Справа № 314/1413/17
Провадження № 2/314/28/2018
Повне рішення суду, складено 21 вересня 2018 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Вільнянськ 11 вересня 2018 року

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючий суддя Кофанов А.В.,

при секретарі Лазечна Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей,

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому вимагає визначити місце проживання їх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із собою.

Як зазначила позивачка у своїй позовній заяві, вона 23.04.2005 року уклала з відповідачем шлюб, від шлюбу мають трьох дітей ОСОБА_3, Максима та ОСОБА_4; оскільки спільне життя з відповідачем не склалося, вона з ним приблизно 1,5 року проживають окремо один від одного, при цьому двоє синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом із батьком в с.Васильківське Вільнянського району Запорізької області. Позивачка вказала, що вона намагається спілкуватися з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, тоді як батько відповідач у справі у будинку з дітьми тривалий час не проживає, покинув їх на свою матір-пенсіонерку, постійних роботи та заробітку не має, схильний до вживання алкоголю, його матір чинить перешкоди у спілкуванні з дітьми. Враховуючи інтереси дітей, позивачка просить визначити їх місце проживання разом із собою; при цьому посилається на положення ст.ст.7, 161 СК України, та принцип № 6 "Декларації прав дитини" від 20.11.1959 року, згідно якого дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю.

Відповідач ОСОБА_2, у свою чергу, звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому вимагає визначити разом із собою місце проживання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Відповідач зазначив у своїй зустрічній позовній заяві, що ці діти проживають разом із ним вже близько 3-х років, він має будинок, де проживають діти, веде домашнє господарство та має певний заробіток; діти відвідують школу за його місцем проживання; матір дітей страждає на психічне захворювання та є інвалідом ІІ-ї групи, самі діти не бажають повертатися до матері. Враховуючи це, відповідач й звернувся до суду із зустрічними позовними вимогами.

Під час судового розгляду позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_5 підтримали позов, прохають його задовольнити, повернувши обох дітей матері; у задоволенні зустрічного позову просять відмовити; стверджують, що відповідач дітьми не займається, ними фактично займається бабуся, і немає виняткових обставин для розлучення дітей із матір'ю.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_6 позов не визнали, підтримали свій зустрічний позов; просять врахувати, що відповідач, на відміну від позивачки, створив всі умови для виховання та розвитку дітей, а його періодична відсутність за місцем проживання пояснюється тим, що він працює за межами села, в якому проживає.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому докази, вважає, що відсутні підстави для задоволення первісного позову, і наявні підстави для задоволення зустрічного позову.

Так, згідно довідки виконкому Привільненської сільської Ради (а.с.22) та акту обстеження матеріально-побутових умов (а.с.20), відповідач ОСОБА_2 проживає разом із синами та їх бабусею у житловому будинку в с.Васильківське Вільнянського району Запорізької області близько 3-х років, будинок має задовільний санітарний стан, для дітей виділена окрема кімната з необхідним обладнанням.

Згідно довідок та характеристик ДНЗ "Веселка" (с.Привільне) та Привільненського навчально-виховного комплексу (а.с.57, 59, 60, 61), увесь час проживання з батьком (більше 3-х років) діти влаштовані до навчально-виховальних закладів, характеризуються позитивно, даних про те, що батько ними не піклується або неналежним чином виховує, у цих документах відсутні.

Згідно висновку від 28.02.2018 року органу опіки та піклування Вільнянської районної державної адміністрації (а.с.49) діти за місцем проживання батька забезпечені всім необхідним, сам батько приділяє належну увагу їх вихованню, не перешкоджає відвідуванню дітей їх матір'ю. Орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за місцем проживання їх батька відповідача ОСОБА_2

Сама позивачка ОСОБА_1 під час судового розгляду не заперечувала проти того, що діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 переселилися до батька за її згодою близько 3-х років тому.

Допитаний під час судового розгляду в якості свідка ОСОБА_3 пояснив суду, що проживає з батьком вже "давно", з мамою у нього "не дуже нормальні відносини", він за нею сумує, але повертатися до неї не бажає, і його молодший брат також, хочуть проживати разом із батьком; бажають, щоб матір приїздила до них у гості.

Доводи позивачки про те, що відповідач тривалий час з дітьми не проживає, покинув їх на матір-пенсіонерку та схильний до вживання алкоголю, а також про те, що їй перешкоджають бачитися з дітьми, не підтверджені наявними доказами. Так, наданий нею акт обстеження від 03.03.2017 року дійсно містить вказівку на відсутність відповідача за місцем проживання дітей в його будинку с.Васильківське (а.с.10), але цей же акт вказує, що така відсутність є тимчасовою, у зв'язку із пошуком відповідачем роботи; цей же акт вказує на відсутність у будинку сина ОСОБА_7 через перебування на навчанні. Інших доказів на підтвердження зазначених доводів позивачка не надала. Навпаки, наданий нею акт обстеження від 09.10.2017 року (а.с.64) зазначає, що позивачка регулярно відвідувала дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4, приїздила до них з подарунками, спілкувалася, грала в ігри, тобто вбачається, що відповідач та члени його сім'ї не перешкоджали позивачці як матері спілкуватися з дітьми, як вона стверджує у своїй позовній заяві. Сама позивачка, даючи пояснення, визнала перед судом, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вона відвідує близько 2-х 3-х разів на місяць, і їй навіть дозволяють залишатися на ночівлю.

Таким чином, з поданих доказів вбачається, що діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом із батьком окремо від матері близько 3-х років, мають в нього стабільний налагоджений побут, матеріально забезпечені, також батьком забезпечено їх належне виховання; при цьому батько ніяким чином не перешкоджає дітям спілкуватися із матір'ю, а матері спілкуватися із дітьми та займатися їх вихованням. Ті обставини, що позивачка має житло (а.с.4), позитивно характеризується (а.с.5, 55) та вживає заходи до пошуку роботи (а.с.11), не переконують суд, з огляду на докази відповідача, що є достатні підстави для зміни місця проживання дітей та руйнації їх сталого та звичного способу життя; така подія є такою, що буде суперечити інтересам обох дітей.

Посилання позивачки на принцип № 6 "Декларації прав дитини" від 20.11.1959 року, згідно якого дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю, суд вважає некоректним; по-перше, у даній справі відселення дітей від матері до батька є таким, що вже сталося за їх обопільною згодою більше 3-х років тому, і у справі фактично йде мова не про розлучення дітей із матір'ю, а про можливе їх розлучення з батьком; по-друге, наданими суду доказами доведено, що відповідач ніяким чином не перешкоджає нормальному спілкуванню дітей з матір'ю, тобто про їх розлучення ні у якому разі мова не ведеться.

З урахуванням наведеного, суд погоджується з доводами відповідача у справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 13, 89, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей задовольнити повністю.

Визначити місцем проживання неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з їх батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя А.В. Кофанов

11.09.2018 року

Суддя Андрій Валентинович Кофанов

21.09.2018