Справа 202/4898/18
Провадження № 2/202/2051/2018
25 жовтня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючої судді Зосименко С.Г.
при секретарі Герасименко В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпра цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
В серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1. У вищезазначеній квартирі зареєстрований та фактично проживає позивач, ОСОБА_1А, син ОСОБА_4, який є сином позивача та відповідачі по справі ОСОБА_2, ОСОБА_3 Відповідачі за вищевказаною адресою не проживають, комунальних платежів не сплачують, особистої кореспонденції не отримують та особистих речей в квартирі не мають. Оскільки реєстрація відповідачів змушує позивачку нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, а реєстрація відповідача порушує право позивача володіти, користуватись та розпоряджатись вищезазначеною квартирою на власний розсуд, просила суд визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою №71 у будинку №70 по вул. Батумській у м. Дніпрі, що є підставою для зняття останніх з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою.
Позивач у судове засідання не зявилась. В матеріалах справи наявна заява позивача, у якій вона просить розглядати справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 20.11.2008 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21034785 від 25.11.2008 року. (а.с.5-6)
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 7 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Права власника житлового будинку, квартири визначені також у ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно акту №71/1 від 10 травня 2018 року, складеного головою ОК «ЖБК №66» ОСОБА_7, відповідач ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі з 16 червня 2014 року. (а.с.11)
Згідно акту №71/2 від 10 травня 2018 року, складеного головою ОК «ЖБК №66» ОСОБА_7, відповідач ОСОБА_3 не проживає у спірній квартирі з 20 травня 2006 року. (а.с.12)
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Таким чином, згідно з положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
З огляду на вищевказані положення чинного законодавства позивач, як власник спірного майна, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права власності та розпоряджання своїм майном.
Факт реєстрації відповідачів в домоволодінні порушує права та інтереси позивача, оскільки остання оплачує низку комунальних послуг, у зв'язку з чим несе невиправдані додаткові витрати.
Вирішуючи позовні вимоги в частині зобовязання про зняття з реєстрації відповідача суд прийшов до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстраційного обліку проводиться компетентними органами на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування приміщенням.
Таким чином, порядок зняття з реєстрації визначений законом та підстав для задоволення позовних вимог щодо зняття з реєстрації відповідача, суд не вбачає.
Позивач не надала доказів порушення її права, а саме доказів звернення з вимогою про зняття відповідача з реєстраційного обліку та відмови їй.
За таких обставин, з огляду на вищевказане, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим задовольнити даний позов частково та визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою №71 у будинку №70 по вул. Батумській у м. Дніпрі.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн., які позивач сплатила за подання вищезазначеного позову.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3,15,16,319,321,391,406 ЦК України, ст.ст. 12,81,141, 263-265 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування квартирою №71 у будинку №70 по вул. Батумській у м. Дніпрі.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя С.Г. Зосименко