печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року Печерський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого судді Остапчук Т.В.,

при секретарі Каранда С.Г.

за участю позивача - ОСОБА_1

представник відповідач - ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

11 липня 2018 року, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення понесених витрат на утримання спільної квартири посилаючись на наступні обставини. Позивачу та відповідачу, на праві спільної часткової власності, по ? частині кожному, належить квартира АДРЕСА_1.

Оскільки з 2010 року позивач самостійно несе витрати по утриманню спільного майна просить стягнути з відповідача, на свою користь, понесені витрати у вигляді плати за утримання будинку, прибудинкової території та опалення квартири з липня 2015 року по травень 2018 року відповідно до його частки у праві спільної часткової власності.

Всього позивач просив стягнути з відповідача понесені витрати у сумі 20 955 грн. 95 коп., та понесені судові витрати по даній справі.

Представник відповідача позов не визнав, у задоволенні позову просив відмовити, надав до суду відзив на позовну заяву у якому зазначив, що відповідач не користується житлово-комунальними послугами, які надаються позивачу за адресою АДРЕСА_1, з підстав систематичного обмеження позивачем відповідача у праві користування 1/2 частиною квартири, яка належить останнім на праві спільної часткової власності. В якості доказу його обмеження у праві користуватися вказаною квартирою відповідач посилається на рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 березня 2010 року по справі № 2-177/10 та виконавчий лист від 16 вересня 2010 року.

Відповідач вказує, що позивач починаючи з 16 вересня 2010 року продовжує систематично ухилятися від виконання рішення суду від 25 березня 2010 року по справі № 2-177/10, ігнорує законні вимоги державного виконавця про вселення відповідача до квартири, змінює замки на дверях квартири, що призводить до неможливості користування відповідачем житлово-комунальними послугами, якими користувався лише позивач разом із своєю сім'єю.

Ухвалою судді Дарницького районного суду міста Києва Даниленко В.В. від 12 липня 2018 року, справу № 753/12842/18 (провадження № 2/753/6262/18) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів передано на розгляд за підсудністю до Печерського районного суду міста Києва.

Ухвалою судді Печерського районного суду міста Києва від 20 вересня 2018 року відкрите провадження у справі № 753/12842/18 у порядку спрощеного позовного провадження.

Вислухавши позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивачу ОСОБА_1 належить на праві власності 1/2 чистина квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 24 грудня 1997 року Органом приватизації державного житлового фонду заводу «Арсенал» згідно з розпорядженням № 2149 від 24 грудня 1997 року (а.с. 6-7).

Відповідач ОСОБА_3 є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом спадкодавця ОСОБА_4, виданого 26 грудня 2005 року Шостою Київською державною нотаріальною конторою, про що зроблено відповідний запис у свідоцтві про право власності на квартиру (а.с. 6-7).

На підставі рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 березня 2010 року по справі № 2-177/10 виданий виконавчий лист про вселення ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_1. Дане судове рішення про вселення відповідача виконувалося неодноразово, про що свідчать постанови про відновлення виконавчого провадження ВП № 22509334 від 01 серпня 2012 року, від 21 червня 2013 року, від 04 вересня 2013 року, від 16 грудня 2013 року та вимоги державного виконавця до позивача бути присутнім при проведені виконавчих дій: № 331/9 від 18 лютого 2013 року; № 331/9 від 11 квітня 2013 року; № 331/9 від 20 травня 2013 року; № 331/9 від 31 травня 2013 року; № 3789/9 від 10 грудня 2014 року; № 392/9 від 16 січня 2015 року; № 670/15 від 15 грудня 2016 року; № 670/15 від 05 квітня 2017 року та № 670/15 від 10 травня 2017 року.

У своєму позові ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_3 понесені витрати на утримання будинку та прибудинкової території, а також витрат на опалення за останні 3 роки - з липня 2015 року по травень 2018 року сплачені на користь КП «Керуюча компанія Печерського району» та ПАТ «Київенерго» пропорційно до своєї частки у праві спільної часткової власності на квартиру.

Зокрема, згідно наданих копій рахунків та квитанцій про сплату (а.с. 8-59):

- у 2015 році: за утримання будинків та прибудинкової території за період з липня по грудень 2015 року (114,53 Х 6) = 687,18 грн.; за послуги централізованого опалення за період з жовтня по грудень 2015 року (200,05 + 376,83+ 547,09) = 1 123,97 грн.

- у 2016 році: за утримання будинків та прибудинкової території (114,53 Х 12) = 1 374,36 грн.; за послуги централізованого опалення за період січень - квітень та жовтень - грудень 2016 року (664,74 + 659,74 + 530,52 + 283,73 + 284,53 + 1200,59 + 1744,14) = 5 367,99 грн.;

- у 2017 році: за утримання будинків та прибудинкової території (114,53 Х 6) + (265,01 Х 6) = 2 277,24 грн.; за послуги централізованого опалення за період січень - березень та жовтень - грудень 2017 року (1320,18 + 1325,85 + 838,56 + 170,82 + 999,17 + 979,19) = 5 633, 77 грн.;

- у 2018 році: за утримання будинків та прибудинкової території за період січень -

травень 2018 року (265,01 Х 5) = 1 325, 05 грн.; за послуги централізованого опалення за період січень - квітень 2018 року (1077,21 + 1080,19 + 1316,92 + 138,02) = 3 612,35 грн.

Як вбачається з наданих копій рахунків та квитанцій про їх сплату, позивач ОСОБА_1, починаючи з липня 2015 року по квітень 2018 року, сплатив витрати пов'язані з утримання будинків та прибудинкової території, а також за послуги централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 в загальному розмірі 21 401,91 грн.

Відповідно до ст.ст.316 - 318 ЦК правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Усі суб'єкти права власності є рівними перед законом.

Згідно ст.ст.319, 322 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 360 ЦК України передбачає зобов'язання співвласника, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності, брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном, тобто нести витрати, які є об'єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані. Якщо хтось із співвласників відмовиться брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Відповідно до ст.162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач, як співвласник квартири АДРЕСА_1, яка перебуває у спільній сумісній власності, зобов'язаний відшкодувати позивачеві 1/2 частину сплачених ним витрат за утримання будинку та прибудинкової території, та послуги централізованого опалення вказаної квартири розмірі 10 700 грн. 95 коп.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що в нього не виникло будь-яких зобов'язань по оплаті житлово-комунальних послуг, так як він не міг проживати у вказаній квартири з вини позивача та не користувався житлово-комунальними послугами, оскільки це спростовується вищевказаними вимогами чинного законодавства.

Так, власність зобов'язує і відповідач як співвласник квартири зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Тому він зобов'язаний нести витрати на утримання квартири та за опалення нарівні з іншим співвласником, оскільки розрахунок вартості таких послуг здійснюється за встановленими тарифами відповідно до площі приміщення, що перебуває у власності, і не залежить від фактичного проживання в ній співвласників та наймачів, чи їх кількості.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому досліджених наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на суму 10 700 грн. 95 коп., в решті позовних вимог ОСОБА_1 на суму 10 255 грн необхідно відмовити.

Згідно ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а отже з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі: 736 Х 51% = 376 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3,15,16, 316-319, 322, 360 ЦК України, ст. 162 ЖК України, статтями 12,13,76,77,79, 81, 141, 263,264 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) витрати понесені за утримання будинку та прибудинкової території, послуги централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 в розмірі 10 700 грн. 95 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 376 грн.

В іншій частині відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Остапчук Т.В.