КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: №22-ц/824/579/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів Волохова Л.А., Іванової І.В., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 18 квітня 2018 року у справі за поданням державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Нагайчука Миколи Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 18 квітня 2018 року в задоволенні подання державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Нагайчука МиколиВолодимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 відмовлено.

На обґрунтування постановленої ухвали місцевий суд зазначив, що згідно повідомлення державного виконавця заборгованість у ОСОБА_3 відсутня, то суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з підстав недоведеності обґрунтування заявлених вимог.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при її постановленні.

Просить ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 18 квітня 2018 року скасувати та постановити нову, якою задовольнити дане подання.

Суд, закінчивши з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши думку учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, керуючись наступним.

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів ( посадових осіб ), якщо така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов'язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 30 жовтня та 14 грудня 2015 року Печерським районним судом м. Києва було видано виконавчі листи на виконання рішення по справі №75735696/15-ц у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

У відповідності до судового рішення з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 28 вересня 2015 року ( а.с. 27-28, 68 т. 1 ).

Постановами державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Нагайчуком МиколоюВолодимировичем від 18 липня 2016 року відкрито виконавче провадження №№51699743, 51673644 з виконання виконавчого листа №75735696/15-ц від 30 жовтня 2015 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ( а.с. 25-26, 65-66 т. 1 ).

Вказані виконавчі провадження були передані на виконання до Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області.

05 січня 2018 року державним виконавцем Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ухвалено постанову про передачу виконавчого провадження №№51699743 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби територіального управління юстиції у Чернігівській області ( а.с. 72 т. 2 ).

09 січня 2018 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби територіального управління юстиції у Чернігівській області Бабенко ВіталіємМиколайовичем винесено постанови про прийняття виконавчих проваджень №№51673644, 51699743 до виконання ( а.с. 8-9, 10-11 т. 2 ).

При цьому, 04 жовтня 2017 року державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві НагайчукомМиколою Володимировичем було подано до суду подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 до виконання ним зобов'язань за рішенням суду по справі №757/35696/15-ц від 30 жовтня 2015 року ( а.с. 3-4 т. 1 ).

На обґрунтування поданого подання зазначено, що за виконавчим листом №757/35696/15-ц, виданого Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 існує заборгованість у розмірі 2 226 514,92 грн. за несплату аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, починаючи з 28 вересня 2015 року і до повноліття відкрито виконавче провадження.

Однак, боржник злісно ухиляється від виконання рішення суду та ним не сплачена заборгованість по аліментам у належному обсязі ( там же ).

Разом з цим, відповідно до наданої копії довідки-рахунку Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва, затвердженою 27 травня 2016 року начальником вказаного відділу, загальна сума заборгованості по аліментах за період з 28 вересня 2015 року по 27 травня 2016 року становить 2 226514,92 грн. ( а.с. 40-41 т. 1 ).

Проте, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2017 року вказану довідку-рахунок скасовано ( а.с. 230-232 т. 1 ).

Крім цього, як вбачається з листа головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби територіального управління юстиції у Чернігівській області Бабенка Віталія Миколайовича від 05 квітня 2018 року, заборгованість за аліментами, станом на 28 лютого 2018 року, відсутня ( а.с. 119 т. 2 )

Зазначене також підтверджується листом начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби територіального управління юстиції у Чернігівській області БондареваІ.В. №10616 від 01 серпня 2018 року, з якого вбачається, що на виконанні у відділі перебуває виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, щомісячно, починаючи з 28 вересня 20156 року, та згідно матеріалів виконавчого провадження заборгованість зі сплати аліментів відсутня ( а.с. 50 т. 3 ).

Таким чином, місцевий суд, на переконання апеляційного суду, вірно прийшов до переконання про необґрунтованість даного подання, оскільки у боржника відсутня заборгованість по виконанню даного рішення і, відповідно, відсутній факт ухилення його ( боржника ) від виконання судового рішення.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 76-81, 441 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість ухвали, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при її постановленні, зокрема, ст. 124 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. 441 ЦПК України, з точки зору суду другої інстанції та в силу викладеного, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді скарги та повністю спростовуються зазначеними судом доказами по справі.

Інші обставини, зазначені апелянтом, зокрема, про те, що з 26 листопада 2015 року ОСОБА_3 не виконує дане рішення належним чином, ухвалою Печерського районного суду від 19 травня 2017 року довідку державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби від 31 травня 2016 року про відсутність заборгованості скасовано та зобов'язано будь-якого державного виконавця здійснити перерахунок боргу з оцінкою наданих стягувачем документів, боржник приховує реальну інформацію про свої доходи і тривалий час не сплачував навіть мінімальний розмір аліментів, оскаржувана ухвала не містить оцінки всіх доказів у справі, на думку апеляційного суду та у силу викладеного, не свідчать про ухилення боржника від сплати аліментів за рішенням суду, а відтак - не є правовою підставою, у силу викладеного, для задоволення як заявлених так і апеляційних вимог.

При цьому, твердження апелянта про невиконання божником судового рішення, скасування довідки про відсутність у нього заборгованості, зобов'язання державного виконавця перерахувати заборгованість по аліментам, з точки зору суду другої інстанції, самі по собі не є правовою підставою для задоволення подання та апеляційних вимог, оскільки доказів ухилення боржника від виконання судового рішення заявником не надано і матеріали справи їх не містять.

Доводи ОСОБА_1 про те, боржник приховує реальну інформацію про свої доходи і тривалий час не сплачував навіть мінімальний розмір аліментів, на переконання апеляційного суду, також не підтверджуються належними та допустимими доказами по справі, а відтак - не є правовою підставою для задоволення її апеляційних вимог.

Окрім цього, зазначені обставини не вказані у поданні державного виконавця, як підстава для його задоволення, що виключає можливість віднесення вимог апелянта до числа обґрунтованих у відповідності до положень ст.. 13 ЦПК України.

Апеляційний суд також вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року ).

А тому, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права та не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 18 квітня 2018 року у справі за поданням державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Нагайчука Миколи Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: Л.А. Волохов

І.В.Іванова