Номер провадження: 22-ц/785/949/18
Номер справи місцевого суду: 511/2525/14-ц
Головуючий у першій інстанції Ільяшук А. В.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2018 року м. Одеса

Справа № 511/2525/14-ц

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря - Драганової Ю.С.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_4,

- відповідач -ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна шляхом припинення права особи на частку у спільному майні та визнання права власності на нерухоме майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Ільяшук А.В. 10 листопада 2017 року,

встановив:

У серпні 2014 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним уточненим у квітні 2015 р. та листопаді 2017 р. позовом, в якому остаточно просить: 1) припинити право спільної часткової власності ОСОБА_5 на ? частину житлового будинку АДРЕСА_2 (з урахуванням попередньо внесеної вартості його частки на депозитний рахунок суду); 2) визнати за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок АДРЕСА_2.

ОСОБА_4 обґрунтовує свої вимоги тим, що згідно рішення апеляційного суду Одеської області від 22.10.2013 р. у порядку спадкування їй належить право власності на ? частину житлового будинку, житловою площею - 44,70 кв. м., загальною площею - 67,43 кв. м., що розташований за адресою - АДРЕСА_2. Вказаний будинок належав ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач є також власником ? частини вказаного будинку в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6. ОСОБА_5 користується всім будинком самостійно, чинить їй перешкоди у користуванні належною їй часткою. Добровільно вирішити питання поділу будинку не бажає (Т. 1, а. с. 2 - 2 зворотня сторона, 82, 237).

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 10.11.2017 р. у задоволенні вищезазначеного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Зазначено, що після набрання рішенням законної сили зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області повернути ОСОБА_4 внесені згідно ухвали суду від 14.05.2015 р. на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Одеській області грошові кошти в сумі - 92 112 грн. (справа №511/2525/14-ц) у якості вартості ? частини будинку АДРЕСА_1 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про припинення права особи на частку у спільному майні та визнання права власності на нерухоме майно, згідно квитанції №131 від 27.05.2015 р., отримувач ТУ ДСА України в Одеській області, код отримувача 26302945, банк отримувача ГУ ДКСУ в Одеській області, код банку отримувача 828011, додаткові реквізити: отримувач коштів № рахунку 0123.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що згідно рішення апеляційного суду Одеської області від 22.10.2013 р. (Т. 1, а. с. 3 - 6) ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є власниками в порядку спадкування за законом, кожний по ? частині, житлового будинку площею - 44,70 кв. м., загальною площею - 67,63 кв. м., що розташований за адресою - АДРЕСА_2. Право власності ОСОБА_4 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.01.2014 р., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 39 (Т. 1, а. с. 7). З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_2, виданого 27.01.2014 р., вбачається, що житловий будинок знаходиться на земельній ділянці, площею - 400 кв. м., яка не приватизована та належить на праві власності Роздільнянській міській раді. ОСОБА_4 житлом забезпечена, проживає в м. Котовськ (нині м. Подольськ) АДРЕСА_1. У спірному будинку не проживає.

ОСОБА_5 проживає у АДРЕСА_3. Свою частку спірного житлового будинку використовує для ведення домашнього господарства, розведення собак, тримання вуликів для розведення бджіл та розміщення іншого господарського реманенту. Судом не встановлено, позивачем не доведено, що відповідач будь-яким чином перешкоджає позивачу в користуванні спірним нерухомим майном.

Згідно висновку будівельно-технічної експертизи №03-15 від 02.02.2015 р. (Т. 1, а. с. 39 - 70) ринкова вартість спірного житлового будинку складає - 184 224 грн.. Провести розподіл житлового будинку технічно неможливо. Надати варіанти користування земельною ділянкою технічно неможливо.

Згідно висновку судової будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи №188/16 від 13.07.2017 р. (Т. 1, а. с. 182 - 222). ринкова вартість домоволодіння (земельних поліпшень з урахуванням земельної ділянки) становить - 259 492 грн. Визначені варіанти поділу житлового будинку, а також варіанти порядку користування земельною ділянкою (додатки №1, №2, №3, №4).

За таких обставин, дослідивши всі докази по справі, суд вважає, що відсутні підстави, передбачені пунктами 1-4 частини першої та частиною другою ст. 365 ЦК України для припинення права відповідача на частку у спільному майні. Частки співвласників є рівними, можуть бути виділені в натурі, припинення права власності завдасть істотної шкоди інтересам відповідача. Сума вартості частки відповідача у спірному майні, внесена позивачем на депозит суду, не відповідає вартості цієї частки на день ухвалення рішення по справі та підлягає поверненню їй після набрання рішенням законної сили (Т. 1, а. с. 246 - 251).

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

ОСОБА_4 вказує на те, що суд помилково не взяв до уваги висновки першої судової експертизи про неподільність житлового будинку. Відповідач не заперечував проти того, що він не використовує житловий будинок для проживання. Права останнього захищені сплатою нею на депозитний рахунок грошової компенсації.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримала викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги. Колегія суддів відмовила у задоволенні клопотання представника апелянта про долучення до матеріалів справи висновку експертного дослідження від 04.07.2018 р. у зв'язку із недоведеністю наявності поважних причин ненадання відповідних доказів під час розгляду справи судом першої інстанції (ч. 3 ст. 367 ЦПК України).

ОСОБА_5 відзиву на апеляційну скаргу не надав. У судовому засіданні вважав необхідним скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін. Посилався на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та пояснень проти неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України, чинних на час ухвалення рішення судом першої інстанції, передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України, чинного на час апеляційного перегляду, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене не підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів, вірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов правильного вищезазначеного висновку про необхідність відмови у задоволенні позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 321, 358, 365 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 11, 60, 61, 179, 213 ЦПК України, які були чинними на час ухвалення рішення судом першої інстанції, ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України) права.

Між сторонами виникли правовідносини припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Відповідно до положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечується рівні умови здійснення цих права, утому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Статтею 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішення суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Зважаючи на принцип справедливості, добросовісності та розумності, з урахуванням права та інтересів усіх співвласників, враховуючи те, що розмір часток сторін у спірному житловому будинку є рівним, кожна сторона забезпечена житлом, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи апелянта про те, що суд помилково не взяв до уваги висновки першої судової експертизи про неподільність житлового будинку, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами (ст. 110 ЦПК України).

Доводи апелянта про те, що відповідач не використовує житловий будинок для проживання, не приймаються до уваги, оскільки власник використовує своє майно на власний розсуд (ст. 319 ЦК України).

Доводи апелянта про те, що права відповідача захищені сплатою нею на депозитний рахунок грошової компенсації не приймаються до уваги, оскільки вірним є висновок суду про неможливість припинення права власності відповідача на частку у житловому будинку.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_4 є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів ОСОБА_4, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останньої у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 10 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 01 жовтня 2018 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе