Справа № 573/1313/18
Номер провадження 2/573/463/18
03 жовтня 2018 року м. Білопілля
Білопільський районний суд Сумської області в складі:
головуючої судді: Черкашина М.С.
за участю секретаря: Терещенко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі заочно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
27 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 26 лютого 1963 року. Від подружнього життя сторони мають повнолітнього сина. Зазначає, що прожила із чоловіком у шлюбі півтора роки, а потім сім'я фактично розпалася. Тобто, протягом тривалого часу сторони проживають окремо. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе, суперечить її інтересам, тому вона звернулась до суду з даним позовом і просить розірвати шлюб між нею та відповідачем.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилась, надавши письмову заяву про те, що позов підтримує, просила розглянути справу без її участі, позов підтримує (а. с. 14).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився повторно, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомив (а. с. 13,21 ).
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Статтею 280 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.
Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків.
В силу ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
Згідно із ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.
Відповідно до ст. 112 СК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Судом встановлено, що сторони у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 26 лютого 1963 року у виконкомі Шкуратівської сільської ради Білопільського району Сумської області, про що складено відповідний актовий запис за № 8. Після реєстрації шлюбу відповідачу присвоєно прізвище чоловіка - ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 (а. с. 6).
Зі змісту позовної заяви вбачається, що від подружнього життя сторони мають повнолітнього сина, проте сім'я фактично розпалася та сторони тривалий час разом не проживають.
Суд зазначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з даним позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а, як встановлено при дослідженні матеріалів справи та заяви сторін, вони не мають наміру зберегти шлюб.
Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї, поновлення шлюбних відносин та подальше спільне проживання неможливе, так як суперечить інтересам сторін.
Відповідно до ст. 113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
У зв'язку з наявністю заяви позивача, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище, присвоєне при одруженні - ОСОБА_2.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 81, 141-142, 200, 206, 247, 259, 265, 273, 280, 354-355 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 (паспорт серія НОМЕР_3, місце реєстрації: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2) про розірвання шлюбу, задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 26 лютого 1963 року у виконкомі Шкуратівської сільської ради Білопільського району Сумської області, про що складено відповідний актовий запис за № 8, розірвати.
Після розірвання шлюбу прізвище позивача, яка змінила його під час державної реєстрації шлюбу, залишити - ОСОБА_2.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.
Відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області.
Заочне рішення може бути переглянуте Білопільським районним судом Сумської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя