Справа№591/2935/18
Провадження №2/592/2474/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді - Катрич О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Хуторянської В.В.,

представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ковпаківського районного суду м. Суми, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства „Укрсоцбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.05.2008 року АК банк соціального розвитку «Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 уклали договір кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 750/4-5539. У порушення умов договору, позичальник ОСОБА_1 свої зобов'язанні належним чином не виконала, в результаті чого станом на 07.03.2018 року має заборгованість за кредитом - 3 020,64 дол. США, за відсотками - 1 324,74 дол. США, а тому позивач просить стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_3 в солідарному порядку заборгованість в сумі 4345,38 дол. США та 1762 грн. 00 коп. судового збору.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, у заяві просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить стягнути з відповідачів заборгованість в повному обсязі, а також судовий збір .

Представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 надала відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову у зв'язку із закінченням термінів позовної давності для звернення із позовом до суду, так як із доданого розрахунку вбачається, що останньою датою сплати платежів по кредитному договору є 15.11.2013 року. Тобто, позивач задовго до звернення до суду знав про порушені його права, але з невідомих причин не скористався своїм правом в строк, визначений ст.ст. 257-268 ЦК України звернутися до суду. (а.с.59-63)

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов не надав.

Станом на час розгляду справі відповіді на відзив не надійшло.

Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як було встановлено під час розгляду справи, згідно укладеного договору № 750/4-5539 від 07.05.2008 року ОСОБА_4 отримала кредит у сумі 8002,00 дол. США з кінцевим терміном повернення до 06.05.2013р. ( а.с. 9-11).

В порушення умов вищевказаного договору ОСОБА_1 свої зобов'язання не виконувала належним чином, платежів згідно погашення кредиту у визначеному розмірі не здійснювала. Станом на 07.03.2018 року має заборгованість у розмірі 5496,79 дол. США (а.с. 25-27), з яких позивач просить стягнути 4 345,38 дол. США ( за кредитом - 3020,64 дол. США та по відсотках - 1324,74 дол. США).

26 квітня 2018 року загальними зборами акціонерів було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства з публічного на приватне та про зміну найменування (назви) Банку з Публічне Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

Відповідно до ст. 526 ЦКУ України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

У відповідності до ст. 611 ЦК України у випадку невиконання зобов'язання боржником настають правові наслідки у виді відшкодування збитків.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У ч.1 ст. 1054 зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Враховуючи наведене, суд вважає, що ОСОБА_1 не виконувала свої зобов»язання перед банком. Разом з цим, у позовній заяві про стягнення заборгованості, позивач просить суд стягнути заборгованість за кредитним договором з кінцевим терміном повернення коштів до 06.05.2013р.

Статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, як строку, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною 1 ст. 259 ЦК України, передбачено можливість збільшення позовної давності за домовленістю сторін.

Укладеним між сторонами договором встановлений кінцевий термін повернення кредиту - 06.05.2013 року, тобто вказана дата є початком перебігу строків позовної давності, який, відповідно закінчився 06.05.2013 року - для вимог по заборгованості за кредитним договором. Доказів, які підтверджували б пролонгацію цього договору, суду надано не було. Додаткова угода № 1 на а.с. 15 стосується страхових платежів. Як убачається із доданого розрахунку заборгованості, останньою датою сплати платежів по кредитному договору є 15.11.2013 року. (а.с. 25-27) До того ж, слід зазначити, що в матеріалах справи міститься копія договору поруки № 750-4-5541 від 07.05.2018 року на забезпечення виконання ОСОБА_3 умов вищевказаного кредитного договору, однак позовна заява не містить жодного обґрунтування позовних вимог до ОСОБА_3

Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин » - враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Також, ч. 3 ст. 267 ЦК України наголошує на тому, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі » - встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що представником відповідачки заявлено клопотання про застосування позовної давності, а доказів на те, що строк пропущено позивачем з поважних причин суду не надано, є всі правові підстави для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі як до ОСОБА_1 так і ОСОБА_3, так як відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додатково відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не передбачено договором поруки.

Що ж стосується стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4 500 грн. з позивача на користь ОСОБА_1, то порядок розгляду таких витрат регулюються ст.ст. 137, 141 ЦПК України. Оскільки у задоволенні позову було відмовлено, представник позивача у заяві не виклав свої заперечення з цього приводу, то суд на підставі чинного законодавства та беручи до уваги надані адвокатом ОСОБА_2 документи, вважає за необхідне стягнути з Акціонерного товариства „Укрсоцбанк" на користь ОСОБА_1 4 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 13, 76, 141, 263, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства „Укрсоцбанк" відмовити у зв»язку із пропуском строку звернення до суду.

Стягнути з Акціонерного товариства „Укрсоцбанк" на користь ОСОБА_1 4 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Катрич