Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/352/18
Провадження № 2/506/301/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.10.2018 року с.м.т. Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області в складі

головуючого судді Чеботаренко О.Л.

за участю секретаря судового засідання Нечитайло Є.О.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Окни цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

26 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами про стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди, завданої останнім внаслідок виготовлення неякісних дверей та неякісного встановлення вказаних дверей, розмір якої склав 4500 грн.

Вимоги обґрунтовувала тим, що у листопаді грудні 2016 року між нею та ОСОБА_2 був укладений усний договір на виготовлення та установку деревяних дверей. Останній виготовив вхідні двері та встановив їх у її квартирі АДРЕСА_1 в с.м.т. Окни Одеської області. Однак вже через 2 місяці двері перекосилися, внутрішні двері неможливо було закрити, зявилися протяги. На її неодноразові звернення щодо заміни дверей або повернення грошей ОСОБА_2 їй відмовляв, що і змусило її звернутися до суду.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_2, не заперечуючи факту виготовлення та встановлення вхідних дверей у квартирі позивача ОСОБА_1 у листопаді грудні 2016 року, зазначив, що, на вимогу позивача, ним було демонтовано раніше встановлені вхідні двері, виготовлено міждверний каркас («коробку»), як вхідні двері було встановлено двері, які виготовлені ним і як внутрішні ним же були встановлені двері, які були раніше встановлені у квартирі ОСОБА_1 Таким чином, двері стали подвійними. Навесні 2018 року він був викликаний дільничним інспектором Окнянського ВП, який повідомив, що здійснює перевірку за заявою ОСОБА_1 Разом з дільничним він прибув до квартири ОСОБА_1 та при огляді дверей виявив, що внутрішні (старі) двері дійсно погано закриваються, труть об одвірок і потребують незначної корекції посадки. Ті ж двері, що були виготовлені ним, не мали жодних недоліків. Він запропонував ОСОБА_1 зняти старі двері, чуть затесати і відрегулювати посадку дверей. Однак ОСОБА_1 категорично відмовилася.

Він вважає, що будь-якої шкоди ОСОБА_1 не завдавав, двері, виготовлені ним, є належної якості, істотних недоліків не мають і тому підстав для задоволення позову немає.

Провадження по справі було відкрито 06 липня 2018 року, в порядку загального позовного провадження.

30 липня 2018 року головуючим по справі суддею Криворучком П.В. було заявлено самовідвід і ухвалою суду від цієї ж дати вказаний самовідвід було задоволено. Відповідно до розпорядження в.о. голови Краснокнянського районного суду справу було передано на розгляд Фрунзівському районному суду Одеської області.

06 серпня 2018 року справа була прийнята до провадження Фрунзівським районним судом Одеської області.

17 серпня 2018 року ухвалою Фрунзівського районного суду Одеської області за клопотанням позивача справа була направлена до Красноокнянського районного суду Одеської області.

11 вересня 2018 року вказана справа була прийнята до провадження суддею Красноокнянського районного суду Одеської області Чеботаренко О.Л.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 наполягала на задоволенні позовних вимог, просила стягнути з відповідача 4500 грн., зазначивши при цьому, що останній має забрати виготовлені ним двері та дверну коробку, так як виготовлені відповідачем двері є неякісними, вона вже дві зими замерзає в квартирі через погані двері.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_3 позов не визнали, підтвердивши обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Крім того, відповідач доповнив, що фактично всі домовленості щодо встановлення дверей він проводив з донькою позивача Світланою, у присутності позивача. Перед тим, як виготовити коробку та двері, він заміряв ширину стіни і так як ширина стіни виявилася різною, то він попереджав, що коробка буде виступати і тому потрібно буде у подальшому заштукатурити або зашпаклювати. Він встановив коробку, навісив з внутрішньої сторони /зі сторони квартири/ двері, які раніше були вхідними у квартиру ОСОБА_1, а ті двері, які він виготовив, були встановлені як вхідні. Про наявність претензій ОСОБА_1 йому стало відомо влітку 2017 року і тоді ж він з інструментами приїхав до будинку ОСОБА_1, зустрів останню неподалік будинку та повідомив, що прийшов, щоб подивитися, які саме недоліки є у дверях і, якщо є, то виправити їх. Однак ОСОБА_1 повідомила, що йде за майстром і його послуг не потребує. Вже навесні 2018 року йому зателефонував дільничний та запропонував підїхати до квартири ОСОБА_4 з інструментом. Коли він прибув до квартири ОСОБА_1, то побачив, що двері, встановлені ним, не зовсім правильно оброблені, однак закриваються, будь-яких недоліків він не побачив. Що стосується внутрішніх /старих/ дверей, то ці двері в процесі експлуатації дійсно трохи перекосилися, однак після проведення незначного ремонту могли б в подальшому експлуатуватися. Однак ОСОБА_1 категорично заперечувала, щоб він відремонтував ці двері і вимагала, щоб він забрав виготовлені ним двері разом з дверною коробкою, на що він не погодився. При цьому відповідач зазначив, що монтажна піна, яку він використовував при встановленні дверей ще у грудні 2016 року, станом на літо 2018 року не була зашпакльована або заштукатурена ні з внутрішньої, ні з зовнішньої сторони, що також могло вплинути на перекос внутрішніх дверей.

Вислухавши пояснення сторін, думку представника відповідача, пояснення свідка ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого.

Судом встановлено, що листопаді-грудні 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено усний договір, за яким останній зобовязався виготовити деревяні двері та коробку, демонтувати стару коробку в квартирі позивача, встановити нову коробку із виготовленими ним дверями, а крім того, на цю ж коробку встановити інші двері, які були у позивача; позивач за домовленістю зобовязалася за виготовлення дверей та виконання всіх вищевказаних робіт сплатити 4500 грн.

Умови договору сторонами було виконано.

Не погодившись із якістю виконаних робіт по встановленню дверей, позивач влітку 2017 року в усній формі висловила претензії відповідачу, однак не допустила останнього до огляду дверей та можливого усунення недоліків.

Вказаний факт сторони підтвердили у судовому засіданні.

06 червня 2018 року позивач направила відповідачу лист-вимогу щодо відшкодування їй збитків внаслідок неякісного встановлення неякісних дверей /а.с.8/

Згідно положень ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ст.627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст.628 ЦК України).

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно положень ч.1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника:

1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Відповідно до трактування поняття наданого у п.12 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак:

а) він взагалі не може бути усунутий;

б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів;

в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором;

Проаналізувавши зміст умов укладеної між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 угоди, суд приходить до висновку, що вказана угода має ознаки змішаного договору, який складається із елементів договору купівлі-продажу товару та надання послуг.

Відповідно до положень ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч.1 659 ЦК України).

Предметом укладеної між позивачем та відповідачем угоди є виготовлення та продаж деревяних дверей, що в цілому відповідає елементам договору купівлі-продажу.

У подальшому сторони домовилися про встановлення відповідачем виготовлених ним дверей та встановлення як внутрішніх дверей, які належали позивачці і раніше використовувалися нею як вхідні.

Зі змісту позовної заяви, претензії та пояснень позивача, наданих в судовому засіданні, вбачається, що остання зазначає, що через двері, виготовлені відповідачем, є протяг, а старі /внутрішні/ двері, які відповідач не виготовляв, перекосилися і майже не зачиняються .

Свідок ОСОБА_5 повідомила у судовому засіданні, що є депутатом Окнянської селищної ради і на прохання ОСОБА_1 склала акт обстеження дверей в квартирі останньої. При складанні акту вона побачила, що вхідні двері зачиняються та відчиняються, наявності протягів вона не відчула, можливо, тому, що огляд проводився влітку. Що стосується внутрішніх дверей, то вони дійсно були трохи перекошені, закрити їх було важко. Крім того, коробка дверей виступала над стіною і не була зашпакльована, що мало не дуже естетичний вигляд. На її думку, внутрішні двері потребують ремонту, а недоліків зовнішніх дверей вона не побачила. Також, на її думку, для естетичного вигляду слід було б заштукатурити або зашпаклювати із внутрішньої сторони квартири коробку дверей, яка виступає. Що стосується акту обстеження, то до акту вона внесла позицію позивача щодо якості дверей і наслідків їх експлуатації.

На доданих сторонами до матеріалів справи фотографіях видно, що вхідні двері знаходяться у зачиненому стані, зовнішніх недоліків не видно; що стосується дверної коробки, то вона дійсно виступає від стіни. Як з внутрішньої, так і з зовнішньої сторони видніється монтажна піна. /а.с.64,72-76/.

Як встановлено у судовому засіданні, відповідач взяв на себе зобовязання щодо встановлення коробки за допомогою монтажної піни, а також встановлення виготовлених ним дверей та дверей, що належали позивачу.

Виконання будівельних /ремонтних/ робіт щодо штукатурки, шпаклювання біля коробки дверей до умов договору надання послуг не входило, що підтвердила позивач.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належність та допустимість доказів регламентуються ст.ст.77,78 ЦПК України за якими, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Так, позивач, в порушення вищевказаних норм ЦПК України, не надала доказів того, що виготовлені та встановлені відповідачем двері мають якісь недоліки, що перешкоджають їх експлуатації, хоча судом розяснювалось її право на надання відповідних доказів /призначення експертизи, виклик свідків тощо/.

Тому вимоги позивача щодо відшкодування коштів через неналежну якість виготовлених та встановлених відповідачем дверей не підтверджені будь-якими належними доказами.

Що стосується встановлення відповідачем виготовленої ним коробки та внутрішніх дверей, що належали позивачу, то як поясненнями сторін, так і поясненнями свідка та письмовими доказами встановлено, що дверна коробка виступає за межі стіни через нерівність останньої, а внутрішні двері дійсно перекосилися та належним чином не зачиняються.

Відповідно до положень ч.1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.906 ЦК України).

Договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом (ст.907 ЦК України ).

Суд зазначає, що з огляду на те, що недоліки у встановленні відповідачем дверей, які належали позивачу, можуть бути усунуті шляхом підтесування та корекції /регулювання/ посадки дверей, то, на думку суду, вищевказані недоліки не є істотними в розумінні положень ч.1 ст.8 ЗУ «Про захист прав споживачів» та ст.651 ЦК України, а тому договір в цій частині також не підлягає розірванню.

Що стосується встановлення дверної коробки, то позивач підтвердила, що саме так і була встановлена коробка з самого початку та не спростувала пояснення відповідача щодо будівельних недоліків стіни.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення коштів з відповідача та повернення останньому виготовлених ним дверей та дверної коробки не ґрунтуються на законі і тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

А тому, оскільки суд не може вийти за межі заявлених позивачем позовних вимог, то розяснює позивачу, що вона вправі звернутися до відповідача із вимогами про ремонт внутрішніх дверей.

При цьому суд зауважує, що відповідачем здійснювалися заходи щодо добровільного усунення виниклих при експлуатації недоліків внутрішніх дверей, однак позивач категорично відмовилася від послуг відповідача, чим позбавила відповідача можливості в повній мірі виконати покладені на нього Законом України «Про захист прав споживачів» обовязки.

Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі залишення позову без задоволення, закриття провадження по справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому КМУ.

Оскільки позивач по справі на підставі ЗУ «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.10 - 13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України ,суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Відповідно до п.п.15.5) Перехідних положень ЦПК України, на рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Красноокнянський районний суд або безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 02 листопада 2018 року.

СуддяОСОБА_6