АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/806/18Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 року апеляційний суд Черкаської області в складі:

суддів Бондаренка С. І., Храпка В.Д., Новікова О.М.

за участю секретаря Матюха В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу СТОВ «Канівці» на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2018 року, ухваленого під головуванням судді Кваші І.М., у справі за позовом СТОВ «Канівці» до ОСОБА_3, ТОВ «Гранекс-Черкаси», державного реєстратора виконавчого комітету Деньгівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області ОСОБА_4, третя особа: відділ у Чорнобаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання договору оренди землі поновленим, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2017 року СТОВ «Канівці» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ТОВ «Гранекс-Черкаси», державного реєстратора виконавчого комітету Деньгівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області ОСОБА_4, третя особа: відділ у Чорнобаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання договору оренди землі недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію цього договору, визнання договору оренди землі поновленим.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначало, що 01 липня 2007 року СТОВ «Канівці», як орендар, і ОСОБА_3 як орендодавець, уклали договір оренди землі загальною площею 3,099 га, у тому числі рілля 3,099 га (кадастровий номер :03:000:3277), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Великоканівецької сільської ради, який був зареєстрований 02 липня 2007 року у Чорнобаївському районному відділі Черкаської регіональної філії «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №39, і з цього періоду у позивача як орендатора виникло право оренди земельної ділянки.

Сторони договору також погодили усі його істотні умови, зокрема домовились, що згідно п. 8 договір укладено терміном на 10 років. Після закінчення строку договору Товариство має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі СТОВ «Канівці», як орендар, повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Товариство скористалось переважним правом укладення договору оренди землі на новий строк та заздалегідь, 18 квітня 2017 року, направило власнику земельної ділянки лист-повідомлення про намір скористатися переважним правом на оренду, крім того надало проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін, але 29 травня 2017 року ОСОБА_3 за наслідками розгляду заяви надав письмову відповідь, за змістом якої конструктивної відмови чи пропозиції змінити умови додаткової угоди Товариство не отримало.

У звязку з чим, СТОВ «Канівці» продовжувало користуватися спірною земельною ділянкою і після 02 липня 2017 року як сумлінний орендар. При цьому протягом одного місяця після закінчення строку дії договору оренди землі ОСОБА_3 не звертався до СТОВ «Канівці» з листом щодо заперечень в поновленні цього договору та в подальшому користуванні позивачем спірною земельною ділянкою.

17 серпня 2017 року Товариство звернулось до Миколаївської районної державної адміністрації із заявою про надання інформації щодо земельної ділянки за кадастровим номером :03:000:3277, в результаті чого позивачу стало відомо, що між ОСОБА_3 та ТОВ «Гранекс-Черкаси» укладено договір оренди вказаної земельної ділянки від 19 березня 2017 року на строк 10 років, державна реєстрація якого здійснена Державним реєстратором виконавчого комітету Деньгівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області ОСОБА_4

Укладання спірного договору оренди створило Товариству перешкоди в реалізації переважного права на поновлення договору оренди землі.

Одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Отже, при здійсненні реєстрації договору оренди земельної ділянки державним реєстратором виконавчого комітету Деньгівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області ОСОБА_4 були порушені вимоги чинного законодавства, що призвело до порушення права позивача, як орендаря земельної ділянки, що була обєктом реєстрації.

На підставі викладеного СТОВ «Канівці» просило суд визнати недійсним договір оренди землі за кадастровим номером :03:000:3277, укладений 19 березня 2017 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Гранекс-Черкаси»; скасувати рішення прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Деньгівськї сільської ради Золотоніського району Черкаської області ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: індексний номер 35857761 від 26 червня 2017 року про реєстрацію права оренди земельної ділянки загальною площею, 3,099га (кадастровий номер :03:000:3277) та ТОВ «Гранекс-Черкаси»; визнати поновленим договір оренди землі від 01 липня 2007 року, укладений між СТОВ «Канівці» та ОСОБА_5, зареєстрований 02 липня 2007 року у Чорнобаївському районному відділі Черкаської філії Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 39, на той самий строк, а саме на 10 років, і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2018 року закрито провадження у цивільній справі в частині позовних вимог про:

- визнання недійсним договору оренди землі за кадастровим номером :03:000:3277, укладеного 19 березня 2017 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Гранекс-Черкаси»;

- скасування рішення, прийнятого державним реєстратором виконавчого комітету Деньгівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: індексний номер 35857761 від 26 червня 2017 року про реєстрацію права оренди земельної ділянки загальною площею, 3,099 га (кадастровий номер :03:000:3277) за ТОВ «Гранекс-Черкаси».

Повернуто СТОВ «Канівці» частину судового збору у розмірі 3200 гривень.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2018 року у задоволенні позову про визнання договору оренди землі поновленим відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову ,суд першої інстанції, виходив з того, що за наявності письмового повідомлення позивача про намір реалізувати переважне право орендодавець повідомив останнього про небажання продовжувати договір оренди земельної ділянки та уклав інший договір оренди земельної ділянки з ТОВ «Гранекс-Черкаси», на умовах більш вигідних, ніж запропонував позивач, а тому порушення переважного права позивача на укладення договору оренди земельної ділянки не відбулося.

Не погоджуючись з даним рішенням суду першої інстанції СТОВ «Канівці» подало апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просило суд його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Зокрема зазначало, що у наданій ОСОБА_3 відмові про укладення договору оренди землі зі СТОВ «Канівці» чи поновлювленні вже існуючий договір шляхом підписання додаткової угоди не зазначено жодних пропозицій стосовно орендної плати та інших істотних умов договору. Не врахування судом переважного, перед іншими особами ,права орендаря, який належно виконує свої обовязки за договором оренди, на укладення договору оренди на новий строк свідчить про ігнорування судом практики Європейського суду з прав людини у розрізі захисту права власності та є підставою для констатації порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у справі «Стрейч проти Сполученого Королівства», суд дійшов висновку, що заявника слід вважати особою, яка мала принаймні законне сподівання на реалізацію передбаченого договором права на продовження строку оренди, і в цілях ст. 1 Першого протоколу таке законне сподівання можна вважати частиною майнових прав, наданих йому муніципалітетом Дорчестера за орендним договором.

У відзиві ТОВ «Гранекс Черкаси» заперечило проти задоволення апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3.10 га (а.с.8), яка згідно з договором оренди землі від 1 липня 2007 року перебувала в оренді СТОВ «Канівці» (а.с. 5,6).

Відповідно до п. 8 вказаного вище договору оренди, даний договір укладено на 10 років, початок дії договору 1 липня 2007 року, закінчення 1 липня 2017 року. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» обєднує два випадки пролонгації договору оренди.

Так, у ч. 1 ст. 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Реалізація зазначеного переважного права на поновлення договору оренди можлива лише за умови дотримання встановлених цією нормою певної процедури і строків (частини 2-5 цієї статті).

Так, для застосування ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити наступні юридичні факти: орендар належно виконує свої обовязки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як доказ виконання вимог вище зазначеного закону, позивач надав копію вкладення цінного листа датованого 18.04.2017 роком (а.с.11,38), згідно якого вкладено заява-повідомлення, проект додаткової угоди, копію поштового повідомлення про вручення (а.с.37), згідно якого вкладення ОСОБА_3 подано на пошту 18.04.2017 року , відомості про вручення відсутні, копію фіскального чека про оплату поштових послуг датованого 18 квітнем 2017 року (а.с.38).

Зміст статті 33 Закону України «Про оренду землі» викладений таким чином, що на підтвердження виконання позивачем вимог закону, він мав надати і копії текстів направлених як заяви-повідомлення так і проект додаткової угоди, а оскільки позивачем їх не надано, то не доведено суду, що зміст листа-повідомлення містив повідомлення про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, а умови проекту додаткової угоди містили всі вимоги передбачені законом.

Частиною 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Однак з копії поштового повідомлення вбачається, що ОСОБА_3 не отримав направлений йому лист із вкладенням, а 29 травня 2017 року ОСОБА_3 заявою-повідомленням, отриманим СТОВ «Канівці» 29 травня 2017 року, вказана обставина визнана позивачем про що зазначено в позовній заяві, повідомив останнє, про те, що він не має наміру укладати договір оренди землі чи поновлювати вже існуючий договір шляхом підписання додаткової угоди та просив, після закінчення договору оренди землі повернути належну йому земельну ділянку. (а.с.47)

Наслідками таких обставин є припинення, по закінченню строку дії договору, договірних відносин між СТОВ «Канівці» та ОСОБА_3, що витікали з укладеного між ними договору оренди та втрати позивачем переважного права на укладення договору оренди землі.( ч.4 ст.33 Закону України «Про оренду землі», ст..631 ЦК України)

Вказівка позивача на те, що відповідь позивача не була конструктивною і не містила пропозиції змінити умови додаткової угоди є необґрунтованою, оскільки в справі відсутні докази отримання відповідачем, направлених позивачем документів.

Окрім цього статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вказаною конституційною нормою встановлені суттєві відмінності в правах та обовязках між іншими особами та органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами які зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тоді як іншим особам дозволено робити все те, що не заборонено законом.

В змісті частини 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» не встановлено обовязок орендодавця обґрунтовувати заперечення , а істотні умови договору узгоджуються лише за необхідності. Оскільки орендодавець заперечував проти поновлення договору оренди землі, про що чітко зазначив в своєму листі, а надіслані позивачем документи відповідач не отримував то необхідності узгоджувати істотні умови була відсутня.

Не може також бути поновленим укладений договір оренди на підставі частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» , оскільки орендодавець надіслав орендарю повідомлення в якому заперечував проти поновлення договору оренди, наслідками таких дій є припинення договірних відносин між СТОВ «Канівці» та ОСОБА_3, що витікали з укладеного між ними договору оренди та втрати позивачем переважного права на укладення договору оренди землі.

Посилання апелянта на практику Європейського суду з прав людини, зокрема на справу «Стрейч проти Сполученого Королівства» взагалі спотворює саму сутність статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі «Стрейч проти Сполученого Королівства» суд зазначив, що під словом «майно» розуміється і майнові права, однак вказана справа суттєво відрізняється від даної справи тим, що в справі «Стрейч проти Сполученого Королівства» предметом спору була муніципальна земля, а рішення щодо неї приймав муніципалітет.

ЄСПЛ ухвалюючи вказане рішення зазначає про «справедливий баланс» при втручанні у право, як гарантія від зловживань владою з боку місцевих та інших заснованих за законодавством органів, не дозволяючи їм виходить за межі своєї компетенції.

В даній справі земельна ділянка знаходиться в приватній власності і як власник нею розпоряджається фізична особа, а не держава чи орган місцевого самоврядування. Вказана особа не є органом заснованим за законодавством і не наділена владою.

При вказаних обставинах стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод захищає відповідача, як власника землі, якого можна позбавити права власності лише в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Інтереси суспільства в даній справі відсутні, оскільки позивач є юридичною особою, яка діє у власних інтересах, а не в інтересах суспільства.

Щодо умов передбачених законом слід зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України складовою права власності є право володіння, користування та розпорядження.

На підставі договору оренди землі власник тимчасово передає орендарю дві складових права власності: право володіння та користування.( стаття 13 Закону України «Про оренду землі»)

В звязку з чим набуття цих складових права власності має відбуватись відповідно до закону, в іншому випадку є порушенням права власності власника земельної ділянки і статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як описано вище відповідач, повністю виконав вимоги частини 5,6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» та заперечуючи щодо поновлення договору оренди землі повідомив про це позивача до закінчення строку дії договору, а відтак визначені законом підстави, після закінчення строку дії договору, для набуття таких складових права власності як право користування та володіння у позивача відсутні.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381,382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Канівці» - залишити без задоволення, а рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2018 року, у справі за позовом СТОВ «Канівці» до ОСОБА_3, ТОВ «Гранекс-Черкаси», державного реєстратора виконавчого комітету Деньгівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області ОСОБА_4, третя особа: відділ у Чорнобаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання договору оренди землі поновленим без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 жовтня 2018 року.

Судді