Справа №173/1245/18
Провадження №2/173/823/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

За участю: позивача ОСОБА_1О

Відповідача - ОСОБА_2Т

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування -

ВСТАНОВИВ:

01 червня 2018 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1, з позовом про визнання права власності в порядку спадкування до відповідачів ОСОБА_2, та ОСОБА_3 сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області

04 липня 2018 року надійшла довідка про місце реєстрації відповідача фізичної особи

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні з викликом сторін на 25.09.2018 року.

Сторонам та учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

25.09.2018 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Згідно поданої позовної заяви позивач просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 8.910 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території ОСОБА_3 сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого 06.12.2014 року

В обґрунтування позовних вимог позивач посилаються на наступне : 06.12.2014 року помер її батько -ОСОБА_4.

Після смерті батька залишилось спадкове майно, в тому числі і земельна ділянка площею 8.910 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території ОСОБА_3 сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ДП № 067850 від 30 жовтня 2001 року.

На вказану земельну ділянку батьком складено заповіт на її ім'я, який посвідчений 06.05.2014 року секретарем Ганнівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Після смерті батька вона звернулася до державного нотаріуса Першої Кам'янської державної нотаріальної контори, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Проте, постановою державного Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 16.04.2018 року їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на зазначену вище земельну ділянку в зв'язку з тим, що її мати ОСОБА_2, має право на обов'язкову частку у спадщині та протягом встановленого строку не подала заяви про відмову від спадщини, що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи.

Відповідач - ОСОБА_2, в судовому засіданні позовні вимоги визнала, пояснивши, що вона не претендує на спадщину після смерті чоловіка. Та не просить визнати право власності на зазначену земельну ділянку за донькою.

Відповідач представник ОСОБА_3 сіслької ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Будь-яких заперечень проти задоволення позовних вимог не надав

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Судом встановлено, що 06.12.2014 року помер батько позивача - ОСОБА_4, що підтверджується копіями свідоцтв про народження та про смерть.

Після смерті ОСОБА_4, залишилось спадкове майно в тому числі і земельна ділянка (пай) площею 8.910 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території ОСОБА_3 сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ДП № 067850 від 30 жовтня 2001 року, що підтверджується копією Державного акту про право приватної власності на земельну ділянку.

За життя батько позивачки склав заповіт на ім'я позивачки, який посвідчений 06.05.2014 року секретарем Ганнівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, згідно якого належну йому земельну ділянку (пай) заповідав останній.

Позивач, як спадкоємець за заповітом, у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини до державного нотаріуса Першої Кам'янської державної нотаріальної контори. Проте, постановою державного Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 16.04.2018 року їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на зазначену вище земельну ділянку в зв'язку з тим, що її мати ОСОБА_2, має право на обов'язкову частку у спадщині та протягом встановленого строку не подала заяви про відмову від спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, за життя був власником земельної ділянки (паю) площею 8.910 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території ОСОБА_3 сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ДП № 067850 від 30 жовтня 2001 року, що підтверджується копією Державного акту про право приватної власності на земельну ділянку. При цьому зазначення в Державному акті на право приватної власності на землю серії ІУ-ДП № 067850 від 30 жовтня 2001 року по батькові ОСОБА_4 Афанасович, не спростовує належність йому даного Державного акту про право власності на земельну ділняку. Так як Державний акт виданий саме йому, всі інші дані про ОСОБА_4, співпадають з його особистими даними. Та будь-яка інша особа не заявила про своє право на дану земельну ділянку протягом тривалого періоду часу. А зазначення по батькові - «Афанасович» суд вважає неправильним перекладом по батькові ОСОБА_4, - «Афанасійович» на українську мову.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Судом встановлено, що позивач є сином померлої та спадкоємцем за заповітом.

Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємці за законом чи за заповітом мають право прийняти спадщину або не прийняти її.

Позивач є спадкоємцем за заповітом та бажає прийняти спадщину після померлого батька ОСОБА_4, так як протягом встановленого законом строку подала заяву про видачу їй свідоцтва про право на спадщину.

Відповідач, яка є дружиною померлого та також має право на обовязкову частку у спадщині після смерті чоловіка, так як на час його смерті була непрацездатною. Проте ОСОБА_2Т,. в судовому засідання просила визнати право власності на земельну ділянку за її донькою позивачем по справі та підтвердила, що вона не претендує на спадщину у вигляді земельної ділянки, що залишилась після смерті чоловіка.

Відповідно до матеріалів спадкової справи інших спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині судом не встановлено. Так як будь-які інші особи із заявами про прийняв спадщини після померлого ОСОБА_4, до нотаріуса не звертались.

За наведених обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у відповідності із обраним позивачем способом захисту порушених прав, який передбачений нормами ЦК України та з яким погоджується суд, та визнати за спадкоємцем ОСОБА_1, право власності на земельну ділянку (пай) площею 8.910 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території ОСОБА_3 сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за заповітом після смерті батька, ОСОБА_4, померлого 06 грудня 2014 року

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в загальній сумі 2483.00 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача, так як судом не встановлено вини відповідача, щодо порушення прав позивача, а необхідність звернення до суду виникла в зв'язку з неналежним зберіганням правовстановлюючого документу.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 ОСОБА_3 сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на земельну ділянку (пай) площею 8.910 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території ОСОБА_3 сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за заповітом після смерті батька - ОСОБА_4, померлого 06 грудня 2014 року.

Понесені позивачами судові витрати в загальній сумі 2483.00 грн., покласти на позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстровану за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасники справи, яким копія рішення не була вручена у день його роголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідної копії рішення суду

Повний текст рішення виготовлений 05.10.2018 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстровано 05.10.2018 року

Оприлюднено 05.10.2018 року

Дата набрання законної сили 06.11.2018 року