МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

09 лютого 2018 року Справа №370/1034/15-ц

Суддя Макарівського районного суду Київської області Тандир О.В., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на постанову Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 про стягнення виконавчого збору,

в с т а н о в и в :

08.02.2018 року до Макарівського районного суду Київської області надійшла скарга ОСОБА_1 на постанову Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 від 26.04.2017 року про стягнення виконавчого збору та клопотання про поновлення пропущеного з поважної причини строку її оскарження.

В обґрунтування пропуску строку оскарження вказаної вище постанови заявник вказала, що коли їй стало відомо про оскаржувану постанову вона звернулася до Макарівського районного суду Київської області із адміністративним позовом щодо скасування оскаржуваної постанови, який ухвалою від 25.01.2018 року закрив провадження у справі з підстав відсутності компетенції адміністративних судів з розгляду вказаного спору. Зазначену ухвалу суду заявник отримала поштою 06.02.2018 року, а тому вважає, що з поважних причин пропустила встановлений ст.449 ЦПК України строк оскарження постанови.

Вирішуючи вказане клопотання про поновлення пропущеного строку, суд керується наступним.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Так, згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як передбачено ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду, зокрема, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Вказані норми повністю кореспондуються із ст. 127 ЦПК України, відповідно до якої суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважною причиною пропуску процесуального строку як в теорії процесуального права так і у судовій практиці вважаються обставини, які обєктивно унеможливлюють вчинити відповідну процесуальну дію у встановлений законом чи судом строк.

Посилання заявника на необізнаність порядку оскарження постанови державного виконавця не є обставиною, що унеможливлювала звернення із відповідною скаргою у встановленому порядку у визначений законом строк.

Окрім того, з часу, коли заявнику стало відомо про оскаржувану постанову виконавця, а саме 13.06.2017 року коли вона звернулась до суду з адміністративним позовом на дії та постанову державного виконавця, минуло більше семи місяців, а тому вказаний строк не може вважатися розумним з огляду на вимоги ч. 2 ст. 121 ЦПК України, а його поновлення буде суперечити принципу диспозитивності судового процесу, закріпленого у ст. 13 ЦПК України.

Більше того, посилання заявника на те, що вона дізналась про непідвідомчість адміністративного позову на дії та постанову державного виконавця, з моменту отримання ухвали суду, а саме 06.02.2018 року, не відповідає дійсності, так як з доданої копії ухвали вбачається, що саме ОСОБА_1 звернулась до суду 25.01.2018 року з відповідним клопотанням про закриття провадження у справі у звязку з тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а тому її доводи щодо поважності причин пропуску є юридично неспроможними.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, вважаю, що у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку оскарження постанови державного виконавця слід відмовити, а дану скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця слід залишити без розгляду та повернути заявникові.

Керуючись ст.ст.126-127, 260, 449 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на оскарження постанови Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 про стягнення виконавчого збору.

Скаргу ОСОБА_1 на постанову Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 про стягнення виконавчого збору залишити без розгляду та повернути заявникові.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області у порядку і строки, передбачені ст.ст.354-355 ЦПК України з урахуванням особливостей, передбачених 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя О.В. Тандир