Справа № 185/7555/18
Провадження № 2/185/3907/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2018 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М. М.,

за участю cекретаря судового засідання Антощенка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді у приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 16 вересня 1978 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Дніпропетровської області, актовий запис № 628; після розірвання шлюбу залишити позивачу шлюбне прізвище «Ангелова»; стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати по даній справі.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 1978 року. Від зазначено шлюбу вони мають вже повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач посилається на те, що спільне життя не склалося через те, що відповідач вчинював насилля в сімї. Дані обставини призвели до того, що позивач втратила до відповідача почуття кохання і поваги. З 09 серпня 2018 року позивач та відповідач не підтримують шлюбні відносини, проживають окремо. На думку позивача подальше спільне життя і збереження шлюбу за таких обставин є неможливим і таким, що суперечить її інтересам, які мають істотне значення.

В судове засідання позивач не зявилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, при цьому зазначив, що з 9 серпня 2018 року шлюбно-сімейних відносин з позивачем не підтримує, сторони проживають окремо, строк для примирення не потрібний. Збереження сімї на думку відповідача неможливе, однак розірвати шлюб він не згоден, оскільки має до позивача матеріальні претензії. Також відповідач суду пояснив, що позивач пропонувала йому розірвати шлюб в органах РАЦС, проте він заперечував проти цього.

У підготовчому судовому засіданні відповідач звертався до суду з клопотанням про прийняття зустрічного позову про стягнення з ОСОБА_1 коштів, взяття її під арешт до розгляду справи та вилучення у позивача закордонного паспорта, але ухвалою суду від 29.10.2018 йому було відмовлено у задоволенні цього клопотання та розяснено право звернутися з таким позовом в загальному порядку.

Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя . Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 вересня 1978 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Дніпропетровській області, актовий запис № 628.

У підготовчому судовому засіданні сторонами були визнані обставини того, що шлюбно-сімейні стосунки подружжя припинені з 09 серпня 2018 року.

У судовому засіданні відповідач також підтвердив зазначені обставини та зазначив, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що шлюбні стосунки подружжя припинені, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб підлягає розірванню.

Також суд вважає, що незгода відповідача з розірванням шлюбу пов'язана з наявністю у нього матеріальних претензій до позивача, що не може бути підставою для відмови у розірванні шлюбу.

Позивачем надано суду копію постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.08.2018 року у справі №185/6797/18, згідно якої відповідача було звільнено від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за малозначністю вчиненого діяння, та обмежились щодо нього усним зауваженням. Наявність зазначеної постанови свідчить про існування конфліктних відносин між сторонами.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористалась даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги пояснення сторін, суд вважає, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що існують достатні підстави для задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп., сплачений позивачем при поданні позову.

Керуючись ст.ст. 141, 258-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 16 вересня 1978 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Дніпропетровській області за актовим записом №628.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 прізвище - "Ангелова".

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Повний текст рішення складено 06 листопада 2018 року.

Суддя М. М. Перекопський