Дата документу 30.10.2018
Справа № 334/6687/18
Провадження № 2/334/3591/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі :

головуючого судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Манюхіні О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради в особі Відділу реєстрації фізичних осіб по Дніпровському району Управління державної реєстрації фізичних осіб про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що їй на праві власності належить житловий будинок розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Істоміна 120. На теперішній час в зазначеному будинку зареєстровано не лише її місце проживання, але і місце проживання чоловіка її доньки - ОСОБА_2, з яким вона на теперішній час стосунки не підтримує, у фактичних шлюбних відносинах не перебуває. В липні 2017 року сімейні відносини між донькою позивача та відповідачем фактично припинилися, останній зібрав свої речі і зник в невідомому напрямку, на звязок не виходить.

Реєстрація місця проживання відповідача в житловому приміщенні, яке належить позивачу на праві власності потребує здійснення додаткових витрат на оплату житлово-комунальних послуг, а на теперішній час ще й ускладнює оформлення від держави субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг.

Позивач просить суд усунути перешкоди у здійсненні права власності, шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м. Запоріжжя, вул. Істоміна 120.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач повідомлений про розгляд справ, шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження разом з матеріалами позовної заяви на адресу його реєстрації. Відповідач відзиву на позов у встановлені судом строки не подав, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Сторони не звертались до суду з клопотання про розгляд справи в загальному позовному провадженні.

Суд, за згодою позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст.ст.279, 280 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 27.07.2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу, який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за №1-1028, на підставі якого позивач набула у власність 21/25 частину домоволодіння з відповідною частиною надвірних та побутових будівель та споруд, що знаходяться за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Істоміна, будинок №120. 31.07.2006 року право власності на зазначену вище частину домоволодіння було зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Рішенням постійно діючого третейського суду при Українській Товарній Біржі «Українська Товарна Біржа» від 15.08.2007 року у справі №0157/07 належну позивачу 21/25 частину домоволодіння з відповідною частиною надвірних та побутових будівель та споруд, що знаходяться за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Істоміна, будинок №120 було виділено в натурі та визнано їх окремим обєктом нерухомості.

27.08.2007року право власності на зазначений вище житловий будинок було зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.08.2007 року за №15706669.

На теперішній час в зазначеному будинку зареєстровано не лише місце проживання позивача, але і місце проживання чоловіка її доньки - ОСОБА_2, з яким вона на теперішній час стосунки не підтримує, у фактичних шлюбних відносинах не перебуває. В липні 2017 року сімейні відносини між донькою позивача та відповідачем фактично припинилися, останній зібрав свої речі і зник в невідомому напрямку, на звязок не виходить. Реєстрація місця проживання відповідача за адресою будинку, який належить позивачу на праві власності підтверджується відміткою в домовій книзі.

Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За правилами статті 150 ЖК України власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Аналогічні приписи містить і стаття 383 ЦК України.

За положеннями частини 1 статті 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно приписів частини 4 статті 156 ЖК України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Разом з тим, частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Тобто, з урахуванням викладеного можливо дійти висновку, що відсутність члена сім'ї або особи сімейні відносини, з якою припинені, за адресою реєстрації місця проживання понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати особою права користування житлом, яке їй не належить.

Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За приписами статті 41 Конституції України та статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власності володіти, користуватися, розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна буд-які угоди, відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

В пункті 34 Постанови Пленуму № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ наголосив, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Таким чином, якщо права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тому суд вважає, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав.

Судом встановлено, що реєстрація відповідача перешкоджає позивачу здійснювати своє право власності на будинок. В даному випадку усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України, не суперечить вимогам чинного законодавства.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем, судові витрати на оплату судового збору в розмірі 704,80 гривень.

Керуючись ст.ст.10, 81, 259, 263-265, 280-284, 289 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Усунути ОСОБА_1, перешкоди в користуванні та розпорядженні майном - будинком №120, що розташований по вулиці Істоміна в місті Запоріжжя, шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком №120, що розташований по вулиці Істоміна в місті Запоріжжя.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, останнє відоме місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2) судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 30 жовтня 2018 року.

Суддя: Козлова Н. Ю.