Справа № 128/1326/18
Провадження № 22-ц/772/2035/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бондаренко О. І.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2018 рокуСправа № 128/1326/18м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів: Сало Т. Б., Якименко М. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану його представником адвокатом ОСОБА_4, на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 27 червня 2018 року про повернення його позовної заяви до ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди, постановлену у м. Вінниця під головуванням судді цього суду Бондаренко О. І., дати складання повного тексту рішення не відомо,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року до Вінницького районного суду Вінницької області надійшла вказана позовна заява ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, підписана від його імені ОСОБА_4, мотивована тим, що постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 20 квітня 2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та, як наслідок, у зв'язку з пошкодженням з вини відповідача автомобіля позивача, йому завдано матеріальних збитків на суму 849 793,90 грн.

Разом з позовною заявою ОСОБА_3 подано заяву про забезпечення позову, яка мотивована тим, що матеріальні збитки відповідачем не відшкодовані, а враховуючи значний розмір цих збитків, невжиття своєчасних заходів по забезпеченню позову може в подальшому призвести до реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 22 травня 2018 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху та надано йому десятиденний строк із дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених в ній недоліків, а саме: надання доказів щодо набрання законної сили судовим рішенням, згідно з яким встановлена вина ОСОБА_5

6 червня 2018 року до суду першої інстанції надійшла заява представника позивача про продовження йому строку для усунення вказаних в ухвалі суду недоліків, оскільки відповідачем постанова Вінницького районного суду Вінницької області від 20 квітня 2018 року, якою встановлена його вина, оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області та черговий розгляд справи призначено на 12 червня 2018 року.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 08 червня 2018 року продовжено ОСОБА_3 процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви до 20 червня 2018 року.

У зв'язку з невиконанням позивачем вимог ухвали суду про залишення заяви без руху, суд першої інстанції 27 червня 2018 року постановив ухвалу про повернення позовної заяви ОСОБА_3, не погодившись з якою, він, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, в апеляційній скарзі просить її скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду та вирішення питань щодо відкриття провадження у справі та забезпечення позову.

Відповідач на апеляційну скаргу подав відзив, з якого вбачається, що з оскаржуваною ухвалою він погоджується, тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до п. 3 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Указу Президента України № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Вінницької області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Вінницького апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Вінницьку область, з місцезнаходженням у м. Вінниці.

Враховуючи особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ, справа розглядається в апеляційній інстанції без повідомлення її учасників, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали про повернення позовної заяви розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції (п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Тобто, підставою для залишення без руху позовної заяви на стадії вирішення питання щодо відкриття провадження у справі є виключно недотримання позивачем вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Вимоги щодо форми та змісту позовної заяви визначено у ст. 175 ЦПК України, а положеннями ст. 177 ЦПК України передбачено перелік документів, що додаються до позовної заяви.

Залишаючи 22 травня 2018 року без руху позовну заяву ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив із того, що вона не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, зокрема, позивач не зазначив доказів, на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, а саме: набрання законної сили судовим рішення, згідно з яким встановлена вина ОСОБА_5 у скоєнні ДТП.

Із наведених судом першої інстанції недоліків позовної заяви, можна зробити висновок, що вони зводяться до не виконання позивачем вимог положень п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, якими передбачено, що позовна заява має містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини

Натомість, зі змісту позовної заяви ОСОБА_3 та доданих до неї матеріалів вбачається протилежне, зокрема, що позивач зазначив обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, а також зазначив докази, які ці обставини підтверджують, а мотиви, з яких суд виходив залишаючи позовну заяву без руху, а в подальшому повертаючи її позивачу, фактично зводяться до оцінки доказів, наданих позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог, що є неприпустимим на стадії вирішення судом питання щодо можливості відкриття провадження у справі.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

ОСОБА_3 реалізуючи своє право на захист звернувся до суду із вказаним позовом, який за своєю формою та змістом викладений із дотриманням вимог положень ст. 175 ЦПК України. Відмінність бачення суду щодо повноти викладення позивачем обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги, а також щодо зазначення доказів, які ці обставини підтверджують, не може бути підставою для залишення позовної заяви без руху, оскільки фактично не є невиконанням позивачем вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 12 ЦПК України)

Таким чином, обов'язок щодо доказування покладено на сторони у справі, у тому числі на позивача щодо доведення обставин, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог, тому суд повинен роз'яснити сторонам їх процесуальні права щодо подання доказів та в подальшому вирішити спір на підставі наявних у матеріалах справи доказів та встановлених обставин.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність підстав для направлення справи до суду першої інстанції для вирішення питання про забезпечення позову ОСОБА_3, оскільки жодного процесуального рішення з цього питання судом першої інстанції не приймалось, а відтак не оскаржувалось та судом апеляційної інстанції не переглядалось.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи, що порушення судом норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали про повернення позовної заяви, тому ця ухвала залишатись у законній силі не може та підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, з направленням матеріалів вказаної позовної заяви до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 382 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану його представником адвокатом ОСОБА_4 задовольнити частково, ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 27 червня 2018 року скасувати, матеріали вказаної позовної заяви направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : Т. Б. Сало

М. М. Якименко

Текст постанови виготовлено 08 жовтня 2018 року.