Справа № 353/354/18
Провадження № 22-ц/779/956/2018
Головуючий у 1 інстанції Лущак Н. І.
Суддя-доповідач Матківський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого: Матківського Р.Й.

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Мельник О.В.

з участю представника апелянта ОСОБА_1,

представника ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості з апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тлумацького районного суду від 01 червня 2018 року, ухваленого суддею Лущак Н.І.,

в с т а н о в и в :

У квітні 2018 року представник позивача звернувся до суду з даним позовом та після подання позовної заяви з додатковим обґрунтуванням просив стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № б/н від 20 вересня 2011 року в розмірі 34 527, 69 гривень, з яких: 485,79 гривень заборгованість за кредитом; 27 921, 53 гривень заборгованість по процентах за користування кредитом; 4000 гривень заборгованість за пенею; штрафи, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500 гривень фіксована частина та 1620, 37 гривень процентна складова, нарахованих на 27 березня 2018 року.

Заявлені вимоги представник позивача обґрунтував тим, що згідно кредитного договору №б/н, укладеного 20 вересня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_4, останній отримав кредит в розмірі 3000,0 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Однак, відповідач взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконував, у звязку з чим на 27 березня 2018 року допустив заборгованість по кредиту в сумі 34 527,69 гривень, з яких: 485,79 гривень заборгованості за кредитом; 27921,53 гривень заборгованості по процентах за користування кредитом; 4000,0 гривень заборгованість за пенею; 500,0 грн. штраф (фіксована частина); 1620,37 - штраф (процентна складова).

Рішенням Тлумацького районного суду від 01 червня 2018 року позов задоволено.

На дане рішення ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, просить його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Апелянт зазначає, що рішення є незаконним, судом не встановлено обставини, які мають значення для справи внаслідок неправильного дослідження і оцінки письмових доказів.

У розрахунку заборгованості, зазначено, що із 34 527 гривень тільки 485, 79 гривень є тілом кредиту, а решта коштів нараховані відсотки та штрафні санкції. Жодної заборгованості по кредиту не допускав, коштів ні в касі, ні іншим чином в банку не отримував, позивач не надав жодних підтверджень про отримання ним 485, 79 гривень.

Банк заявив вимогу про стягнення 485, 79 гривень простроченого тіла кредиту, який отримав при укладенні договору ще в 2011 році. Позивачем пропущено визначений законом строк на стягнення основного боргу, відсотків та відповідно неустойки. Вказані суми є суттєвими для нього і вважає, що суду необхідно було дослідити дані обставини, застосувати наслідки спливу строку позовної давності та зясувати дійсний розмір заборгованості.

Суд надіслав йому тільки ухвалу від 04 травня 2018 року, матеріалів позовної заяви із додатками відповідач не отримував, не міг ознайомитись із розрахунками позивача стосовно нарахованого боргу та подати обґрунтований відзив.

Зазначене підтверджує порушення судом норм матеріального права, неповне зясування обставин справи, недоведеність обставин, які суд вважав доведеними.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вислухавши представника позивача, яка вимоги скарги заперечила, представника відповідача, який вимоги скарги підтримав, представника апелянта, який вимоги скарги заперечив, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за кредитним договором, не подав відзиву на позовну заяву та жодних письмових чи електронних доказів, які б спростовували позовні вимоги, будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не представлено.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

За статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Матеріалами справи встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 20 вересня 2011 року був укладений договір № б/н, із наступним переукладенням від 03 лютого 2014 року, згідно якого останній отримав кредит в розмірі 3000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Також згідно витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», з 01 вересня 2014 року відсоткову ставку було збільшено до 2,9 % на місяць (34,8 річних) та з 01 квітня 2015 року відсоткову ставку було збільшено до 3,6 % на місяць (43,2 % річних) (а.с. 8).

Відповідно п. 2.1.1.12.6. Умов та правил надання банківських послуг банк нараховує відсотки за користування кредитом та овердрафтом у розмірі, встановленому Тарифами банку з розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом у анкеті-заяві (а.с. 7 зворот).

Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на той самий строк.

Згідно з пунктом 2.1.1.2.11 Умов та правил надання банківських послуг картка діє до останнього дня місяця, зазначеного на лицевій стороні карти включно.

Згідно з пунктом 2.1.1.2.11 Умов та правил надання банківських послуг при закінченні строку дії відповідна картка продовжується банком на новий термін (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), за зверненням клієнта до банку, відповідно до діючих тарифів. Перевипуск картки на новий термін здійснюється при додержанні клієнтом умов обслуговування картки, передбачених договором.

Для перевипуску картки до закінчення строку її дії клієнт повинен звернутися у відділення банку (пункт 2.1.1.2.13).

Матеріалами справи підтверджується перевипуск картки на новий термін. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта ОСОБА_4 (кредитний договір №б/н від 03 лютого 2014 року), старт карткового рахунку 03 лютого 2014 року, строк дії картки встановлено 05 травня 2018 року (а.с. 60).

З виписки по рахунку вбачається, що ОСОБА_4 користувався виданою йому карткою, зокрема здійснював операції зняття готівки в банкоматі, остання операція зняття готівки в банкоматі датована 12 травня 2014 року (а.с. 59).

Також пунктом 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг передбачена обовязкова функція банку надсилання SMS - повідомлень для доступу клієнта до стану рахунку.

На підтвердження належного повідомлення відповідача про зміну відсоткової ставки представником позивача додано копії SMS повідомлень від 15 серпня 2014 року та 15 березня 2015 року (а.с. 111-112).

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії, на умовах передбачених даним договором.

Відповідач не виконав умови договору та згідно з доданим позивачем розрахунком заборгованості за договором від 20 вересня 2011 року на 27 березня 2018 року у звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором утворилась заборгованість у розмірі 34 527, 69 гривень, з яких: 485,79 гривень заборгованість за кредитом; 27 921, 53 гривень заборгованість по процентах за користування кредитом; 4000 гривень заборгованість за пенею; штрафи, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500 гривень фіксована частина та 1620, 37 гривень процентна складова.

Стосовно доводів відповідача про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 та ч.5. ст. 261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 6-134цс14 від 01.10.2014 року висловлена правова позиція щодо застосування позовної давності. Зокрема, зазначено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Оскільки строк дії картки встановлений до 05/2018 року, немає підстав для висновку про пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду за захистом своїх прав.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

Таким чином, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне і те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такий же висновок застосування норм матеріального права викладено в постановах Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року в справі №347/1910/15-ц.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову в частині стягнення штрафу, тому рішення суду у цій частині підлягає до зміни.

При задоволенні решти заявлених позовних вимог, суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення по суті спору, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Тлумацького районного суду від 01 червня 2018 року в частині визначення розміру заборгованості за кредитним договором змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» 32 407, 32 гривень заборгованості за кредитним договором, б/н, укладеного 20 вересня 2011 року, нарахованої на 27 березня 2018 року, з яких: 485, 79 гривень заборгованості по кредиту, 27 921, 53 гривень заборгованості по процентах за користування кредитом, 4000 гривень заборгованості за пенею.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст судового рішення виготовлено 01 жовтня 2018 року.

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді Л.В. Василишин

ОСОБА_5