АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 608/1113/17Головуючий у 1-й інстанції Парфенюк В.І.
Провадження № 22-ц/789/728/18 Доповідач - Міщій О.Я.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2018 року м. Тернопіль

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Міщія О.Я.

суддів - Ткач З. Є., Шевчук Г. М.,

секретар с/з - Дудіна Т.В.

з участю - позивачки ОСОБА_2, представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4, представників товариства з обмеженою відповідальністю "Микулинецьке автотранспортне підприємство 16144" - Підгайного Ю.В. та адвоката Янчак П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 608/1113/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, в інтересах яких діє представник - адвокат ОСОБА_4, на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 11.05.2018 р., ухвалене в м. Чорткові суддею Чортківського районного суду Парфенюком В.І., за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю "Микулинецьке автотранспортне підприємство 16144", третя особа - ОСОБА_7 про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2017 р. ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вироком Апеляційного суду Тернопільської області від 29.07.2015 р. третю особу ОСОБА_7, який перебував у трудових відносинах з відповідачем, визнано винним у вчиненні ДТП, яка призвела до смерті їх чоловіків - ОСОБА_8. та ОСОБА_9

Рішенням Чортківського районного суду від 21 січня 2016 року, яке залишене без змін апеляційним судом Тернопільської області, з ТОВ «Микулинецьке АТП 16144» стягнуто матеріальну та моральну шкоду, пов'язану із смертю ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Позивачі указали, що крім зазначених витрат, які уже були стягнуті судовим рішенням, вони також понесли витрати на придбання та спорудження надгробних пам'ятників у місцях поховання їх чоловіків.

Зокрема, ОСОБА_2 встановила надгробний пам'ятник для свого чоловіка вартістю 65000 грн., а витрати на придбання та встановлення надгробного пам'ятника, які понесла ОСОБА_3, становлять - 80000 грн.

Позивачі указали, що на момент ДТП водій ОСОБА_7 виконував свої трудові обов'язки, тому у даному випадку саме роботодавець - ТОВ "Микулинецьке АТП 16144" повинен нести цивільно - правову відповідальність перед потерпілими.

В серпні 2017 р. ТОВ "Микулинецьке АТП 16144" подало заперечення на позов, у якому просило відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що обов'язкова цивільно - правова відповідальність водія - ОСОБА_7 була застрахована у ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант - Авто", тому страхова компанія також має нести відповідальність за шкоду, заподіяну позивачам.

Відповідач також вказав, що вартість надгробних пам'ятників не відповідає граничній вартості стандартних пам'ятників і огорож у даній місцевості.

В жовтні 2017 р. представник позивачів - ОСОБА_4 подала заяву про уточнення позовних вимог, у якій зменшила суму позову, просила стягнути понесені витрати на спорудження пам'ятників в сумі 50000 грн. на користь ОСОБА_10 та 43650 грн. на користь ОСОБА_3

У додаткових запереченнях представник відповідача вказав, що постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 03.10.2008 р. № 45 визначено граничний розмір витрат на виготовлення та встановлення пам'ятників для Тернопільської області в розмірі 3000 грн., тому погодився сплатити саме таку суму в користь позивачів.

26 квітня 2018 року представник позивачів ОСОБА_4 подала клопотання, в якому просила стягнути з відповідача на користь позивачки ОСОБА_2 2 000 гривень судових витрат, понесених у зв'язку із оплатою висновку експерта-оцінювача та по 2 000 гривень витрат на правовому допомогу на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Третя особа ОСОБА_7 в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином.

Рішенням Чортківського районного суду від 11.05.2018 р. позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Микулинецьке автотранспортне підприємство 16144" в користь ОСОБА_2 3 000 гривень майнової шкоди, понесеної на виготовлення та встановлення пам'ятника. Стягнуто з ТОВ "Микулинецьке автотранспортне підприємство 16144" в користь ОСОБА_3 3 000 гривень майнової шкоди, понесеної на виготовлення та встановлення пам'ятника. Стягнуто з ТОВ "Микулинецьке автотранспортне підприємство 16144" на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 59,94 копійки судового збору. Іншу частину судового збору в сумі 876,56 компенсовано за рахунок держави. Стягнуто з ТОВ "Микулинецьке автотранспортне підприємство 16144" в користь ОСОБА_2 274,80 грн. судових витрат, пов'язаних з розглядом справи. Стягнуто з ТОВ "Микулинецьке автотранспортне підприємство 16144" в користь ОСОБА_3 120 гривень судових витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Не погоджуючись із указаним рішенням суду, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в інтересах якої діє представник - ОСОБА_4, подали апеляційну скаргу, у якій просили рішення скасувати, постановивши нове судове рішення, яким стягнути в користь ОСОБА_2 43650 грн. та в користь ОСОБА_3 50000 грн. майнової шкоди, спричиненої ДТП, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального права.

Представник позивачів ОСОБА_4 вказала, що понесений позивачами розмір витрат на спорудження надгробних пам'ятників не перевищує граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож у Тернопільській області, тому суд безпідставно зменшив розмір стягнення до 3000 грн. Також суд не врахував того, що виготовлення стандартних надгробних пам'ятників з граніту передбачено пунктом 6.3.2 Державного стандарту України.

05.09.2018 р. відповідач - ТОВ "Микулинецьке автотранспортне підприємство 16144" подало відзив на апеляційну скаргу, у якій просило її відхилити, залишивши без змін оскаржуване судове рішення.

Відповідач вказав, що при визначенні розміру майнової шкоди суд обґрунтовано відхилив висновок експерта ОСОБА_11 щодо мінімальної та максимальної вартості пам'ятників, споруджених у Чортківському районі в 2017 році, оскільки указаний висновок стосується гранітних, а не стандартних пам'ятників.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Частково задовольняючи позов, суд виходив з того, що граничний розмір витрат на виготовлення та встановлення надгробних пам'ятників у Тернопільській області становить розмірі 3000 грн.

Однак, повністю погодитись з таким висновком суду неможливо.

Судом установлено, що 27 грудня 2014 року третя особа водій ОСОБА_7, керуючи автопоїздом у складі сідлового тягача «DAF-ТЕ47ХS» та напівпричепа «LAG 03-39L», рухався автодорогою М-19 сполученням «Доманово - Ковель-Чернівці - Тереблече», де допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_9 та ОСОБА_8, що рухались по лівому узбіччі. Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди, а ОСОБА_8 помер 28.12.2014 року під час стаціонарного лікування. Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Із матеріалів справи видно, що дружини загиблих - позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 понесли витрати на придбання та спорудження надгробних пам'ятників для своїх чоловіків, які загинули унаслідок вказаного ДТП.

Зокрема, ОСОБА_2 придбала пам'ятник вартістю 65 000 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 321 від 30.05.2017 року, виданою фізичною особою-підприємцем ОСОБА_12, а також актом про прийняття-передачу виконання робіт від 29.06.2017 року.

ОСОБА_3 придбала пам'ятник вартістю 82 000 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 289 від 21.06.2017 року, виданою фізичною особою-підприємцем ОСОБА_12, а також актом про прийняття-передачу виконання робіт від 21.06.2017 року.

Указані пам'ятники є подвійними, що в ході розгляду справи сторонами не заперечувалось та з цього приводу було уточнено позовні вимоги.

Згідно кошторисів пам'ятників на одну особу (одинарних захоронень) станом на 21 червня 2017 року, виданих фізичною-особою підприємцем ОСОБА_12, вартість ординарного пам'ятника, установленого ОСОБА_3, становить 50 000 гривень, а пам'ятника, установленого ОСОБА_2- 43 650 гривень.

У відповідності до ч. 2, 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно з вимогами ст. 1201 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

Враховуючи те, що на момент ДТП, водій ОСОБА_7 перебував у трудових відносинах із ТОВ "Микулинецьке АТП 16144", його вину у вчиненні ДТП встановлено в установленому законом порядку, тому саме роботодавець - ТОВ "Микулинецьке АТП 16144" у відповідності до ч. 1 ст. 1172 ЦК України повинен нести цивільно - правову відповідальність перед потерпілими щодо відшкодування витрат на спорудження надгробних пам'ятників.

Як роз'яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати. Витрати на виготовлення пам'ятників і огорож визначаються виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож в даній місцевості.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України "Про поховання та похоронну справу", суб'єкти господарювання можуть самостійно на підставі звернення осіб, які зобов'язалися поховати померлого, виготовляти та реалізовувати предмети ритуальної належності, якщо вони відповідають державним стандартам та затвердженій вартості, де це передбачено законодавством.

Питання стандартизації надмогильних споруд врегульоване Державними стандартами України БВ.2.2-35:2013, якими передбачено загальні технічні вимоги до надмогильних споруд та склепів.

Пунктом 6.3.2 указаного стандарту передбачено виготовлення надмогильних споруд із природного каменю, включаючи граніт.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає безпідставними доводи представника відповідача про те, що гранітний пам'ятник не може у даному випадку вважатись стандартним пам'ятником.

Визначаючи суму граничної вартості витрат на виготовлення та встановлення пам'ятників, суд врахував Постанову правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03.10.2008 р. № 45 "Про витрати на поховання та пов'язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання", із змісту якої вбачається, що сума граничних витрат у 2017 році на виготовлення та встановлення пам'ятника, огорожі, виготовлення фотографій, табличок, для Тернопільської області становить 3000 грн. При цьому суд виходив з того, що сторони не подали інших доказів щодо граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З матеріалів справи видно, що відповідно до ч. 3 ст. 102 ЦПК України позивачка ОСОБА_2 замовила експертну оцінку опосередкованих границь вартості гранітних надмогильних пам'ятників одинарних поховань на цвинтарях Чортківського району Тернопільської області, споруджених у 2017 році, яка була проведена експертом - оцінювачем - ОСОБА_11, за результатом якої складено звіт про оцінку майна від 08.02.2018 р.

Із змісту п. 4.2. указаного звіту видно, що його було проведено експертом - оцінювачем за порівняльним підходом із використанням даних спеціалізованих інтернет видань (з їх переліком) та інформації, що була надана в ході опитування місцевих підприємств по виготовленню та монтажу пам'ятників з граніту.

Вибір об'єктів порівняння проводився з урахуванням таких критеріїв: з усіх пропозицій продажу пам'ятників обирались ті, що пропонуються до виготовлення та встановлення комплектно з урахуванням побажань потенційних покупців; в якості об'єктів порівняння обиралися пам'ятники, знаходження яких найбільш наближене до місця встановлення; обиралися пам'ятники, які за конструктивними елементами є подібними до об'єктів оцінки.

В результаті аналізу ринку пам'ятників оцінювачем виявлено ряд пропозицій на продаж максимально подібних з оцінюваними по мінімальній (розумно обґрунтованій) комплектації та вартості.

Згідно висновку указаного дослідження, гранична опосередкована вартість гранітних надмогильних пам'ятників одинарних поховань на цвинтарях Чортківського району Тернопільської області, споруджених у 2017 р., становить 10800 грн., а максимальна вартість становить 88000 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачами подані належні та допустимі докази, які дають підстави дійти висновку, що граничною вартістю стандартних пам'ятників по одинарних похованнях в Тернопільській області у 2017 р. є сума коштів у розмірі 10800 грн., яка була визначена експертом - оцінювачем - ОСОБА_11, тому висновок суду з приводу відсутності у матеріалах справи доказів про граничну вартість стандартних пам'ятників по одинарних похованнях в Тернопільській області є необґрунтованими.

При цьому, колегія суддів вважає, що визначена експертом ОСОБА_11 вартість гранітних надмогильних пам'ятників одинарних поховань на цвинтарях Чортківського району Тернопільської області, споруджених у 2017 р., у розмірі 88000 грн. не може братися до уваги, оскільки є максимальною вартістю гранітного пам'ятника на цвинтарях Чортківського району, що не узгоджується із вимогами пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди».

Тому, рішення суду в частині стягнення з ТОВ «Микулинецьке АТП 16144» в користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 по 3000 грн. майнової шкоди, понесеної на виготовлення та встановлення пам'ятника, слід змінити, збільшивши розмір стягнення з 3000 грн. до 10800 грн. кожній позивачці.

Також слід врахувати, що вартість пам'ятників в сумі 50000 грн. та 43650 грн., визначена фізичною особою - підприємцем - ОСОБА_12, не може братися судом до уваги при ухваленні рішення, оскільки не відповідає граничній вартості гранітних надмогильних пам'ятників одинарних поховань на цвинтарях Чортківського району Тернопільської області, визначеній експертом ОСОБА_11 шляхом порівняльного аналізу. При цьому в матеріалах справи містяться товарні чеки, видані фізичними особами - підприємцями - ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15, які займаються виготовленням та встановленням надмогильних споруд, із змісту яких видно, що вартість одинарних пам'ятників, що були виготовлені та встановлені ними в Тернопільській області у 2017 р. становить 18260 грн., 17824 грн. та 17296 грн. (а.с. 142 - 150).

Частинами 1, 6, 13 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір прокладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий судовий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Із матеріалів справи, що ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору, однак понесла судові витрати, пов'язані із проведенням експертизи, яку проводив експерт оцінювач - ОСОБА_11 у розмірі 2000 грн., що стверджується договором про проведення робіт з визначенням опосередкованої вартості майна від 07.02.2018 р., актом прийому передачі виконаних робіт, товарним чеком від 10.02.2018 р., а також 2000 грн. витрат, пов'язаних із наданням їй професійної правничої допомоги адвокатом ОСОБА_4, що стверджується додатком до договору про надання правової допомоги від 13.07.2017 р., актом приймання - передачі виконаних робіт/наданих послуг від 26.04.2018 р., товарним чеком № 1 від 26.04.2018 р., ордером серії ТР № 033665 на надання правової допомоги від 05.09.2017 р. Загальна сума витрат - 4000 грн. ( а.с. 177-178,202, 232, 233).

Позивачка ОСОБА_3 також звільнена від сплати судового збору, однак понесла судові витрати, пов'язані із наданням їй професійної правничої допомоги адвокатом ОСОБА_4, що стверджується додатком до договору про надання правової допомоги від 13.07.2017 р., актом приймання - передачі виконаних робіт/наданих послуг від 26.04.2018 р., товарним чеком № 1 від 26.04.2018 р., ордером серії ТР № 033664 на надання правової допомоги від 05.09.2017 р. ( а.с. 202 а, 231, 234).

Враховуючи те, що апеляційним судом змінено оскаржуване судове рішення та збільшено розмір стягнення майнової шкоди, понесеної на виготовлення та встановлення пам'ятників, з 3000 грн. до 10800 грн., слід провести розподіл судових витрат.

На підставі наведеного, слід стягнути з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 237,50 грн. судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги ОСОБА_2, іншу частину судового збору у розмірі 722,50 грн. - компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. (1. 10800 х 100 % : 43650 = 24,74 % - задоволені позовні вимоги у відсотковому співвідношенні; 2. 640 грн. - мінімальна ставка судового збору, що була чинна на дату подання позовної заяви ОСОБА_2 + 50% - 320 грн. за подання апеляційної скарги = 960 грн. 3. 960 грн. : 100 х 24,74% = 237, 50 грн. 3. 960 грн. - 237,50 грн. = 722,50 грн.)

Стягнути з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 207,36 грн., судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги ОСОБА_3, іншу частину судового збору у розмірі 752,64 грн. слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. (1. 10800 х 100% : 50000 = 21,6 % - задоволені позовні вимоги у відсотковому співвідношенні; 2. 640 грн. - мінімальна ставка судового збору, що була чинна на дату подання позовної заяви ОСОБА_3 + 50% - 320 грн. за подання апеляційної скарги = 960 грн.; 3. 960 грн. : 100 х 21,6% = 207,36 грн. 3. 960 грн. - 207,36 грн. = 752,64 грн.)

В користь ОСОБА_2 слід стягнути з відповідача судові витрати, понесені нею на професійну правничу допомогу та проведення експертизи пропорційно до задоволеної частини її позовних вимог у розмірі 989,60 грн. (1. 10800 х 100 % : 43650 = 24,74 % - задоволені позовні вимоги у відсотковому співвідношенні; 4000 х 24,74% : 100 % = 989,60 грн.)

На користь ОСОБА_3, слід стягнути з відповідача судові витрати, понесені нею на професійну правничу допомогу, пропорційно до задоволеної частини її позовних вимог у розмірі 432 грн. (1. 10800 х 100% : 50000 = 21,6 % - задоволені позовні вимоги у відсотковому співвідношенні; 2. 2000 х 21,6 % : 100 % = 432 грн.)

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, в інтересах яких діє представник - адвокат ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 11.05.2018 р. змінити, збільшивши розмір стягнення майнової шкоди.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Микулинецьке автотранспортне підприємство 16144" (поштовий індекс 48120, смт. Микулинці Теребовлянського району Тернопільської області, вул. Сенчихіна, 17, ) в користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) 10800 (десять тисяч вісімсот гривень) майнової шкоди, понесеної на виготовлення та встановлення пам'ятника.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Микулинецьке автотранспортне підприємство 16144" (поштовий індекс 48120, смт. Микулинці Теребовлянського району Тернопільської області, вул. Сенчихіна, 17, ) в користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) 10800 (десять тисяч вісімсот гривень) майнової шкоди, понесеної на виготовлення та встановлення пам'ятника.

Здійснити розподіл судових витрат, стягнувши з товариства з обмеженою відповідальністю "Микулинецьке автотранспортне підприємство 16144" (поштовий індекс 48120, смт. Микулинці Теребовлянського району Тернопільської області, вул. Сенчихіна, 17, ) на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 237,50 грн. (двісті тридцять сім гривень п'ятдесят копійок) судового збору, за подання позовної заяви та апеляційної скарги ОСОБА_2 Іншу частину судового збору в сумі 722,50 грн. (сімсот двадцять дві гривні п'ятдесят копійок) компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Микулинецьке автотранспортне підприємство 16144" (поштовий індекс 48120, смт. Микулинці Теребовлянського району Тернопільської області, вул. Сенчихіна, 17, ) на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 207,36 грн. (двісті сім гривень тридцять шість копійок) судового збору, за подання позовної заяви та апеляційної скарги ОСОБА_3 Іншу частину судового збору в сумі 752,64 грн. (сімсот п'ятдесят дві гривні шістдесят чотири копійки) компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Микулинецьке автотранспортне підприємство 16144" (поштовий індекс 48120, смт. Микулинці Теребовлянського району Тернопільської області, вул. Сенчихіна, 17, ) в корить ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) 989,60 грн. (дев'ятсот вісімдесят дев'ять гривень шістдесят копійок) судових витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Микулинецьке автотранспортне підприємство 16144" (поштовий індекс 48120, смт. Микулинці Теребовлянського району Тернопільської області, вул. Сенчихіна, 17, ) в корить ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) 432 грн. (чотириста тридцять дві гривні) судових витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 27 вересня 2018 року .

Головуючий - підпис

Судді - два підписи