Справа № 466/4352/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І.
Провадження № 22-ц/783/6801/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні представника позивача ПАТ «ЮСБ» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Юніон ОСОБА_2» ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_6 «СК ВОНА» - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Юніон ОСОБА_2» ОСОБА_8 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова в складі судді Ковальчука О.І. від 4 липня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Юніон ОСОБА_2» до ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВОНА» про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 04 липня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 (ІПН: НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Юніон ОСОБА_2» - 27481,52 грн. (двадцять сім тисяч чотириста вісімдесят одну) гривню 52 (пятдесят дві) копійки заборгованості за кредитним договором № 81/12-14 від 29.12.2014 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Дане рішення оскаржила Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «Юніон ОСОБА_2» ОСОБА_8

В своїй апеляційній скарзі просять рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги ПАТ «Юніон ОСОБА_2» до ОСОБА_4 в повному обсязі. Вважають, що рішення винесене з порушенням норм матеріального права, а тому повинно бути скасовано. Зазначають, що оскільки оголошення про відкликання банківської ліцензії та початок процедури ліквідації ПАТ «ЮСБ ОСОБА_2» було опубліковано в газеті «Голос України» №249 (5253) від 30 грудня 2015 року, вимоги кредиторів приймалися ПАТ «ЮСБ БАНК» по 28.01.2016 р. включно. Однак, ОСОБА_6 «Страхова компанія «Вона» навіть не зверталася до ПАТ «ЮСБ ОСОБА_2» з заявою про визнання її кредиторських вимог за договором банківського вкладу «Standart» №30.00.000246 від 29.12.2014, а тому зобовязання банку за депозитним договором вважається погашеним. Звертають увагу на те, що відповідно до п.п. 4.1.1., п.п. 4.1.2. п.4.1. договору застави майнових прав на депозит №81/12-14-3 від 29.12.2014, ПАТ «ЮСБ ОСОБА_2» набуває право звернення стягнення на предмет застави у випадках порушення ОСОБА_6 «СК «Вона» та/або відповідачем договорів укладених з позивачем та у випадках передбачених кредитним договором. А отже звернення стягнення на депозитні кошти ОСОБА_6 «Страхова компанія «Вона» це було право, а не обовязок Банку. У звязку з тим, що ПАТ «ЮСБ ОСОБА_2» не скористався своїм правом звернення стягнення на депозитні кошти майнового поручителя, ОСОБА_2 відповідно і подав цивільний позов в суд про стягнення кредитної заборгованості безпосередньо з боржника ОСОБА_4

В судове засідання відповідач ОСОБА_4, не зявився, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за відсутності такого учасника справи, зважаючи на те, що він повідомлявся про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України, а також те, що його інтереси у судовому засіданні захищав представник.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача на підтримання апеляційної скарги, представників відповідачів в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах доводів позовної заяви, заперечення на позовну заяву, апеляційної скарги, відзивів на неї, а також усних та письмових заяв та пояснень учасників справи (їх представників) у судах обох інстанцій, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на п.1, п.3 ч.1 ст. 512, ч.1 ст. 513, ч.1 ст. 527, ч.1 ст. 528, ч.1 ст. 530, ч.1 ст. 589, ч.2 ст. 589 Цивільного кодексу України, ст. 61 Конституції України, ст.ст. 57, 60 ЦПК України тазадовольняючи позов частково, виходив з того, що 29 грудня 2014 року між ПАТ «Юніон ОСОБА_2» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 81/12-14. Відповідно до п.1.1. даного договору, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 588000,00 грн. (пятсот вісімдесят вісім тисяч гривень), а відповідач зобовязався повернути позивачу кредит та сплачувати проценти за користування кредитом на умовах, що передбачені цим договором. Відповідно до п.1.2. договору, строк користування кредитом встановлено з 29.12.2014 року по 24.12.2015 року включно. Згідно п.1.3 Кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує Банку відсотки в розмірі 18,50 % річних. У п. 3.2. вказаного кредитного договору зазначено, що виконання зобовязань Позичальника (відповідача) за даним договором по поверненню кредиту, відсотків за кредит, плати за обслуговування кредиту та пені, може забезпечуватися договорами застави, поруки та іншими способами забезпечення зобовязань. Пунктом 3.4. кредитного договору встановлено, що документи, оформлені з метою забезпечення виконання зобовязань по даному договору, є його невідємною частиною. Відповідно до вищенаведених положень кредитного договору, між Позивачем та ОСОБА_6 «Страхова компанія «Вона» 29 грудня 2014 року укладено договір застави майнових прав на депозит № 81/12-14-3 та відповідно договір банківського вкладу «Standart» (строковий для юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) № 30.00.000246. Згідно з п.1.1. вказаного договору банківського вкладу, ОСОБА_6 «СК «Вона» передало, а Позивач прийняв на депозитний вклад 600000,00 грн. Факт передачі депозитного вкладу від страхової компанії до позивача засвідчує Виписка/Особовий рахунок з 01.12.2014 р. по 28.01.2015 р. що знаходиться у матеріалах справи. Відповідно до п.1.3. даного договору, строк розміщення вкладу встановлено з 29.12.2014 р. до 25.12.2015 р. Відповідно до п.1.7. договору, повернення вкладу в тому числі дострокове, здійснюється шляхом безготівкового перерахунку коштів на рахунок № 101.980. ПАТ «ЮСБ БАНК» МФО 305987. Пунктом 2.5. даного договору ОСОБА_6 «СК «Вона» доручило позивачу на дату закінчення вкладу самостійно перераховувати грошові кошти та відсотки за цим вкладом на поточний рахунок страхової компанії, вказаний в п.1.7. Договору. Відповідно до п.2.7. вказаного договору, строк вкладу може бути продовжений шляхом укладання додаткових угод до нього. При цьому, ОСОБА_6 «СК «Вона» належало подати Позивачу письмову заяву про продовження строку дії цього договору не пізніше, ніж за три дні до закінчення його строку дії. Проте, ОСОБА_6 «СК «Вона» такої заяви Позивачу не подавало та додаткових угод до даного договору не укладало. Також, не було зі сторони даної страхової компанії заяв про дострокове повернення вкладу. Відповідно до п.п.3.1.3. п. 3.1. вищезазначеного депозитного договору, з моменту його підписання, ОСОБА_6 «СК «Вона» надало право Позивачу, в разі невиконання нею будь-яких своїх зобовязань та наявності заборгованості перед Позивачем (повернення кредитів, сплати відсотків, комісій, штрафних санкцій, зобовязань за договорами поруки, інших грошових зобовязань) здійснювати договірне списання коштів в сумі, що становить суму зобовязань даної страхової компанії перед Позивачем, з рахунку страхової компанії, відкритого згідно цього договору, без додаткових розпоряджень останньої, та направити списані кошти на погашення заборгованості ОСОБА_6 «СК «Вона» перед Позивачем. Згідно з п.п.3.3.2. п.3.3. вказаного депозитного договору, зі спливом строку вкладу, а саме, на дату закінчення вкладу, Позивач був зобовязаний самостійно перерахувати основну суму та відсотки за вкладом на поточний рахунок Вкладника відповідно до п.1.5 даного договору та згідно з п.п.3.3.3. п.3.3. цього договору, повернути всю суму за вкладом. Проте, вищезазначених зобовязань Позивач не виконав. Належних ОСОБА_6 «СК «Вона» коштів не повернув. Відповідно до п.1.1. договору застави майнових прав на депозит № 81/12-14-3 від 29.12.2014 року, для забезпечення повного виконання основних зобовязань Відповідача та вимог Позивача, ОСОБА_6 «СК «Вона» передало Позивачу у заставу Предмет застави усі майнові права щодо отримання вкладу та сплати нарахованих на нього процентів, які належать ОСОБА_6 «СК «Вона» на момент укладення цього договору та будуть належати йому в майбутньому, відповідно до депозитного договору, яким є вищезгаданий договір банківського вкладу «Standart» (строковий для юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) № 30.00.000246 від 29.12.2014 року. Пунктом 1.1. вказаного договору застави майнових прав на депозит встановлено, що зміст, розмір, строк і порядок виконання ОСОБА_9 зобовязань вказуються у Кредитних договорах. В даному випадку Кредитним договором є кредитний договір № 81/12-14 від 29.12.2014 року, укладений між позивачем та відповідачем (Позичальником). У вищезазначеному договорі застави майнових прав на депозит вказано, що ОСОБА_9 зобовязання це усі та кожне окремо, існуючі та майбутні грошові зобовязання відповідача перед позивачем за Кредитним договором, термін виконання яких настав або настане у майбутньому, що виникають чи будуть виникати протягом усього часу дії Кредитних договорів, а також зобовязання, які виникають у звязку з порушенням умов Кредитних договорів (сплата неустойки, компенсація, відшкодування збитків, тощо) а також всі інші зобовязання відповідача за Кредитним договором. Предметом застави відповідно до договору застави є усі майнові права щодо отримання вкладу та сплати нарахованих на нього процентів, які належать ОСОБА_6 «СК «Вона» (Вкладнику) на момент укладення договору застави та будуть йому належати в майбутньому відповідно до депозитного договору. Вкладом у розумінні договору застави майнових прав на депозит є усі кошти, які на підставі депозитного договору внесені чи зараховані на депозитний рахунок № 102.980 який є рахунком відкритим ОСОБА_6 «СК «Вона» у Позивача відповідно до п.1.4. вищезгаданого договору банківського вкладу (депозитного договору). Згідно з п.1.1. договору застави майнових прав на депозит за депозитним договором боржником по відношенню до ОСОБА_6 «СК «Вона» є позивач. Відповідно до п.1.3. даного договору застави, у випадку закінчення строку вкладу кошти, які обліковувалися на депозитному рахунку, повертаються ОСОБА_6 «СК «Вона», відповідно до умов депозитного договору на його поточний рахунок. Проте, таких коштів Позивач не повернув, про що свідчить наявна у матеріалах справи довідка ОСОБА_6 «СК «Вона» вих. № 1016 від 16.02.2017 року. Відповідно до п. п.4.1.1., п.п.4.1.2. п.4.1. вищезазначеного договору застави майнових прав на депозит, Позивач набуває право звернення стягнення на Предмет застави у випадках порушення ОСОБА_6 «СК «Вона» та/або Відповідачем договорів укладених з Позивачем та у випадках передбачених Кредитним договором. Відповідно до п.4.2. договору застави, звернення стягнення на Предмет застави відбувається шляхом переведення прав ОСОБА_6 «СК «Вона» як кредитора за депозитним договором на Позивача у порядку, визначеному законодавством. Переведення прав на Позивача не залежить від волі ОСОБА_6 «СК «Вона» та не повязане з необхідністю вчинення Страховою компанією будь-яких дій. Відповідно до п.4.10. договору застави, звернення стягнення на Предмет застави здійснюється в позасудовому порядку, шляхом відступлення позивачу майнових прав, що складають Предмет застави, як це передбачено чинним законодавством, або шляхом видачі наказу про примусову оплату боргового зобовязання відповідно до діючого законодавства України, або іншим способом, що не суперечить чинному на момент звернення стягнення на Предмет застави законодавству України. Пунктом 4.11. договору застави майнових прав на депозит передбачений порядок звернення стягнення на Предмет застави в позасудовому порядку. Зокрема, вищезазначеним пунктом передбачено, що у разі настання обставин зазначених в пункті 4.1. цього договору, позивач має право звернути стягнення на Предмет застави у позасудовому порядку шляхом уступки права вимоги. У разі невиконання ОСОБА_6 «СК «Вона» вимог, зазначених у такому повідомленні, позивач набуває права кредитора за депозитним договором з моменту направлення повідомлення про відступлення права вимоги відповідно до вимог статті 32 вищезазначеного Закону. Сторони встановили, що положення цього пункту, разом з іншими положеннями договору застави, являють собою повну укладену угоду (договір) між Сторонами під відкладальною умовою про переведення майнових прав (уступку прав вимоги) від ОСОБА_6 «СК «Вона» на позивача, з метою звернення стягнення на майнові права в позасудовому порядку як це передбачено чинним законодавством, в тому числі статтями 26-28, 32 вищезазначеного Закону. З моменту переходу прав (уступки права вимоги) ОСОБА_6 «СК «Вона» за депозитним договором до позивача, зобовязання щодо повернення страховій компанії вкладу за депозитним рахунком припиняються та позивач вправі здійснювати розпорядження депозитним рахунком без будь-якої додаткової згоди/погодження/розпорядження зі сторони ОСОБА_6 «СК «Вона». Згідно з підпунктом 4.11.1. договору застави, у випадку настання будь-якої з обставин визначених п.4.1. даного договору, ОСОБА_6 «СК «Вона» передає, а позивач приймає майнові права, як вони визначені в цьому договорі. Відповідно до пункту 6.1. вищезазначеного договору застави майнових прав на депозит, включенням даного пункту в цей Договір ОСОБА_6 «СК «Вона» надало позивачу належним чином оформлене доручення (безумовне та безвідкличне право) на здійснення договірного списання у випадку невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-якого із ОСОБА_9 зобовязань чи у випадку настання будь-якої з обставин, визначених в п.4.1. цього договору з депозитного рахунку ОСОБА_6 «СК «Вона» відкритого у позивача. Таке право може бути реалізоване позивачем за умови та з моменту настання строку виконання відповідачем ОСОБА_9 зобовязань (або їх частини) в сумі, яка дорівнює сумі ОСОБА_9 зобовязань строк виконання яких настав (а у випадку недостатності коштів для повного виконання ОСОБА_9 зобовязань в наявній (доступній) сумі. ОСОБА_6 «СК «Вона» не отримувало від позивача повідомлення, передбаченого п.4.1. договору застави майнових прав на депозит, проте, вищевказані умови даного договору не передбачають від страхової компанії вчинення будь-яких додаткових дій щодо переведення прав на вклад до позивача. Позивач не повернув ОСОБА_6 «СК «Вона» кошти вкладу передбачені депозитним договором та договором застави. В даному випадку страхова компанія виконала свої зобовязання за договором застави майнових прав на депозит та кредитним договором і коштами свого вкладу погасила кредитну заборгованість відповідача перед позивачем. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 починаючи з січня 2015 року по вересень 2015 року здійснював сплату нарахованих процентів за користування кредитом. Присутня заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом за жовтень грудень 2015 року в сумі 27 481,52 грн., яка і підлягає стягнення з ОСОБА_4 на користь позивача. Подальші нараховані позивачем проценти за користування кредитом за період що настав після початку процедури банкрутства позивача (тобто з 28.12.2015 року) не підлягають нарахуванню та відповідно і стягненню. Отже, ОСОБА_6 «СК «Вона» не є боржником позивача ні по договору застави, ні по кредитному договору. Також, не є таким боржником відповідач, оскільки, сума його кредиту за кредитним договором вже погашена ОСОБА_6 «СК «Вона» за рахунок вкладу, який позивач не повернув страховій компанії. Кредитний договір № 81/12-14 від 29 грудня 2014 року укладений між позивачем та відповідачем був забезпечений договором застави майнових прав на депозит № 81/12-14-3 відповідно до договору банківського вкладу «Standart» (строковий для юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) № 30.00.000246 укладених 29 грудня 2014 року між позивачем та ОСОБА_6 «СК «Вона». Відповідно до вищезазначеного кредитного договору, строк користування відповідачем кредитними коштами встановлений з 29.12.2014 року по 24.12.2015 року включно, а згідно договору банківського вкладу, строк розміщення вкладу ОСОБА_6 «СК «Вона» у позивача встановлено з 29.12.2014 року до 25.12.2015 року. Оскільки, позивач не повернув кошти ОСОБА_6 «СК «Вона» до 25.12.2015 року, то згідно з нормами цивільного законодавства України та умовами вищезгаданих договорів, даними коштами безумовно погашається кредит відповідача, яким він мав право користуватися по 24.12.2015 року включно. Враховуючи вищенаведене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду в цілому відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону та підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції немає.

10.05.2016 року позивач ПАТ «Юніон ОСОБА_2» звернулося в суд з позовною заявою до ОСОБА_4, у якому просило стягнути з ОСОБА_4 суму заборгованості за кредитним договором №81/12-14 від 29.12.2014 року в сумі 734061,36 грн. заборгованості та 11010, 91 грн. судових витрат. Ухвалою суду від 24.11.2016 року, що була занесена до журналу судового засідання ОСОБА_6 «СК «ВОНА» було залучено до участі у справі за клопотанням представника відповідача як співвідповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначали, що 29.12.2015 року між ПАТ «Юніон ОСОБА_2» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №81/12-14, за умовами якого (п.1.1.) ОСОБА_2 надав відповідачу на умовах строковості, поворотності та платності кредитні кошти у розмірі 588000,00 грн. (пятсот вісімдесят вісім тисяч гривень). Строк користування кредитом з 29.12.2014 року по 24.12.2015 року включно (п.1.2). Згідно п.1.3 Кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує Банку відсотки в розмірі 18,50 % річних. Відповідач скористався кредитними коштами, свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, систематично порушує виконання умов Договору, в результаті чого станом на 07 квітня 2016 року загальна сума заборгованості відповідача перед Банком склала 734061,36 грн. (сімсот тридцять чотири тисячі шістдесят одна гривня тридцять шість копійок), яка складається з наступного: прострочена заборгованість по основному боргу кредиту в сумі 588000,00 грн.; прострочена заборгованість по відсоткам 65189,02 грн.; пеня за прострочення заборгованості по основному боргу 73529,62 грн.; пеня за прострочення заборгованості по відсоткам 7342,72 грн.

Як вбачається із матеріалів справи та визнано сторонами між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 29.12.2014 року було укладено кредитний договір №81/12-14, за яким вказана особа отримала у кредит 588 тис. грн. строком до 24.12.2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 18,5%. Вказаним відповідачем умови договору виконувались неналежним чином, а тому у нього на день закінчення строку дії договору залишилась несплаченою заборгованість у розмірі 588000 грн. основна сума боргу; 36359,34 грн. відсотки за користування кредитом; 1569,63 грн. пеня за прострочення процентів, а всього: 625928,97 грн. (Нарахування відсотків та пені за користування кредитними коштами зроблені позивачем а.с. 6-8). Решту суми, що вказана у розрахунку заборгованості, який доданий до позовної заяви слід вважати нарахованою безпідставно, оскільки після закінчення строку дії договору ні сам ОСОБА_2, ані уповноважена особа Фонду гарантування вкладів на ліквідацію банку не вправі нараховувати ані відсотки, ані штрафні санкції передбачені умовами договору, який закінчив свій строк. (вказане вбачається, зокрема, і з висновку Верховного Суду у Постанові, що ухвалена у справі № 444/9519/12, провадження 14-10 цс 18 від 25.03.2018 року).

Крім цього, відповідно до договору застави майнових прав на депозит №81/12-14-3 від 29.12.2014 року, ОСОБА_6 «СК «ВОНА», для забезпечення повного виконання ОСОБА_4 умов згаданого договору кредиту внесла у заставу Банку 600000 грн., які у випадку неналежного виконання ОСОБА_4 умов договору ОСОБА_2 вправі був у позасудовому порядку зарахувати на свою користь, про що вказано у ряді умов договору, на що правильно посилався і суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні та позивачем не спростовано.

Також, як вбачається із пояснень представника позивача та підтверджено матеріалами справи з 2.10.2015 року у Банку була запроваджена тимчасова адміністрація, 28.12.2015 року ліквідаційна процедура.

Відповідно станом на 25.12.2015 року (день закінчення строку дії договорів кредиту і депозиту) у банку була запроваджена тимчасова адміністрація та відповідно ОСОБА_2 не вправі був проводити будь-які операції в тому числі і повернення внесених коштів заставодавцю чи зарахування, внаслідок невиконання умов договору в рахунок погашення заборгованості за кредитом (ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у відповідній редакції).

Однак такими повноваженнями, зокрема, щодо стягнення коштів заставодавця в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором був наділений Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (ст. 37, ч.6 ст. 38 згаданого Закону) та більше того зобовязаний був вживати заходів щодо стягнення простроченої заборгованості.

Крім цього, навіть після запровадження процедури ліквідації (ч.3 ст. 52 згаданого Закону) ОСОБА_2 зобовзаний був включити кошти, що були передані у заставу в ліквідаційну масу та використати для позачергового задоволення вимог заставодержателя, тобто погашення коштів за кредитним договором.

Кошти, які були внесені як застава банком страховій компанії не повертались. Більше того на суму внесених коштів було нараховано 66452 грн. відсотків.

Зважаючи на наведене, слід вважати, що Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Юніон стандарт ОСОБА_2» або звернула стягнення на заставні кошти чим погасила заборгованість, що виникла за кредитним договором (застава 666452 грн. заборгованість 625928,97 грн.), або зловживаючи своїми повноваженнями, діючи всупереч вимогам закону, тлумачачи їх формально виключно на свою користь, не вживаючи жодних дій щодо погашення кредитної заборгованості за рахунок заставних коштів, намагається шляхом подання даного позову отримати подвійне стягнення за кредитним договором (отримавши вже на даний час у користування заставні кошти), що слід вважати суперечить вимогам згаданих норм закону, а також загальним засадам цивільного законодавства (ст. 3 ЦК України).

Враховуючи вказане висновки суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог слід вважати обґрунтованими та рішення в частині про відмову у задоволенні позову таким, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Що стосується стягнення коштів за рішенням суду з відповідача ОСОБА_4, то зважаючи на те, що рішення в цій частині вимог фактично не оспорено відповідачем, колегія суддів не вважає за необхідне перевіряти законність та обґрунтованість такого у цій частині.

Що стосується залучення, в порушення вимог закону за клопотанням відповідача ОСОБА_4, співвідповідача ОСОБА_6 «СК «ВОНА», що могло бути здійснене виключно за клопотанням позивача (ст. 33 ЦПК України в редакції на час розгляду справи), то вказане не вплинуло на законність та обґрунтованість рішення суду в цілому, а тому колегія суддів не вважає за необхідне скасовувати рішення суду з цих фактично формальних підстав.

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, а саму скаргу слід відхилити, залишивши оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Юніон ОСОБА_2» ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 04 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного суду.

Повний текст постанови складено 28 вересня 2018 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді : Л.Б. Струс

ОСОБА_10