Справа № 314/3887/18
Провадження № 2/314/1468/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2018 року м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Беспалько Т.Д.,

за участю секретаря Печонкіної В.П.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Вільнянськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на майно в порядку набувальної давності.

ВСТАНОВИВ:

Позивач в обґрунтування позову вказала, що їй на праві власності належить земельна ділянка для ведення присадибного господарства, яка розташована в селі Тернівка, вул. Берегова,23, Вільнянського району, Запорізької області. На зазначеній земельній ділянці розташований житловий будинок, який належить її колишньому чоловікові ОСОБА_2. Даний житловий будинок був переданий у власність колгоспом « Дніпро» ОСОБА_2.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Тернівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 08.05.2018 року за № 201 позивачка проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1995 року по теперішній час. ОСОБА_2 за даною адресою не проживає з 09.02.1998 року, більш ніж 20 років. При цьому після розірвання шлюбу чоловік не претендував на житловий будинок, а навпаки, 17 травня 2018 року склав за позивача заповіт, яким заповідав свій житловий будинок позивачці. І по теперішній час не претендує на житловий будинок.

В судовому засіданні представник позивача наполягає на позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі та визнання позову.

Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного.

на праві власності належить земельна ділянка для ведення присадибного господарства, яка розташована в селі Тернівка, вул. Берегова,23, Вільнянського району, Запорізької області. На зазначеній земельній ділянці розташований житловий будинок, який належить її колишньому чоловікові ОСОБА_2. Даний житловий будинок був переданий у власність колгоспом « Дніпро» ОСОБА_2.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Тернівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 08.05.2018 року за № 201 позивачка проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1995 року по теперішній час. ОСОБА_2 за даною адресою не проживає з 09.02.1998 року, більш ніж 20 років. При цьому після розірвання шлюбу чоловік не претендував на житловий будинок, а навпаки, 17 травня 2018 року склав за позивача заповіт, яким заповідав свій житловий будинок позивачці. І по теперішній час не претендує на житловий будинок.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положеньст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно.

Відповідно до ч.4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. При цьому в п. 8 Прикінцевих таперехідних положеньЦК України встановлено, що правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях.

Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Відповідно дочастини першоїстатті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третястатті 344 ЦК).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положеньстатей 5,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Отже, враховуючи те, що Позивач добросовісно, відкрито, безперервно володіє житловим будинком більше десяти років не приховуючи цей факт, вважаю за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати за нею право власності на вищевказаний житловий будинок в порядку набувальної давності.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.325,328,344 ЦК України, ст. ст.10,11,141,258,259,263-265,268,273,280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання право власностів порядку набувальної давності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку наюувальнрої давності на житловий будинок, який розташований за адресою: Запорізька область, Вільнянский район, с. Тернівка, вул. Берегова,23, а саме: житловий будинок літера-А, сарай літера -Б, літня кухня літера-Б-1, гараж літера В, уборна літера-Г, погріб літера-пг, паркан № 1, ворота № 2, водопровод № 3, паркан № 4.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до або через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Тамара Дмитрівна Беспалько

24.09.2018