Якимівський районний суд Запорізької області
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Справа № 330/1294/18
"09" жовтня 2018 р. Якимівський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого - судді Нестеренко Т.В.,
при секретарі - Корнієнко М.М.,
за участю представника позивача - адвоката ОСОБА_1.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач, ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що 09 вересня 1998 року вона, ОСОБА_2 отримала у власність АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 09 вересня 1988 року. 18 жовтня 2003 року її син ОСОБА_4 уклав шлюб з ОСОБА_3. Після укладання шлюбу вона зареєструвала 29 вересня 2004 року в належному йому житловому будинку дружину сина. 20 грудня 2007 року шлюб укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3. був розірваний. Після розірвання шлюбу колишня дружина сина змінила прізвище та Ім"я ставши ОСОБА_3. З грудня 2007 року ОСОБА_3 за місцем реєстрації не проживає та фактичне її місце мешкання є АДРЕСА_2 В наступний час ОСОБА_3 відмовляється добровільно знятись з реєстрації в належному йому на праві власності житловому будинку. На сьогоднішній день він не має змоги отримати субсидію на оплату житлово-комунальних послуг у зв'язку з чим вирішив звернутись до суду з позовом про визнання відповідача особою яка втратила право користування житловим приміщенням. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особисті о проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вважає, що зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятим та визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Викладені обставини підтверджуються наступними доказами: копією паспорту. копією картки фізичної особи - платника податків, копією свідоцтвом про право власності. Також повідомляє суд, про те, що оригінали вищенаведених доказів перебувають у позивача та будуть надані за необхідності суду в судовому засіданні для дослідження. Оригінал свідоцтва про зміну імені та довідка №492 від 16 квітня 2018 року неробу вис у відповідача. Заходів досудового врегулювання суперечки між сторонами не вживалося, оскільки законом та домовленістю такий обов'язок не передбачено; заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви не вживалися, позивачем іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав не подавалося; відсутні будь-які інші підстави, що мають наслідком відмову у відкритті провадження. Попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести складає 704 грн. 80 коп. Таким чином просить визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку міста Мелітополь Запорізької області, ІПН НОМЕР_1 як особу, яка втратила право користування житловим приміщенням, а саме АДРЕСА_1. Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки міста Мелітополь Запорізької області, ІПН НОМЕР_1 судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп.
В судове засіданні позивач ОСОБА_2 надала письмову заяву, в якій просить розглянути дану справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. У разі необхідності не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Представник позивача, адвокат ОСОБА_1 в судове засідання надав письмову заяву, в якій просить розглянути дану справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. У разі необхідності не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
В судове засідання, відповідач ОСОБА_3 належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення судового розгляду або проведення розгляду справи за її відсутності не надала, відзив не надала.
На підставі письмової заяви позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247, 280-281 ЦПК України.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані докази, пояснення сторін, вважає позов підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.Небажання відповідача надавати докази, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем.
По справі встановлені наступні фактичні обставини, що 09 вересня 1998 року вона, ОСОБА_2 отримала у власність АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 09 вересня 1988 року ( а.с.9). 18 жовтня 2003 року її син ОСОБА_4 уклав шлюб з ОСОБА_3 ( а.с.11). Після укладання шлюбу вона зареєструвала 29 вересня 2004 року в належному йому житловому будинку дружину сина. 20 грудня 2007 року шлюб укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3. був розірваний ( а.с. 12). Після розірвання шлюбу колишня дружина сина змінила прізвище та Ім"я ставши ОСОБА_3 ( а.с.13). З грудня 2007 року ОСОБА_3 за місцем реєстрації не проживає та фактичне її місце мешкання є АДРЕСА_2.
Так, згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Позивач ОСОБА_2, як власник свого житлового будинку, розпоряджаючись своїм майном надала дозвіл на реєстрацію відповідача ОСОБА_3
Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
На підставі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Судовий захист цивільних прав та інтересів, шляхом визнання відповідного права, гарантується ст. 16 ЦК України, з якої вбачається, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ч. 1ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
В силу того, що відповідач зареєстрований у належному позивачу будинку, але в ньому не проживає, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому житловим будинком. Відповідачем не надані суду докази, які б свідчили по те, що вона належить до осіб, за якими закон зберігає жилу площу на час їх відсутності. Таким чином, суд вважає, що відповідач ОСОБА_3 без поважних причин в АДРЕСА_1 не проживає, тому вона може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Пунктом 33 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року « Про судову практику у справах про захист прав власності та інших речових прав» зазначено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.
Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Оскільки судом встановлено, що права та інтереси позивача, як власника порушуються, та враховуючи ту обставину, що з моменту набуття права власності на квартиру позивачем відповідач втратив право користування зазначеною квартирою, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного й керуючись ст.ст. 316, 317, 319, 346, 391 ЦК України, ст.ст.. 1, 2, 5, 11, 76-80, 81, 206, 241, 247, 258, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку міста Мелітополь Запорізької області, ІПН НОМЕР_1, як особу, яка втратила право користування житловим приміщенням, а саме АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки міста Мелітополь Запорізької області, ІПН НОМЕР_1 судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки с. Шелюги Якимівського району Запорізької області, яка проживає за адресою АДРЕСА_3 ІПН: НОМЕР_2.
Рішення суду є підставою для органів реєстрації для зняття з реєстраційного обліку місця проживання ОСОБА_3 такої, що втратила право користування житловим приміщенням в АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Т.В. Нестеренко