КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/1811/18
Провадження № 2/488/1320/18 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

14.08.2018 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

в складі : судді Лазарева Г. М.,

при секретарі Чуб Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, про надання дозволу на виїзд за межі України дитини без згоди та супроводу батька,

В С Т А Н О В И В:

07.05.2018 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, вказавши, що від спільного життя з відповідачем вона має малолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Так як відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просила стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини, але не менш 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Крім того, позивач просила стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення донькою трьох років. В подальшому, збільшивши позовні вимоги, позивач просила надати дозвіл без згоди та супроводу батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Золочів Львівської області, на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон України у супроводі матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки м. Миколаєва, до досягнення дитиною 16-тирічного віку.

Позивач надала в судове засідання заяву, згідно якої підтримала заявлені вимоги, крім вимог про стягнення на її утримання аліментів, від яких відмовилась та просила закрити провадження у справі в цій частині, просила розглянути справу у її відсутність.

Відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав. Зазначив, що не заперечує щодо надання дозволу на виїзд дитини за кордон без його згоди та супроводу до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.ст. 180, 182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Частина 4 ст. 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання, у разі проживання з нею дитини, а саме, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає в тому, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20.09.2016 року у Дарницькому районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1974. Від даного шлюбу мають дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає з матір'ю - позивачем по справі та знаходиться на її утриманні.

Відповідач ухиляється від утримання дитини та дружини, матеріальної допомоги добровільно не надає.

Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто.

За такого, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання дитини та дружини.

Також, частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

За ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Позивач заявила про намір здійснити тимчасовий виїзд за кордон Україниіз дочкою з метою її оздоровлення та відпочинку, розширення її світогляду.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України" від 21.01.1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року № 231 (із змінами).

У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Згідно до п. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

У пп. 1 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Так як з письмових пояснень відповідача вбачається згода відповідача на перетин дитиною державного кордону України у супроводі матері до до досягнення дитиною 16-річного віку, то вбачається обгрунтованість зазначених позовних вимог.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Виходячи із наведеного, а також беручи до уваги визнання відповідачем позову, а також той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог щодо надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини без згоди та супроводу батька.

Відповідно до ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. За таких обставин вбачаються підстави закриття провадження у справі в частині стягнення аліментів на дружину.

На підставі вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 141, 265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, і.н. НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 07.05.2018 року і до повноліття дитини, але не менш 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Закрити провадження у справі в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дружини в розмірі 1/4 частки доходів відповідача.

Рішення в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Надати ОСОБА_2 дозвіл без згоди та супроводу батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Золочів Львівської області, на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон України у супроводі матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки м. Миколаєва, до досягнення дитиною 16-тирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1409,60 гривень.

Рішення може бути оскаржено, відповідно до п.п. 15, 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції Закону № 2147-УІІІ від 03.10.2017 р.), до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Г.М. Лазарева