Справа № 348/2046/17
Провадження № 22-ц/779/860/2018
Головуючий у 1 інстанції Грещук Р. П.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючої Пнівчук О.В.

суддів : Максюти І.О., Мелінишин Г.П.

секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Надвірнянського районного суду від 25 квітня 2018 року у складі судді Грещука Р.П. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі, від якого у них народилася дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вона разом з дочкою проживає в будинку своїх батьків, дочка ОСОБА_3 є студенткою 1 курсу магістратури денної форми навчання економічного факультету Київського національного університету ім. Т. Шевченка, і період її навчання становить з 01.09.2017 року по 30.06.2019 року.

Оскільки, вона не має змоги самостійно утримувати повнолітню дочку, просить стягнути аліменти з ОСОБА_1 на її користь на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки його доходу щомісячно, на період до закінчення навчального закладу - 30.06.2019 року.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 25 квітня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісячно на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на період її навчання, починаючи з 06.10.2017 року і до закінчення нею навчання до 30.06.2019 року, але не більше як до досягнення дитиною 23 років.

Стягнуто з ОСОБА_1 704 грн. 80 коп. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зазначив, що їхня дочка є одруженою, разом з своєю сім»єю проживає окремо від позивача, а відповідно до ч.4 ст.55 Сімейного кодексі України дружина та чоловік зобов»язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім»ї.

Судом не підтверджено жодними доказами те, що у зв»язку з навчанням дочка дійсно потребує його допомоги.

Вважає, що суд не взяв до уваги те, на даний час він не має змоги сплачувати допомогу на навчання дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частин від усіх його заробітків, оскільки проживає у важких матеріальних умовах.

Апелянт просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 заперечила доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та вказала, відповідач працює, є фізично здоровим, не має інших утриманців, а тому взмозі сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1/6 частки всіх доходів щомісячно до закінчення нею навчального закладу.

У судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги з наведених в ній підстав.

Позивач ОСОБА_2 заперечила доводи апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Пунктом 8 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу (пункт 9 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене рішення суду зазначеним вимогам відповідає.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 враховуючи його матеріальний стан взмозі надавати допомогу на утримання повнолітньої дочки яка продовжує навчання.

З таким висновком погоджується колегія суддів.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі, від якого мають дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка є студенткою 1 курсу магістратури денної форми навчання економічного факультету Київського національного університету імені Тараса Шевченка, період навчання - з 01.09.2017 року по 30.06.2019 року, про що свідчить довідка №040/368 від 18.09.2017 року, видана Київським національним університетом ім. Т.Шевченка.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Положеннями ч.1 ст.199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 працездатний, має постійне місце роботи, інших осіб на своєму утриманні не має, однак не виконує свій обов'язок по утриманню дочки яка продовжує навчання на денній формі навчання та потребує у зв»язку з цим матеріальної допомоги.

У силу положень ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Суд першої інстанції з урахуванням встановлених обставин справи, вірно визначив право позивача на отримання аліментів на повнолітню дочку, що продовжує навчання та проживає з нею, але тимчасово зареєстрована за місцем навчання аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно.

Доводи апелянта про те, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання не заслуговують на увагу, оскільки такі не підтверджені належними доказами.

Встановлено, що відповідач працює у Відділі освіти Надвірнянської РДА вчителем іноземної мови, загальна сума доходу за період з 01.04.2017 року по 30.09.2017 року становить 48059,35 грн. (а.с.12), проживає один, інших утриманців не має. Та, обставина, що він проживає у дерев»яному будинку, побудованому у 1960 роках, який згідно акту обстеження матеріально-побутових умов потребує значних коштів для капітального ремонту - не дає підстав для висновку, що відповідач не взмозі сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 яка продовжує навчання по 1/6 частині всіх видів доходів щомісячно.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що дочка одружена, а тому вона з чоловіком зобов»язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім»ї, оскільки чинним законодавством підставою для стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей які продовжують навчання визначено потребу дітей у матеріальній допомозі саме у зв»язку з навчанням та можливість батьків надавати таку допомогу. Із матеріалів справи встановлено, що повнолітня дочка сторін ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання, не працює та не отримує стипендії, а отже потребує матеріальної допомоги батьків, а відповідач, як встановлено судом, має можливість таку допомогу надати на період навчання дочки.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, рішення суду постановлено з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованості висновків не спростовують, а тому підстав для її задоволення не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Надвірнянського районного суду від 25 квітня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги.

Повний текст постанови складено 10 липня 2018 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.О. Максюта Г.П. Мелінишин