Справа № 464/3865/18
пр.№ 2/464/1379/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.10.2018 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Горбань О.Ю.

секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 15.12.2011, просить стягувати з нього на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Обґрунтовує позовні вимоги тим, що 12.01.2012 Сихівським районним судом м. Львова видано виконавчий лист про стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.01.2012 і до досягнення дитиною повноліття. Однак, в подальшому його сімейний стан та матеріальне становище змінилося. Так, 29.12.2012 він уклав шлюб із ОСОБА_5, за час подружнього життя народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 03.06.2017 шлюб між ними розірвано та вирішено питання щодо проживання сина з матірю. Окрім цього, між ним та колишньою дружиною ОСОБА_5 є домовленість про сплату аліментів на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі 1500 грн., щомісячно до досягнення ним повноліття. На даний час він не працює та не має стабільного доходу. У звязку з погіршенням матеріального становища, перебуванням на його утриманні ще однієї дитини, просить зменшити розмір аліментів, визначений рішенням суду від 15.12.2011.

Ухвалою суду від 16.07.2018 у справі відкрито спрощене позовне провадження.

12.10.2018 відповідачем подано відзив, в якому позов заперечує, вважає твердження позивача про відсутність місця праці та доходу безпідставними, оскільки згідно з відповіддю Шевченківського ВДВС м. Львів від 01.10.2018 позивач отримує доходи в ФОП ОСОБА_7, про що долучено довідку з місця праці та копію трудової книжки. Вважає розписку ОСОБА_5 про сплату аліментів як неналежний доказ, що не може свідчити про сплату аліментів в силу ст. 189 СК України. Наполягає, що прожитковий мінімум постійно зростає, син відвідує заняття з плавання, що є витратним, навчається в школі, у звязку з чим існує необхідність у постійній купівлі підручників, канцелярських товарів, одягу та оплату додаткових занять з репетиторами, тому вважає за недоцільне зменшення розміру аліментів, який на даний момент є достатнім для забезпечення нормальної життєдіяльності дитини.

У судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав та пояснив, що до березня 2018 року працював, йому виплачувалася заробітна плата, розмір якої змінювався щомісячно, на підставі чого державним виконавцем обчислювалася сума аліментів у розмірі 1/3 частини із заробітної плати. Суми, які він мав платити відповідачу щомісячно стягнуті частково, в результаті чого виникла заборгованість по аліментам. Однак, з березня 2018 року після його звільнення, державним виконавцем 1/3 частина від доходу обчислювалася із середньої заробітної плати у м. Львів, розмір аліментів за липень та серпень становив 2 851, 67 грн. Враховуючи те, що на його утриманні знаходиться ще одна малолітня дитини, такий розмір аліментів сплачувати можливості немає. У звязку з цим, просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просить в позові відмовити.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши її дійсні обставини та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 15.12.2011 вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.01.2012 до досягнення дитиною повноліття.

12.01.2012 на виконання даного рішення суду Сихівським районним судом м. Львова видано виконавчий лист №2-2552 та постановою державного виконавця від 10.05.2012 відкрито виконавче провадження №32506830 з примусового виконання вказаного виконавчого листа, розмір заборгованості станом на 30.08.2018 складає 2 946, 37 грн.

У статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З аналізу наведеного випливає, що зміна розміру аліментів є правом суду, а не його обов'язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто обов'язок доведення вищевказаних обставин покладається на позивача, який ініціював процес зміни розміру аліментів.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як на підстави зменшення розміру аліментів, визначеного рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 15.12.2011, позивач покликається на зміну сімейного та матеріального стану.

З наданих суду матеріалів вбачається, що позивач 29.12.2012 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5, який рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 02.06.2017 розірвано. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить свідоцтво про народження серії І-СГ №402643.

Доводи позивача в підтвердження позову про несення ним витрат на утримання дитини ОСОБА_6 не заслуговують на увагу суду, оскільки відповідно до положень ст. 189 СК України формою позасудового врегулювання сплати аліментів є укладення батьками договору про сплату аліментів на дитину, у якому останні мають право визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

На переконання суду, наявність на утриманні ще однієї неповнолітньої дитини не позбавляє обов'язку батька щодо утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який виник з моменту його народження та зберігається до досягнення ним повноліття, та не може бути самостійною підставою для зменшення розміру аліментів.

Окрім цього, суд не приймає до уваги покликання позивача на його незадовільний матеріальний стан як платника аліментів у звязку з безробіттям та неможливість сплачувати розмір аліментів, визначений рішенням суду від 15.12.2011. Так, з відповіді Шевченківського відділу ДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області встановлено, що 17.09.2018 від боржника ОСОБА_2 надійшла заява з долученням довідки з місця праці та копії трудової книжки, з яких відомо, що боржник отримує доходи в ФОП ОСОБА_7. Жодних належних доказів погіршення свого матеріального стану та неможливість утримувати дитину ОСОБА_4 позивачем не надано.

Відповідно до ч. 1ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікованапостановою ВР №789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991 «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини».

З огляду на викладене, надані позивачем докази жодним чином не доводять тих обставин, які є підставою для зменшення розміру аліментів в розумінні ст. 192 СК України, тому підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі ст.ст.141, 181, 192 СК України та керуючись ст.ст. 2, 12, 81, 89, 258, 263-265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Ю.Горбань