Постанова

Іменем України

03 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 196/496/16-ц

провадження № 61-6818св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: Китайгородська сільська рада Царичанського району Дніпропетровської області, ОСОБА_5,

третя особа - відділ Держгеокадастру у Царичанському районі Дніпропетровської області,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2016 року у складі судді Бойка Ю. О. та на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2016 року у складі суддів: Повєткіна В. В., Григорченко Е. І., Каратаєвої Л. О.,

ВСТАНОВИВ :

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, ОСОБА_5, третя особа - відділ Держгеокадастру у Царичанському районі Дніпропетровської області про визнання приватизації земельної ділянки незаконною, скасування державного акту та його реєстрації, зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позову зазначав, що рішенням сільської ради у власність ОСОБА_5 передана земельна ділянка площею 0,25 га поАДРЕСА_1, із якої частина земельної ділянки площею 0,13 га належить йому. Вважаючи порушеними свої права, просив суд визнати приватизацію ОСОБА_5 земельної ділянки незаконною, скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_5, та його державну реєстрацію, вилучити розташування земельної ділянки в кадастровій карті за кадастровим номером НОМЕР_1; зобов'язати Китайгородську сільську раду Царичанського району Дніпропетровської області надати йому дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою по складанню документів щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), судові витрати покласти на Китайгородську сільську раду Царичанського району Дніпропетровської області.

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2016 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Рішення суду першої інстанції мотивовано відсутністю передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог. Оскільки обставини, на які посилався позивач в обґрунтування позовних вимог, не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому у позивача відсутнє право на земельну ділянку площею 0,25 га для ведення особистого селянського господарства,

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2016 року рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, і судом першої інстанції не допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2016 року та на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2016 року, в якій просить скасувати вказані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є незаконними та необґрунтованими, оскільки вони ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, висновки судів не відповідають фактичним обставинам справи.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано із Царичанського районного суду Дніпропетровської області зазначену справу.

15 лютого 2017 року від ОСОБА_5 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2016 року та на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2016 року, які мотивовані тим, що оскаржувані судові рішення є законні та обґрунтовані, оскільки вони ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційна скарга задоволенні не підлягає.

24 лютого 2017 року зазначена справа надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 травня 2017 року зазначену справу призначено до судового розгляду.

У лютому 2018 року справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту першого Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги ОСОБА_4 та матеріали справи, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Суди встановили, що ОСОБА_4 є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого по АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24 квітня 1991 року. Земельна ділянка площею 0, 12 га, на якій розташований будинок належала колгоспу імені Шевченка Царичанського району Дніпропетровської області, а після виключення попереднього власника будинку з членів колгоспу, садибну ділянку 0,12 га залишено їй.

Виконавчий комітет Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області 15 грудня 1999 року своїм рішенням № 371 затвердив матеріали інвентаризації земельних ділянок громадян с. Китайгород згідно зі списком та вирішив передати безкоштовно їм у приватну власність земельні ділянки, із них під існуючими житловими будинками та господарськими спорудами 0, 25 га, для ведення особистого підсобного господарства.

Відповідно до списку громадян, указаним рішенням вирішено передати у приватну власність земельні ділянки: ОСОБА_4 площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2, а ОСОБА_5 площею 0, 50 га - для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства 0, 25 га по АДРЕСА_1.

11 лютого 2010 року Китайгородська сільська рада Царичанського району Дніпропетровської області прийняла рішення № 1160, яким надала дозвіл ОСОБА_4 на розробку технічної документації про передачу йому у власність земельної ділянки площею 0, 12 га для обслуговування житлового будинку, виходячи із фактичної площі земельної ділянки, закріпленої за попереднім власником будинку. Цим же рішенням площу земельної ділянки 0, 25 га, вказану в рішенні виконавчого комітету Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 15 грудня 1999 року № 371 щодо передачі її ОСОБА_4, вирішено вважати технічною помилкою.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2013 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області про скасування рішення сільської ради від 11 лютого 2010 року № 1160 та зобов'язання сільську раду передати йому у власність земельну ділянку площею 0,25 га зазначену в рішенні виконавчого комітету Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 15 грудня 1999 року № 371 площу 0,25 га вирішено вважати технічною помилкою, оскільки межі земельної ділянки не були визначені та вона не перемірялась землевпорядником. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про зобов'язання передати йому в приватну власність земельну ділянку площею 0, 25 га відмовлено.

Позивач належних та допустимих доказів того, що йому належить право володіння і користування земельною ділянкою, на якій розташований його житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, у розмірі, більшому ніж 0, 12 га, суду не надав.

Рішенням Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 18 вересня 2010 року № 1245 ОСОБА_5 передано у власність земельну ділянку площею 0, 25 га по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства та на підставі цього рішення видано державний акт на право власності наземельну ділянку.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що приватизацією, здійсненою ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0, 25 га по АДРЕСА_1, порушено права позивача на приватизацію земельної ділянки по АДРЕСА_2.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, встановивши фактичні обставини справи на підставі наданих сторонами доказів, відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 виходячи з недоведеності позивачем порушення його прав на приватизацію земельної ділянки площею 0, 25 га.

За таких обставин, суди першої та апеляційної інстанції, дійшли обґрунтованого висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді даної справи неправильно застосовані норми матеріального права чи порушені норми процесуального права, оскільки ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судами з додержанням норм процесуального права, що виходить за межі компетенції касаційного суду.

Інші доводи не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат

В. П. Курило