Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/3431/18
РІШЕННЯ

іменем України

27 вересня 2018 року Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

у складі: головуючого судді Коренюка В.П.,

при секретарі Подвисоцькій Т.В.,

розглядаючи у спрощеному позовному проваджені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на житло, -

встановив:

ОСОБА_1 вернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на житло. В обгрунтування позовної вимоги зазначила, що вона є власником кооперативної квартири № 23, що по вул. Мельника, 11 у м. Коростені Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке посвідчено державнима нотаріусом Коростенської міської нотаріальної контори ОСОБА_3 У вказаній квартирі значиться зареєстрованою ОСОБА_2А, яка з липня 2013 року не проживає у належному позивачу житлі. Реєстрація відповідача у квартирі позбавляє можливості у здійсненні права користування та розпорядження власним майном, створює матеріальні незручності, що і стало приводом для зверненя до суду і заявлення вимоги про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, а саме, квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

З урахуванням положень ст.274 Цивільного процесуального кодексу України при відкритті провадження вирішено провести розгляд даної справи в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Згідно з ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

В поданій до суду заяві позивач ОСОБА_1 позов підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 відзиву проти позову не надала, до суду не зявилася, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири № 23, що по вул. Мельника, 11 у м. Коростені Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке посвідчено державнима нотаріусом Коростенської міської нотаріальної контори ОСОБА_3 та зареєстровано в реєстрі № 1-141 (а.с.3).

У квартирі № 23, що по вул. Мельника, 11 у м. Коростені Житомирської області значиться зареєстрованою дочка позивача ОСОБА_2 (а.с.4), яка з липня 2013 року в квартирі не проживає та не з'являється, особистих речей в квартирі не має. В даний час позивач не може розпорядитися майном на свій розсуд, бо в квартирі зареєстрована ОСОБА_2, яка там не проживає, добровільно знятись із реєстрації не бажає. У зв'язку з цим порушується право позивача, як власника, на вільне користування та розпорядження належного їй житла.

Відповідно до вимог статті 48 Закону України "Про власність", ст.ст.319, 321, 386 Цивільного кодексу України: "власник володіє, користується, розпоряджається своїм власним майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння."

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; оголошення особи померлою.

За змістом ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Факт відсутності проживання відповідача ОСОБА_2 за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 підтверджується актом про відсутність особи за місцем проживання (а.с.7).

Відповідач в добровільному порядку знятись з реєстрації не бажає, чим чинить позивачу перешкоди в користуванні та розпорядженні своєю власністю на свій розсуд.

З огляду на викладене вище, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини: належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.141 ч.6 Цивільного процесуального кодексу України "Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог".

Керуючись ст.ст.81, 247, 263 - 265, 268, 272 - 273 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.316-317, 321, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст.155, 156, 166 Житлового кодексу України, Законом України "Про власність", Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право на користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_2.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави- 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1, місце реєстрації та проживання: 11500, АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_1.

м.Коростень, Відповідач: ОСОБА_2, місце реєстрації: 11500, АДРЕСА_4.

Суддя Коростенського міськрайонного суду

Житомирської області ОСОБА_4