ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
25 жовтня 2018 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді - Соловей Г.В.,
з участю секретаря - Момот Л.С.,
за участю позивача ОСОБА_1,
за участю представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Фастів Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Борівської селищної ради про визнання права власності на спадщину,-
21.08.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадщину, посилаючись на те, що 27 жовтня 2017 року помер її чоловік ОСОБА_3. Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно. Спадкодавець заповіту не залишив. Позивач, є спадкоємцем першої черги за законом, як дружина спадкодавця. Вона звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй нотаріусом було відмовлено так, як у неї були відсутні правовстановлюючи документи на спадкове майно. Дані обставини змусили звернутися з позовом до суду.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28.08.2018 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2018 року дана справа призначена до розгляду у загальному позовному провадженні.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідачем в судове засідання небуло забезпечено явку представника, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Заяв чи клопотань до суду не надали, про причини неявки суд не повідомили.
У визначений судом строк відзиву на позовну заяву до суду відповідачем надано не було.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Заслухавши позивача, представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.
При розгляді справи, судом встановлено, що 27 жовтня 2017 року помер ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, яке належало спадкодавцю. Спадкодавець заповіту не залишив.
Позивач є спадкоємцем першої черги за законом так, як є дружиною спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії Ш-ЕТ №302867 виданого виконкомом Плотниківської сільської ради Новосибірського району Новосибірської області від 22.07.1986 року.
Згідно Довідки №1094 від 30.07.2018 року виданої Борівською селищною радою, ОСОБА_3 до дня смерті був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.
ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса, на підставі якої ОСОБА_4, приватний нотаріус Фастівського районного нотаріального округу Київської області заведено спадкову справу №116 від 17.08.2018 року до майна померлого 27 жовтня 2017 року ОСОБА_3.
Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Позивач на час відкриття спадщини була зареєстрована та проживає за адресою спадкодавця, що підтверджується відомостями про місце її реєстрації.
Разом з тим, у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно позивачу, нотаріусом було відмовлено у звязку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно.
Виходячі з умов Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст.49 ЗУ Про нотаріат відмова нотаріуса є обгрунтованою.
Згідно рішення №51 від 21 грудня 1991 року виконкому Борівської селищної ради народних депутатів було надано ОСОБА_3 дозвіл на будівництво нового житлового будинку.
На час розгляду справи встановлено, що станом на 01.01.2013 року згідно архівних даних КП ФМР Фастівське БТІ житловий будинок №8 по вул.Глібова в смт.Борова Фастівського району Київської області, який побудований до 1900 року зареєстрований по праву приватної власності в тому числі 15/66 частини за ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого Фастівською міськдержконторою від 23.07.1985 року, р.№1203.
Також, зазначено, що на момент останьої інвентаризації, станом на 23.08.2018 року, було встановлено про знесення вказаного житлового будинку і розпочато будівництво нового житлового будинку, відсоток готовності, якого складає 81%, будівництво розпочато в 1991 році.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно зі ст. 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом від 17 липня 1997 р. (далі Конвенція), держави, які ратифікували Конвенцію, взяли на себе зобовязання виконувати остаточні рішення Європейського суду з прав людини в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.
Згідно з ч.1 ст.190 Цивільного кодексу України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.
Права та обовязки спадкодавця як забудовника, без сумніву, є майновими, оскільки повязані із створенням та набуттям власності на нерухому річ, а тому є майном у розумінні ч.1 ст. 190 Цивільного кодексу України.
Відповідно до вимог ст.328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Цивільний кодекс України не передбачає обовязковість укладення цивільно-правової угоди, що буде встановлювати право власності на обєкт незавершеного будівництва, однак прямо передбачає, що у разі укладення такого договору, право власності на такий об'єкт незавершеного будівництва обов'язково має бути зареєстровано у порядку реєстрації прав на нерухоме майно.
ОСОБА_3 не виконав вимогу щодо належної реєстрації свого права власності на спірний обєкт незавершеного будівництва, при цьому це, не вплинуло жодним чином на наявність в нього права власності на цей обєкт, так як державна реєстрація є лише підтвердженням з боку держави, виниклого на підставі укладеної угоди, права.
Згідно п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку.
Разом з тим, не підлягають до задоволення вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.
Відповідно до статті 1225 ЦK України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).
З матеріалів позовної заяви так і при розгляді справи в суді позивачем та представником позивача не надано суду належних доказів про існування права власності на земельну ділянку за спадкодавцем.
Посилання представника позивача на рішення №51 від 21 грудня 1991 року виконкому Борівської селищної ради народних депутатів про надання дозволу на будівництво нового житлового будинку ОСОБА_3 не може бути взято до уваги так, як дане рішення не містить інформації про виділення або передачу у власність земельної ділянки з зазначенням її цільового призначення, площі, місце її розташування, кадастровий номер тощо.
У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК).
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування передбачив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду, що було зроблено позивачем.
Зважаючи на викладене та враховуючи з'ясовані обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Керуючись ст. 4,12,13,76-82,133,141,258,259,263,265,268 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1218,1220-1222,1268,1269 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідент.номер НОМЕР_1, прож.смт.Борова, вул.Глібова, 8. кв.4 Фастівський район Київська область до Борівської селищної ради (місцезнаходження:смт.Борова, вул.Миру,16, Фастівський район Київська область) про визнання права власності на спадщину задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідент.номер НОМЕР_1, прож.смт.Борова, вул.Глібова, 8. АДРЕСА_1 право власності на незавершений будівництвом (81%) житлового будинку № 8 по вул.Садовій в смт.Борова Фастівського району Київської області в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3, який помер 27 жовтня 2017 року.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 05 листопада 2018 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Головуючий суддя Г.В.Соловей