РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2018 року м.Рівне

Рівненський міський суд в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Кирийчук Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Рівнеазот» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що працював в ПрАТ «Рівнеазот». Наказом № 635-ВК від 03 квітня 2018 року був звільнений з роботи 11 квітня 2018 року за статтею 38 КЗпП України, за власним бажанням, у зв»язку з невиконанням власником законодавства про працю. При звільненні з роботи йому не була виплачена заробітна плата в сумі 19 229 грн. 34 коп. У зв"язку з чим він звернувся до суду із позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати. Просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 18660,39 грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати в розмірі 4765,11 грн. за період з 12 квітня 2018 року по 26 червня 2018 року.

12 вересня 2018 року представник ПрАТ «Рівнеазот» ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, вказавши, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає, вважає їх безпідставними, з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, в якому посилається на відсутність вини відповідача щодо несвоєчасного виконання своїх зобовязань перед позивачем по виплаті заробітної плати. Вказує на те, що ПрАТ «Рівнеазот», порушуючи строки розрахунку зі звільненими працівниками, діє у стані крайньої необхідності, що обумовлюється наявністю заборгованості РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» перед ПрАТ «Рівнеазот» за утримання очисних споруд, призупинення дії антидемпінгових мит на імпорт російських добрив Міжвідомчою комісією з міжнародної торгівлі, тощо. В частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні зазначив, що згідно довідки про середню заробітну плату №2060 від 30 серпня 2018 року, заробітна плата позивача ОСОБА_1 за лютий-березень 2018 року становить 8092,59 грн., число відпрацьованих годин за вказаний період становить 198 год., середнього денна заробітна плата становить 40,8717 грн. (8092,59 грн./198 год.). Таким чином середньоденна заробітна плата при восьмигодинному робочому дні становить 326,97 грн. (40,8717х8). Отже, середній заробіток з 12 квітня 2018 року по 26 червня 2018 року становить 17002,44 грн. Щодо вимог про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати зазначив, що позивачем при проведенні розрахунку компенсації допущена арифметична помилка, а саме невірно здійснено розрахунок індексу інфляції за лютий 2017 року, який становить 16,19%, а не 29,6%. Таким чином розмір компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати становить 2826,35 грн.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши письмові докази по справі, всебічно і повно зясувавши обставини, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, заперечення представника відповідача, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював у ПрАТ «Рівнеазот».

Наказом № 635-ВК від 03 квітня 2018 року позивач був звільнений з роботи з 11 квітня 2018 року за статтею 38 КЗпП України за власним бажанням у зв»язку з невиконанням власником законодавства про працю. При звільненні з роботи йому не була виплачена вчасно заробітна плата, а відтак він має право на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 12 квітня 2018 року.

Як вказує позивач ОСОБА_1 в позовній заяві, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 29 березня 2018 року по справі №569/2694/18, задоволено його позовні вимоги до ПрАТ «Рівнеазот» про стягнення не виплаченої заробітної плати за період з лютого 2017 року по червень 2017 року в сумі 19 229,34 грн. Проте заборгованість по заробітній платі відповідачем не виплачена.

За змістом ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, встановлені ст. 116 КЗпП України.

Відповідно до вимог статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до копії довідки про суми, які належать до виплати при звільненні №1121 виданої ПрАТ «Рівнеазот» 21.03.2018 року, заборгованість по нарахованій, але невиплаченій ОСОБА_1 заробітній платі з лютого 2017 року по червень 2017 року становить 19229,34 грн.

Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до розяснень, наведених у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу розяснив, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобовязаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, кількість робочих днів, за які відповідачем прострочена виплата заробітної плати позивачу з 12 квітня 2018 року по 14 вересня 2018 року становить 110 робочих дні, розмір середньоденної заробітної плати позивача при восьмигодинному робочому дні становить 326,97 грн., а тому розмір середнього заробітку, який підлягає виплаті позивачу за час затримки з ним розрахунку при звільненні за вказаний період становить 35966,70 грн. У зв"язку з чим вимоги позивача у частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення рішення підлягають до задоволення на суму 35966,70 грн.

Суд погоджується з розрахунком середнього заробітку за час затримки ОСОБА_1 виплати заробітної плати при звільненні, здійсненим відповідачем за період з 12 квітня 2018 року по 26 червня 2018 року, оскільки він відповідає вимогам Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №100.

Що стосується вини відповідача, суд враховує, що саме на відповідача покладається обовязок доведення відсутності вини у затримці розрахунку при звільненні. Натомість, відповідачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про те, що невиплата позивачу при звільненні всіх належних йому сум мала місце не з вини відповідача.

Посилання представників відповідача на те, що ПрАТ «Рівнеазот», порушуючи строки розрахунку зі звільненими працівниками, діє у стані крайньої необхідності, не заслуговують на увагу.

Вчинення дій у стані крайньої необхідності передбачає вчинення їх для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Обставини, які б свідчили про дії відповідача у стані крайньої необхідності представниками відповідача не доведені і судом такі обставини не встановлені.

Відповідно до положень ст.34 Закону України «Про оплату праці» та ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Суд приймає до уваги проведений відповідачем розрахунок розміру компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, оскільки він здійснений у відповідності до ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати».

Таким чином, позовна вимога про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати підлягає до задоволення частково на суму 2826,35 грн.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини доходів, задоволити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» (33017, м. Рівне-17, код ЗКПО 05607824) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 35966 грн. 70 коп. та компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати в розмірі 2826,35 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_3