Провадження №2/523/213/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2018 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Виноградової Н.В.,

при секретарі Одарія В.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною,-

Встановив:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.

Свої вимоги обґрунтував тим, що разом з відповідачкою знаходився в цивільному шлюбу, за час якого у них народилася донька ОСОБА_2, 29.07.2005р. У 2007 році позивач з відповідачем стали мешкати окремо, дитина залишилась проживати разом з матір'ю (відповідачем). У 2009 році відповідач стала спільно проживати з ОСОБА_4, та у 2013 році вони зареєстрували шлюб. Відповідачка створює перешкоди у спілкуванні з дитиною. Позивач просить зобов'язати відповідача не перешкоджати йому у спілкуванні з дитиною та визначити способи участі у вихованні дитини шляхом встановлення необмеженого спілкування з донькою, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою, побачення п'ять разів на тиждень: з понеділка по п'ятницю в період з 14.00 до 18.00 год. за місцем навчання доньки або за місцем її проживання, перебування, побачення один раз на тиждень на протязі усього дня у вихідні та святкові дні за місцем проживання батька, що також включає прогулянки містом, відвідування культурних заходів (кафе, кіно, театри, музеї, тощо), у разі якщо святкові дні припадають на день побачення батька з донькою або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні донька проводить з батьком, в день побачень батька з донькою, має права забирати доньку з дому/школи особисто, спільний відпочинок дитини з батьком під час літніх канікул на протязі одного місяця.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що позов заявлено безпідставно, що навіть після винесення рішення органу опіки та піклування позивач навіть не намагався поспілкуватися з донькою (не намагався підійти до доньки і заговорити). Крім того зазначила, що позивач не має наміру спілкуватися з дитиною, а лише хоче помститися дружині за раніше поданий позов про збільшення розміру аліментів.

Представник третьої особи у судове засідання не явився. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Надано заяву про розгляд у її відсутність.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач та відповідач спільно мешкали.

У 2005 році у сторін народилась донька ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД№ 022097. Батьками записані: ОСОБА_1, мати ОСОБА_6.

У 2007 році позивач з відповідачем стали мешкати окремо, дитина залишилась проживати разом з матір'ю (відповідачем).

23.04.2013р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу, актовий запис № 397.

Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 12.04.2018р. № 01-05-3/120вх. орган опіки та піклування вважає доцільним визначити способи участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_5, 29.07.2005р., шляхом встановлення перебування дитини з батьком 8 год. на місяць за домовленістю з матірю та враховуючи режим дня дитини (а.с.29-30).

16.05.2018р. у судовому засіданні малолітня ОСОБА_5 в присутності представника служби у справах дітей Суворовської районної державної адміністрації м. Одеси пояснила, що не бажає зустрічатись з ОСОБА_1, що відмовляється навіть називати його батьком, бо у неї є інший батько, чоловік її матері ОСОБА_4, якого вона дуже любить і до звернення ОСОБА_1 до суду, вона взагалі рахувала його рідним батьком. ОСОБА_8 повідомила, що ОСОБА_1 для неї є чужим і не знайомим, що вона цього чоловіка боїться, бо ніколи в житті його не бачила, ОСОБА_1 ніколи навіть не вітав її з днем народження або з іншими будь-якими святами, також суду повідомила, що під час засідання органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації м. Одеси вона була присутня з матір'ю ОСОБА_3, та представником матері. На засідання органу опіки та піклування ОСОБА_5 надала ті ж самі свідчення, що і суду. Просила суд, не зобов'язувати її зустрічатись з ОСОБА_1

16.05.2018р. ОСОБА_3 в судовому засіданні по суті позов не визнала, пояснивши, що ніколи не заперечувала проти участі позивача у спілкування та вихованні дитини. Після розірвання відносин з позивачем, вона тривалий час просила позивача про зустрічі, проте відповідач ухилявся, посилаючись на свою зайнятість. У 2009 році відповідач стала спільно проживати з ОСОБА_4, та у 2013 році вони зареєстрували шлюб. З цього часу, як відповідач стала спільно мешкати з ОСОБА_7 її донька ОСОБА_5 стала його називати батьком. Причиною розірвання відносин з позивачем, відповідач вказала його постійні побої, на що до суду була надана довідка про тілесні ушкодження у вигляді забоїв по тілу та струсу головного мозку.

Відповідач зазначила, що вона категорично заперечує проти позову, за причинами того, що її малолітня донька дуже боїться позивача, що позивач тривалий час не бачив дитину, а зараз намагається дитину примусити рішенням суду з ним бачитись.

Крім того відповідач наголошує, що вона на засіданні органу опіки та піклування заперечувала, як і її донька на задоволенні заяви позивача про зустрічі, також зазначила, що з причини нетактовної поведінки державного службовця вони з адвокатом звернулись на особистому прийомі у мерії м. Одеси до голови міста. Пояснити, чому у висновку органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації м. Одеси викладені протилежні її показам свідчення, відповідач не може.

16.05.2018р. у судовому засіданні представник служби у справах дітей Суворовської районної адміністрації м. Одеси на запитання суду, чому у протоколі проведення засідання органу опіки та піклування містяться різні свідчення з показами відповідача, а також чому у протоколі не вказані у якості присутніх адвокат відповідача, а також чому навіть в протоколі зазначено, що малолітня ОСОБА_5 виступаючи на засіданні зазначала, що не бажає зустрічатись з ОСОБА_1 так як ця особа є для нею чужою, а у висновку органу опіки та піклуванні думка дитини не була взята до уваги, відповісти не змогла.

Суд звертає увагу на те, що у судових засідання позивач пояснював, що тривалий час на протязі майже 9 років не бачив дитину; підтвердив, вказавши причину тривалості не бажанням створити шкоду доньці, проте наголошував, що слідкував за розвитком дитини, відвідував шкільні заходи, але не може стверджувати, що дитина за ці роки будь-коли його бачила. Також позивач пояснив своє звернення до суду саме зараз, зверненням відповідача до нього з позовною заявою про збільшення аліментів і зазначенням у позові, що ОСОБА_1 не бажає приймати участь у вихованні доньки. Крім того, позивач не заперечував, що іноді надавав ляпаси по обличчю відповідачу.

В матеріалах справи наявні пояснення сусідів відповідачки, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: ОСОБА_9, ОСОБА_10, які зазначили, що малолітня ОСОБА_5 проживає разом з відповідачкою та її чоловіком, дані особи займаються її вихованням. ОСОБА_1 (біологічний батько) не приходив та не брав участі у вихованні своєї доньки (а.с.35,38).

В силу ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоровя одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним.

Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобовязана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

У Декларації прав дитини зазначено, що "дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження".

Конвенція про права дитини від 20 листопада 1989 року, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

Відповідно до частин 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Оскільки висновки експертних досліджень носять рекомендаційний характер, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування, яким встановлено порядок спілкування з дитиною, оскільки встановлено, що в даному висновку зазначені обставини та пояснення, які суперечать наданим поясненням сторін у судовому засіданні.

Крім того, суд звертає увагу на те, що дитина ОСОБА_5 не хоче зустрічатися з біологічним батьком та більш того боїться його, що може в свою чергу негативно вплинути на психічний стан дитини у підлітковому віці.

Відповідно до ч.2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до положень ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Враховуючи думку дитини, яка проживає з матер'ю та яка має певний вплив на останню з приводу формування уявлення про її батька, наявність між батьками дитини майнових спорів, які на даний час вирішені, що також впливало на відсутність між ними спільного бачення вирішення даного спору, з урахуванням тієї обставини, що по відношенню дитини до батька спостерігається емоційна відчуженість та небажання зустрічатись, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному зясуванню обставин по справі, розяснює їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом.

Керуючись ст.ст. 4,5,12,13,81,89,259,265,268 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м.Одеси з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлене та підписано суддею 05.10.2018р.

Суддя: