Провадження № 2/761/1520/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Голопич Н.Р.,

за участі

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 14.11.2003 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач та відповідач проживають разом в одній квартирі за адресою: АДРЕСА_1, яка на праві власності належить батькам чоловіка. Проте ОСОБА_1 та донька зареєстровані у батьків позивача: АДРЕСА_2. Спільне життя з чоловіком не склалось, фактично проживаючи в одній квартирі сторони є чужими одне одному людьми. Виїхати в інше помешкання позивач та дитина не мають можливості, оскільки всі доходи позивача ідуть на забезпечення потреб дитини. Батько доньки, будучи приватним підприємцем, який виробляє меблі, тим не менше жодним чином не надає матеріальної підтримки на утримання та виховання доньки.. Всі необхідні витрати - на одяг, взуття, предмети гігієни, лікування, харчування навчання тощо несе позивач. Також позивач купила дитині мобільний телефон та кожного дня надає дочці кошти у розмірі 10-20 грн. на необхідні щоденні витрати. Зважаючи на викладене, беручи до уваги положення ст.ст. 180-185 СК України позивач просить суд: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000.00 грн. на місяць з моменту подання позовної заяви до суду, допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

11.12.2017 р. по справі відкрито провадження та у зв»язку із набранням чинності 15.12.2017 р. змін до ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р) за участі сторін, їх представників в судовому засіданні 13.03.2018 р. вирішено питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву про стягнення аліментів. ОСОБА_3 зазначив, що не заперечує свій обов»язок щодо утримання дитини, проте виконує його добровільно. Сума вказана позивачем - 5 000,00 грн. щомісячно є завеликою, беручи д уваги доходи батька як фізичної особи підприємця - за 2017 рік його дохід склав 19 850,00 грн. Разом з тим, його підтримки вимагає мати - ОСОБА_6, яка є пенсіонеркою, перенесла офтальмологічну операцію. Чеки долучені позивачем до матеріалів позову не підтверджують витрат на дитину, мають сумнівний характер. Позивач в свою чергу готовий за рішенням суду сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1 900,00 грн. щомісячно відповідно до положень ч. 2 ст. 182 СК України.

Позивач ОСОБА_1 подала до суду відповідь на відзив на позовну заяву. Разом із викладеним долучила копії фото щодо придбань відповідачем собі особисто речей та взуття; фото, які свідчать про здійснення покупок разом із дитиною, відповідних чеків на придбання товарів для дитини. Зазначила, що батьки відповідача проживають у власному заміському будинку, мають обслуговуючий персонал та не потребують допомоги. Відповідач же замість того, щоб належним чином надавати допомогу на утримання доньки, дозволяє собі придбання одягу та взуття, що має велику вартість.

В судовому засіданні вислухавши пояснення позивача та відповідача, їх представників, вислухавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Встановлено, і не заперечується сторонами, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, перебувають у шлюбі зареєстрованому 14.11.2003 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім»ї, актовий запис № 2867.

Як свідчать матеріали справи, у сторін народилась донька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва.

Також під час розгляду справи встановлено, що сторони та неповнолітня ОСОБА_5 проживають у одній квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що чоловік не виконує обов»язку по утриманню дитини, весь тягар забезпечення доньці нормальних умов життя лежить саме на ній, а тому вона змушена була звернутися до суду з даним позовом . відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 5 000,00 грн., оскільки є фізичною особою - підприємцем, який робить меблі під заказ. Також вказала на те, що необхідно надавати допомогу матері, яка вже має поважний вік на низку захворювань.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив. що не заперечує сплачувати аліменти у передбаченому чинним законодавством розмірі - 1 900,00 грн. Його дохід приватного підприємця не дозволяє сплачувати більшу суму. Крім того, у нього є обов»язок допомагати літнім батькам.

За приписами ст. 180 СК України Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як свідчать матеріали справи ОСОБА_1 займає посаду доцента в Київському національному економічному університеті імені Вадима Гетьмана.

В свою чергу відповідач ОСОБА_3, і це не оспорювалось в судовому засіданні, є фізичною особою - підприємцем, та як свідчать надані докази (книга обліку доходів) отримав дохід за 2017 р. у розмірі 19 850.00 грн.

Так, як свідчать матеріали справи, і позивач і відповідач, мають батьків пенсіонерів, стан здоров»я яких свідчить про необхідність надавати їм матеріальну допомогу.

Так за приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

В свою чергу приписами ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Приймаючи рішення по суті спору, суд має зазначити про застосування положень цивільного процесуального законодавства щодо змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства.

Так, чинне законодавство України встановлює обов»язок батьків утримувати своїх дітей до 18 річного віку.

Під час розгляду справи, зважаючи на норми Сімейного кодексу України, суд має встановити наявність або відсутність обставин, які впливають на розмір аліментів, що їх може бути призначено.

За клопотанням представника позивача було допитано в якості свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, які пояснили, що відповідач ОСОБА_3 дійсно виготовляє меблі і здійснює їх продаж.

Також було проведено опитування неповнолітньої ОСОБА_5, за участі фахівця відділу соціально-правового захисту Служби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації ОСОБА_10, яка пояснила, що батько не надає матеріальної підтримки на її утримання, все необхідне їй купує матір.

Разом з тим, до матеріалів справи долучено докази, які свідчать про те, що відповідач здійснює значні витрати для придбання одягу та взуття, і це не було спростовано стороною відповідача в судовому засіданні.

З іншого боку, позивачем долучено до матеріалів справи велика кількість чеків на придбання товарів, продуктів харчування, одягу та взуття, додаткових витрат на дитину, її лікування, сплату комунальних послуг.

Слід зазначити, що в розумінні вимог чинного законодавства аліменти - це саме витрати на утримання дитини, пояснення ж надані позивачем, її представником, долучені копії чеків, доказів сплати комунальних послуг, свідчать фактично про додаткові витрати на дитину, стягнення яких можливо в порядку, зокрема, вимог ст. 185 СК України, проте таких вимог не було заявлено.

Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень

Зважаючи на викладене, беручи до уваги обставини встановлені в судовому засіданні, з огляду на вимоги чинного законодавства України, суд вважає за можливе задовольнити вимоги ОСОБА_1 та встановити розмір аліментів, що мають стягуватись у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн. 00 коп.

Положеннями ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Приписами ст. 430 ЦПК України встановлено, що суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Судові витрати, відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат пов»язаних з розглядом справи.

У відповіді на відзив позивач ОСОБА_1 вказала попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правову допомогу - 28 000,00 грн.

Доказів понесення таких витрат матеріали справи не містять, такі докази не долучались позивачем і під час розгляду справи по суті.

За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається а сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України,зважаючи на те, що судовий збір при подачі позову про стягнення аліментів не сплачувався позивачем на підставі положень Закону України «Про судовий збір».

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 2-5,11-13,141,279,352,354,430 ЦПК України, ст. ст. 180-182,191 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

ПозовОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_2) аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 02.10.2017 р. і до досягнення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13.07.2018 року.

Суддя: