№ 336/7521/17
пр.№2/336/834/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Суркової В.П.,

при секретарі Прохоровій А.О.,

за участю представника

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача

адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом.

У позові зазначив, що з 02.12.2008 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають малолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 травня 2016 року шлюб між сторонами розірвано, після розірвання шлюбу дочка залишилася проживати разом із матірю.

Посилаючись на відсутність домовленості між ним та відповідачем щодо спілкування з дочкою, недотримання відповідачем графіку побачень батька з дочкою, що був встановлений розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району від 15 вересня 2017 року, позивач просить суд зобовязати відповідача не чинити йому перешкоди у вихованні дочки та спілкуванні з нею, визначити порядок і місце побачень з дочкою за наступним графіком:

- друга, четверта неділя місяця по 6 годин впродовж дня за обумовленим з матірю дитини часом у місцях відпочинку з дітьми без участі матері;

- перша, третя субота місяця з 16.00 години до 16.00 години неділі з ночівлею за місцем проживання позивача без присутності матері дитини.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просили про його задоволення.

Відповідач позов не визнала та пояснила, що не чинить позивачу ніяких перешкод у спілкування з дитиною, у повному обсязі дотримується графіку побачень. Дочка не бажає ночувати у батька та спілкуватися з ним за її відсутності, оскільки боїться свого батька. Декілька раз побачення з батьком не відбувалися з причин хвороби дитини. Протягом року позивач взагалі не цікавився дочкою.

Представник відповідача теж заперечувала проти задоволення позову через його необґрунтованість, просила про залишення позову без задоволення.

Представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району заперечувала проти позову та пояснила суду, що графік побачень з дитиною був погоджений з батьками, які були присутні за засіданні комісії. Тому вважає, що підстави для зміни цього графіку відсутні.

Вислухавши пояснення учасників справи, доводи їх представників, зясувавши обставини справи, дослідивши надані докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 02 грудня 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (а.с. 7).

04 серпня 2009 року у сторін народилась дочка ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 122951від 13 серпня 2009 року (а.с. 8).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 01 березня 2017 року, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано (а. с. 9-11).

Після розірвання шлюбу дочка ОСОБА_5 залишилась проживати з матір`ю, що не заперечується сторонами.

Крім того, судом встановлено, що між сторонами по справі виникли конфліктні відносини через неврегульованість питання щодо участі позивача у вихованні дочки та спілкуванні з нею, відповідач заперечує проти спілкування дочки з батьком без її присутності, посилаючись на небажання дитини.

Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району від 15 вересня 2017 року за № 4351р розглянуто заяву позивача та надано право батьку зустрічатися з малолітньою дочкою ОСОБА_5 за наступним графіком: перша, третя неділя місяця з 10.00 години до 14.00 години в мясцях громадського відпочинку, в дитячих культурно-розважальних закладах у присутності матері ОСОБА_4

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

В силу ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Наведене правило узгоджується із змістом ст. 153 СК України, відповідно до якої мати, батько і дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно із ст. 142 СК України діти мають рівні права та обовязки по відношенню до батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою, а в силу ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків повинно ґрунтуватися на повазі прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Дійшовши висновку про необхідність вирішення спору на користь позивача, суд враховує наявність усіх обставин, які утворюють сприятливу обстановку для спілкування дитини з позивачем, а саме: вік батька, задовільний стан його здоровя, відсутність шкідливих звичок, його соціальну зайнятість, належний рівень його емоційно-вольових якостей, його безумовні любов до дитини та потяг до спілкування з нею, у звязку з чим суд вважає, що спілкування дитини з батьком буде повною мірою відповідати інтересам гармонійного розвитку та її виховання.

З урахуванням наведених позитивних характеристик позивача, проти яких не заперечує відповідач, яка хоча й наполягає на обмеженому спілкуванні батька з дочкою, але не з мотивів його негативного впливу на дочку, суд не вбачає обставин, за яких в силу Конвенції про права дитини або сімейного законодавства України спілкування батька з дочкою могло б суперечити інтересам дитини.

Частина друга ст. 157 СК України додатково підкреслює обов`язок того з батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні, а праву на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто проживає окремо від дитини, кореспондує обов`язок того, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні цього права.

При вирішенні спору суд бере до уваги ту обставину, що хоча мати дитини і не перешкоджає спілкуванню батька з дочкою шляхом встановлення прямої заборони, проте знаходить вимогу матері про її неодмінну присутність при такому спілкуванні такою, що не лише не обґрунтована інтересами дитини, а навпаки, є безпідставною, реалізація якої може нанести шкоди якості цього спілкування.

В силу ст. 159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, перешкоджає тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий батько має право звернутися до суду з позовом про усунення перешкод.

Відповідно до висновку спеціаліста-психолога ОСОБА_6 від 27.02.2018 року ставлення дитини до батька емоційно негативне, дитина не висловлює бажання стосовно того, щоб спілкуватися/зустрічатися з ним без присутності матері. Зустрічі ОСОБА_5 з батьком тільки в присутності матері цілковито відповідає інтересам, потребам і бажанням дитини. На даний момент зустрічі ОСОБА_5 з батьком без присутності матері неможливі, оскільки суперечать інтересам дитини, її бажанням; якщо їх здійснювати поза волею дитини, то це буде стресом для неї і призведе до посилення вже наявних у неї страхів, що спричинить шкоду її психологічному благополуччю (а.с. 57-60).

Зазначений висновок спеціаліста-психолога суд оцінює критично, оскільки як вбачається з його змісту, емоційно негативне ставлення ОСОБА_5 обумовлено неприязними стосунками між її батьками, які на теперішній час розлучені. Між тим дитина характеризує батька як занадто ласкавим до неї та таким, що ніколи ні в чому не відмовляє їй, особливо тоді, коли вони з ним зустрічаються. Водночас психолог зазначає у висновку, що при описі образу батька і взаємовідносин з ним насторожує момент відсутності емоційного звязку, відсутність спільних інтересів. Ставлення до зустрічей з батьком ОСОБА_7 сприймає формально з вираженим матеріальним підтекстом, який батько постійно підкріплює, постійно купуючи (зі слів ОСОБА_6) іграшки. Таким чином, з психологічної точки зору, відбувається заміна емоційності взаємовідносин на формування меркантильності у дитини. Також психолог зазначає, що у ситуації розлучення і конфлікту між батьками дитина не може бути інструментом маніпулювання для досягнення власних цілей у тій сімейній ситуації, яка склалась, оскільки це дестабілізує процес емоційного і інтелектуального розвитку дитини, формує негативні особистісні якості і поведінкові реакції, і може нанести шкоду її психологічному благополуччю. Процес взаємодії з батьками, (не дивлячись на ситуацію розлучення і окремого проживання з одним із батьків) повинен будуватися з урахуванням інтересів, потреб і бажань, існуючих страхів і побоювань дитини, щоб допомогти їй легше пережити ситуацію розлучення і емоційно відновитися/стабілізуватися. Тому в даному випадку спільні зустрічі (тато, дитина і мати) з психологічної точки зору будуть створювати в сприйнятті ОСОБА_6 образ цілісності її взаємовідносин з кожним із батьків, це допоможе їй відновити образ повної родини, в яку буде включений і батько, лише варто зазначити, що під час зустрічей батьку ОСОБА_3 необхідно перемістити акцент з матеріальних благ на налагодження емоційних взаємовідносин з дочкою.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що саме побачення дитини з батьком без присутності матері, налагодять емоційний звязок дитини з батьком та зявляться підстави для їх спільних інтересів.

Не погоджуючись з запропонованим органом опіки та піклування графіком як таким, що посягає на право батька на таку ж саму участь у вихованні дочки, що і у матері, суд враховує відсутність будь-яких обгрунтувань саме такого графіку.

На думку суду, крім звуження права батька, який не зможе забезпечити всіх заходів, необхідних для нормального розвитку і виховання дитини, дотримання такого графіку зашкодить і реалізації права дитини на отримання від батьків в рівних частках турботи, піклування, догляду та реалізації права на спілкування з обома батьками.

Оскільки зазначений доказ, як і інші, не має для суду наперед встановленого значення, а оцінюється лише у сукупності з іншими фактичними даними, всебічно та повно встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, керуючись інтересами гармонійного розвитку дитини суд вважає за доцільне визначити на вимогу позивача способи його спілкування з дочкою та участі у її вихованні шляхом надання права на чотири побачення на місяць у відсутність матері за таким графіком: протягом шістьох годин другої та четвертої неділі кожного місяця в місцях громадського відпочинку, в дитячих культурно-розважальних закладах та з 12.00 години до 16.00 години у першу та третю суботи кожного місяця в місцях громадського відпочинку, в дитячих культурно-розважальних закладах.

З наведених міркувань при встановленні згаданого графіку суд зауважує, що у всякому випадку спілкування батька і його малолітньої дочки у визначений спосіб повинно здійснюватися без примушування і ґрунтуватися на добровільному волевиявленні дитини.

Оскільки позов немайнового характеру задоволений частково, і частку судового збору, пропорційну розміру задоволених позовних вимог, вирахувати неможливо, суд при розподілі судових витрат вважає за можливе покласти на відповідача ? частину сплаченого позивачем судового збору.

Керуючись ст. ст. 141, 142, 150, 153, 157-159 СК України, ст. ст. 9, 18 Конвенції про права дитини, ст. 16 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_3 перешкоди у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначити порядок і місце побачень батька ОСОБА_3 з малолітньою дочкою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 наступним чином:

- друга, четверта неділя кожного місяця з 10.00 години до 16.00 години в місцях громадського відпочинку, в дитячих культурно-розважальних закладах без присутності матері ОСОБА_4;

- перша і третя суботи кожного місяця з 12.00 години до 16.00 години в місцях громадського відпочинку, в дитячих культурно-розважальних закладах без присутності матері ОСОБА_4

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, що зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір у розмірі 320 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Суркова