Справа № 755/2707/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Рудь Н.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивував тим, що 20 березня 2016 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Opel Zafira» д/н НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля ГАЗ 32412 д/н НОМЕР_6 під керуванням відповідача. 22 квітня 2016 року постановою Голосіївського районного суду м. Києва відповідача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно калькуляції від 19 квітня 2016 року та страхового акту № UA 006/L01/01 від 13 травня 2016 року позивач сплатив страхове відшкодування у розмірі 9 802,05 грн. У зв'язку з чим просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 9 802,05 грн. та витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 березня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження.

27 вересня 2018 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, а також письмові заперечення, в яких зазначено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «України», а тому позивач зобов'язаний звернутися виключно до страхової компанії із заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

06 травня 2016 року ОСОБА_3, який з позивачем уклав договір добровільного страхування, звернувся з заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 20 березня 2016 року по вул. Жилянській в м. Києві за участю автомобіля марки «Opel Zafira» д/н НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки ГАЗ 32412 д/н НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_1 (а.с. 38, 65).

22 квітня 2016 року постановою Голосіївського районного суду м. Києва відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП ( а.с.63).

Згідно калькуляції від 19 квітня 2016 року , страхового акту № UA 006/L01/01 від 13 травня 2016 року та розрахунку страхового відшкодування розмір страхового відшкодування становить 9 802,05 грн. ( а.с.59-60, 61-61зв.).

Згідно платіжного доручення № 42093 від 13 травня 2016 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» сплатило ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 9 802,05 грн (а.с. 62).

Позивач просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 9 802,05 грн.

Між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях.

Предметом доказування є вчинення відповідачем певних дій, які призвели до заподіяння позивачу матеріальної шкоди.

Представник позивача на підтвердження позовних вимог посилався на скоєння відповідачем дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого пошкоджено автомобіль ОСОБА_3 та заподіяно матеріальної шкоди.

Представник відповідача скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву та подав до суду заперечення на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти задоволення позовних вимоги оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «України», а тому позивач зобов'язаний звернутися виключно до страхової компанії із заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

Відповідно до вимог п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі статті 1166 ЦК України настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою та вина в заподіянні шкоди.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Судом встановлено, що 10 квітня 2016 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Україна» та відповідачем ОСОБА_5 укладено поліс № АІ/5605122 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до умов якого було застраховано належний відповідачу автомобіль марки 32412 д/н НОМЕР_6, ліміт якого складає 100 000,00 грн (а.с. 106).

За встановленних обставин, позивачем не доведено правових підстав покладання на відповідача обов'язку з відшкодування шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, тому у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 14, 16, 22, 979, 990, 999, 1166, 1192,1194 ЦК України, Законом України "Про страхування", Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 142, 247, 259, 263, 264-265, 273, 353 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва або до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 05 жовтня 2018 року.

Позивач: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» , юридична адреса: 04053, вул. Січових Стрільців, 40, м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

Суддя Н.Є.Арапіна