Постанова

Іменем України

26 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 405/11736/13-ц

провадження № 61-28534св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: ЖуравельВ. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4,

заінтересовані особи: державний виконавець Фортечного відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Древицький Олександр Сергійович, фізична особа - підприємець ОСОБА_6, Подільський відділ державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 червня 2017 року у складі судді Шевченко І. М. та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 10 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Письменного О. А., Єгорової С. М., Дуковського О. Л.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Древицького О. С. (далі - державний виконавець Фортечного ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області), заінтересовані особи: фізична особа - підприємець ОСОБА_6 (далі - ФОП ОСОБА_6), Подільський відділ державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (далі - Подільській ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області), у якій просила скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження та про звернення стягнення на заробітну плату.

Подана скарга мотивована тим, що 10 лютого 2017 року державним виконавцем Фортечного ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області Древинським О. С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 405/11736/13-ц, виданого 04 травня 2016 року Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з неї на користь ФОП ОСОБА_6 коштів за договором підряду в сумі 2 422 грн та судового збору в розмірі 229,40 грн.

Одночасно з цією постановою винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника та направлена за місцем її роботи до Кіровоградського машинобудівного коледжу Кіровоградського національного технічного університету.

Вважає, що зазначені постанови є незаконними, оскільки виконавчий лист пред'явлений до виконання після закінчення строку його пред'явлення, в матеріалах виконавчого провадження відсутня заява стягувача про примусове виконання рішення, що є самостійною підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Крім того, повторне винесення постанови про відкриття виконавчого провадження не передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Просила скаргу задовольнити шляхом скасування вказаних постанов.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 квітня 2017 року залучено до участі у справі Подільській ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 червня 2017 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 10 жовтня 2017 року, у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що проведення виконавчих дій було розпочато Подільським ВДВС ГТУЮ у Кіровоградській області та передано виконавчий лист для виконання за місцем роботи боржника до Фортечного ВДВС ГТУЮ у Кіровоградській області відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Відкриваючи виконавче провадження та звертаючи стягнення на заробітну плату державний виконавець діяв правомірно.

У листопаді 2017 року надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила судові ухвали скасувати та постановити нову, якою задовольнити скаргу.

Касаційна скарга мотивована тим, що виконавче провадження, яке закінчено, не може бути відкрите вдруге, крім випадків, передбачених законом. Виконавче провадження може бути відновлено лише у разі, якщо постанова про закінчення виконавчого провадження визнана судом незаконною чи скасована.

Постанова Подільського ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області про закінчення виконавчого провадження не скасована, а тому відсутні правові підстави для відкриття державним виконавцем Фортечного ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області виконавчого провадження. Відсутність заяви стягувача є самостійною підставою для скасування оскарженої постанови.

У грудні 2017 року Подільський ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області подав заперечення на касаційну скаргу, у яких просив залишити її без задоволення, а судові ухвали без змін.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України 21 травня 2018 року справу № 405/11736/13-ц передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною другою статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суди встановили, що 04 травня 2016 року Ленінським районним судом м. Кіровограда виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 на користь ФОП ОСОБА_6 коштів за договором підряду в розмірі 2 422 грн. та судового збору в сумі 229,40 грн. Строк пред'явлення виконавчого листа до виконання - 19 травня 2016 року.

23 вересня 2016 року державним виконавцем Подільського ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградської області Федоренко В. В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з направленням за незалежністю виконавчого документа.

Постановою державного виконавця Фортечного ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області Древицьким О. С. від 10 лютого 2017 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа, а також винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника, що отримує заробітну плату у Кіровоградському машинобудівному коледжі Кіровоградського національного технічного університету.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Частиною п'ятою статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що у разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з'ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу.

Встановивши, що останнім місцем роботи ОСОБА_4 є Кіровоградський машинобудівний коледж Кіровоградського національного технічного університету, державний виконавцець Подільського ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області правомірно направив виконавчий лист за належністю до Фортечного ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області, державним виконавцем якого обгрнутовано відкрито виконавче провадження.

Таким чином, дії державного виконавця при ухваленні постанов про відкриття виконавчого провадження та про звернення стягнення на заробітну плату, є правомірними, а тому висновок судів про відсутність правових підстав для задоволення скарги, є правильним.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені ухвали відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 10 жовтня 2017 рокубез змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 10 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н.О. Антоненко

В.І. Крат