Справа № 628/2669/18
Провадження № 2/628/1387/18
22 листопада 2018 року Куп'янський міськрайонний суд Харківської області
у складі: головуючого - судді Шиховцової А.О.,
за участю секретаря - Шевченко О.І.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Куп'янську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей Куп'янської міської ради Харківської області, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про позбавлення батьківських прав,
03.09.2018 року до Куп'янського міськрайонного суду Харківської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей Куп'янської міської ради Харківської області, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про позбавлення батьківських прав відповідача відносно її доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з ухиленням від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини.
Ухвалою суду від 13.09.2018 р. провадження у справі відкрито і призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 03.10.2018 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити, згоден на ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2. (ОСОБА_2.) у підготовче та судове засідання не з'являлася жодного разу, про причини неявки суд не повідомляла, заяв про розгляд справи без її участі чи перенесення розгляду справи з поважних причини суду від неї до суду не надходило. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення їй копії позовної заяви з додатками, судових викликів (а.с.23,36, 42). Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило.
Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
Представник третьої особи Служби у справах дітей Куп'янської міської ради Харківської області по довіреності Ратушна О.В. через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити, згодна на ухвалення заочного рішення.
Третя особа у справі неповнолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, надіслала до суд заяву з проханням розглянути дану справу без її участі, проти задоволення позову не заперечує, зазначила, що з відповідачкою не спілкується, за більш ніж три роки мати не цікавилася її життям, станом здоров'я, успіхами у навчанні, результатами ЗНО, навіть не знає, де вона зараз навчається.
Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час та місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, та який не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи вищевикладене та наявність одночасного існування умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів в порядку ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Суд, з'ясувавши позиції позивача, третіх осіб, перевіривши докази по справі та оцінивши їх у сукупності, встановив наступне.
Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 22.07.2015 р., повторно виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Куп'янську реєстраційної служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.8). Зміна прізвища матері дитини з ОСОБА_2 на ОСОБА_2, а потім на ОСОБА_2 підтверджується матеріалами справи. Шлюб між батьками дитини був розірваний 01.04.2003 року (а.с.10). Позивач ОСОБА_1 12.06.2004 року одружився з ОСОБА_8, прізвище якої після одруження - ОСОБА_1 (а.с.11). Неповнолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає у сім'ї разом з батьком ОСОБА_1, його дружиною ОСОБА_8, їх дітьми ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5.
З характеристики директора Куп'янської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1 Куп'янської міської ради Харківської області, де навчалася ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з дев'ятого класу та яку закінчила у 2018 році, вбачається, що батько приділяв належну увагу вихованню доньки: постійно відвідував батьківські збори, цікавився успіхами в навчанні та поведінкою своєю доньки. Мати за роки навчання жодного разу не поцікавилася успіхами доньки, не приходила до школи, не телефонувала. Батько, бабусь, дідусь, друга дружина батька були частими гостями в школі, на відміну від матері, яка за три роки навчання доньки так і не знайшла часу для своєї дитини (а.с.12).
Згідно Висновку служби у справах дітей Куп'янської міської ради Харківської області від 26.10.2018 р. № 05-32/957, мати неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2 проживає окремо від дитини, з 2015 року самоусунулась від виконання батьківських обов'язків та не здійснює жодних дій, спрямованих їх виконанню, не підтримує з донькою жодних стосунків, не приймає участі в її виховані і матеріальному забезпеченні, не цікавиться здоров'ям та духовним розвитком доньки. За роки навчання доньки мати не цікавилася її досягненнями, не відвідувала батьківські збори. Неповнолітня ОСОБА_3 проживає разом з батьком ОСОБА_1, який створив для доньки всі необхідні умови, як для її проживання, так і для виховання. Будь-яких перешкод для виконання матір'ю своїх обов'язків відносно доньки ОСОБА_1 не чинить. Служба у справах дітей відзначає, що в наявності маються всі підстави, передбачені ст. 164 СК України, тому застосування до ОСОБА_2 такого заходу, як позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_3 вважають за доцільне (а.с.47).
Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.
Статтею 150 Сімейного Кодексу України встановлено обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування.
Ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, згідно зі ст.164 Сімейного Кодексу України, є підставою позбавлення батьківських прав.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків.
Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини.
Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини.
Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Як вбачається із абз.2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага.
Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що знайшли своє підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, не виявляє щодо неї батьківського піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, стан здоров'я, не бажає її виховувати, забезпечувати матеріально, не спілкується з нею, не цікавиться її бажаннями та потребами і, як наслідок, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, не має тісного психологічного зв'язку з донькою.
Вищевикладені обставини справи свідчать про стійке небажання відповідача займатися вихованням дитини, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини та належне виконання батьківських обов'язків відносно своєї доньки ОСОБА_3. Мати дитини, як відповідачка по справі, будучі належним чином повідомленою про знаходження на розгляді у суді даної справи, не виявила бажання бути присутньою у судовому засіданні і жодного разу не з'явилася до суду, що також свідчить про її небажання змінити ситуацію, яка склалася, відсутність інтересу, материнської любові до дитини. Докази щодо спростування таких обставин в матеріалах справи відсутні.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З урахуванням викладеного, суд погоджується з висновком служби у справах дітей Куп'янської міської ради Харківської області та вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3, відповідає інтересам дитини.
Згідно принципу шостого Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959року малолітня дитина повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Виходячи з вимог закону та обставин справи, суд вважає, що зазначені вище обставини можна розцінювати як свідоме ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню своєї дитини, що є підставою для позбавлення її батьківських прав.
За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. ст. ст. 11, 12 13, 77, 78, 79, 81, 89, 264, 265, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. 164 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей Куп'янської міської ради Харківської області, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, громадянку України, відносно доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_8.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення через Куп'янський міськрайонний суд Харківської області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Головуючий : А.О.Шиховцова