Справа № 236/3097/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2018 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Саржевської І.В.,

за участю: секретаря - Олійник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман Донецької області в режимі відеоконференції під час трансляції з Рубіжанським міським судом Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лиманської міської ради Донецької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

11 вересня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Лиманської міської ради Донецької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обгрунтування своїх вимог позивач зазначила, що ОСОБА_2 була дружиною її батька - ОСОБА_3, та даводилась їй мачухою. Після смерті батька вона з ОСОБА_2 підтримувала дружні віднсини, однак, однією сім"єю не проживали. 16 червня 2008 року ОСОБА_2 померла. За життя ОСОБА_2 був вкладений заповіт, відповідно до якого все своє майно, в тому числі квартиру, розташовану в м. Рубіжне по вул. Освободителів, 67-В/60, вона заповідала позивачу ОСОБА_1 Позивач про вказаний заповіт дізналася лише у квітні 2018 року, а аткож виявила Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на ім"я ОСОБА_2 Отримавши вказаний заповіт, позивач звернулася до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав. Однак, постановвою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки вона у встановлений законом строк не подала заяву про прийняття спадщини. Позивач є спадкоємцем за заповітом та не прийняла спадщину у встановлений законом строк, бо про існування вказаного заповіту дізналася лише у квітні 2018 року. ОСОБА_1 вважає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними та просить встановити додатковий строк для прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_1, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, справу розглянути без її участі.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні, яке проводилося в режимі відеоконференції під час трансляції з Рубіжанським міським судом Луганської області, позовні вимоги позивача підтримала, просила позов задовольнити. Крім того надала суду заяву про про уточнення позовних вимог, в якій просила встановити ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини терміном 1 місяць.

Представник відповідача за довіреністю - ОСОБА_5, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, рішення ухвалити на розсуд суду (а.с. 35).

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується наданими позивачем копією свідоцтва про її народження серії ІІ-УР № 696568, виданого 12 вересня 1959 року (а.с. 11), копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 2 від 10 лютого 2015 року (а.с. 12), копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії ІІ-НО № 479016, виданого 13 грудня 2013 року (а.с. 13) та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЕД № 428264, виданого 12 липня 1985 року (а.с. 14).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії ІV-НО № 465652 від 15 вересня 1987 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, 15 вересня 1987 року уклали шлюб, актовий запис № 12. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 присвоєно прізвище "Рогова" (а.с. 10).

Отже, ОСОБА_2 доводиться позивачу ОСОБА_1 мачухою.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-НО № 582766, виданого 26 листопада 2001 року, батько позивача - ОСОБА_3, помер 24 листопада 2001 року, атовий запис № 21 (а.с. 15).

Мачуха позивача - ОСОБА_2 померла 16 червня 2008 року, що підтверджується, наданою позивачем копією свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 514738, виданого 06 квітня 2018 року, актовий запис № 528 (а.с. 18).

20 листопада 1996 року ОСОБА_2 був складений заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Рубіжанського міського та Кремінського районного нотаріальних округів, відповідно до якого ОСОБА_2 заповідала все своє майно, в тому числі і квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, позивачу ОСОБА_1 (а.с.19).

Наявність заповіту ОСОБА_2 також підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 53524699 від 02 жовтня 2018 року (а.с. 62).

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 043105, виданого 11 жовтня 2004 року, ОСОБА_2 на праві власності належала земельна ділянка кадастровий № :08:000:0250, розташована на території Тернівської сільської ради (а.с. 16-17).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.ст. 1233, 1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

01 серпня 2018 року позивач звернулася до Рубіжанської державної нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав. Однак, постановою державного нотаріуса Рубіжанської державної нотаріальної контори Луганської області ОСОБА_7 від 01 серпня 2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що спадкоємцем пропущений встановлений законом строк для прийняття спадщини (а.с.22).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 53387261 від 21 вересня 2018 року спадкова справа після смерті ОСОБА_2 була заведена Рубіжанською державною нотаріальною конторою 01 серпня 2018 року (а.с. 23). Крім того, в постанові державного нотаріуса Рубіжанської державної нотаріальної контори Луганської області ОСОБА_7 від 01 серпня 2018 року зазначено, що у вказаній спадковій справі відсутні будь-які заяви, окрім заяви ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно (а.с. 22).

Відповідно до статті 41 Конституції України, частини першої статті 319, частини першої статті 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Будченко проти України», «найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним».

На теперішній час законні підстави для втручання органу влади у мирне володіння майном, а саме, для припинення (обмеження) можливості ОСОБА_1 користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою, що входить до спадкового майна та належить їй в порядку спадкування, відсутні.

Частина 3 статті 1272 ЦК України передбачає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Щодо поважності причин пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини суд встановив наступне.

Згідно листа Приватного акціонерного товариства "Тернівське" від 04 квітня 2018 року оригінал заповіту, складеного ОСОБА_2 на ім"я ОСОБА_1, який зберігався у архівній справі за особистим бажанням власника земельної ділянки ОСОБА_2, було виявлено у березні 2018 року (а.с. 20). Вказаний листом про наявність заповіту була повідомлена ОСОБА_1

Тобто, на момент відкриття спадщини ОСОБА_1 не знала про наявність заповіту, складеного її мачухою ОСОБА_2, тому у передбачений законом строк не заявила про свої спадкові права.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що в судовому засіданні добуто достатньо доказів тому, що позивач пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини з поважних причин.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Керуючись ст. ст. 1268-1270,1272 ЦК України, ст.ст. ст. 12, 13, 81, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Лиманської міської ради Донецької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП - НОМЕР_1, додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, яка померла 16 червня 2008 року в м. Луганськ Луганської області, терміном один місяць з моменту набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлений 03 жовтня 2018 року.

Суддя -