Справа № 602/620/18
Провадження № 2-о/602/33/2018
ЛАНОВЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Тернопільської області
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"26" вересня 2018 р. м.Ланівці
Лановецький районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді - Костів Л.І.,
секретаря - Домчук В.І.,
представника заявника - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ланівці цивільну справу за заявою заступника керівника Кременецької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Вербовецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області про визнання спадщини відумерлою,
В обґрунтування заявлених вимог заявник вказує, що 14 лютого 1999 року помер ОСОБА_2, який проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну частку (пай) розміром 2.04 умовних кадастрових гактарів, що належала померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0258698, яка знаходиться на території Вербовецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області. Згідно інформації Вербовецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області ОСОБА_2 проживав одиноко та інших зареєстрованих осіб не рахувалось. Про наявність родичів і спадкоємців не відомо.
Посадовою особою Вербовецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області посвідчувався заповіт ОСОБА_2, померлого 14 лютого 1999 року, тільки на жилий будинок, надвірні будівлі, речі домашнього вжитку. Таким чином, на земельну частку заповіт не посвідчувався.
У відповідності до п.15-1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються органи місцевого самоврядування за подання заяви про визнання спадщини відумерлою.
Прокурор зазначає, що має місце бездіяльність органу місцевого самоврядування щодо звернення з заявою про визнання спадщини відумерлою, а тому він звертається до суду з такою заявою в інтересах держави.
В судовому засіданні прокурор Пугач С.В. вимоги заяви підтримала та просила її задовольнити.
Представник Вербовецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, подавши до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи в його відсутності, заявлені вимоги підтримує.
Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до копії запису акта про смерть № 5 від 14 лютого 1999 року, виданого Лановецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, ОСОБА_4, який народився 15 березня 1920 року у с. Вербовець Лановецького району Тернопільської області, помер 14 лютого 1999 року. Місцем проживання померлої особи визначено: с.Вербовець Лановецький район Тернопільська область.
Згідно інформації Вербовецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області № 195 від 28 березня 2018 року, ОСОБА_2 проживав на території Вербовецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області до дня смерті, проживав одиноко та інших зареєстрованих осіб не рахувалося. Про наявність родичів та спадкоємців не відомо; на території сільської ради наявна земельна ділянка (пай) площею 2.64 у.к. га, що належала померлому ОСОБА_2 (номер сертифіката ТР 0258698); право власності на даний час на інших осіб не переоформлене; наявний заповіт гр.ОСОБА_2 Від 30 грудня 1996 року, посвідчений секретарем Вербовецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області.
Згідно копії заповіту, посвідченого 30 грудня 1996 року секретарем Вербовецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області та зареєстрованого в реєстрі за №16, ОСОБА_2 заповів належний йому на праві особистої власності жилий будинок, надвірні будівлі, речі домашньої обстановки та вжитку, які знаходяться с.Вербовець Лановецького району Тернопільської області ОСОБА_5.
Відповідно до запису №67 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Лановецькою районною державною адміністрацією Тернопільської області №5, право на земельну частку (пай) ОСОБА_2 на інших осіб не перереєстровувалося.
Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданої 28.03.2018 року приватним нотаріусом Лановецького районного нотаріального округу Тернопільської області ОСОБА_6 за параметрами запиту ОСОБА_4, дата смерті 14 лютого 1999 року, у Спадковому реєстрі інформація відсутня.
Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданої 28 березня 2018 року приватним нотаріусом Лановецького районного нотаріального округу Тернопільської області ОСОБА_6 за параметрами пошуку ОСОБА_4, у Спадковому реєстрі інформація відсутня.
Відповідно до інформації Лановецького відділення Кременецької ОДПІ Головного управління ДФС у Тернопільській області № 48 від 28 березня 2018 року, Лановецьким відділенням Кременецької ОДПІ заходи щодо передачі у державну власність спадкового майна (земельного паю) ОСОБА_2. (помер 14 лютого 1999 року) не вживались.
Листом № 64/615 вих-18 від 25 червня 2018 року заступник керівника Кременецької місцевої прокуратури повідомив Вербовецьку сільську раду Лановецького району Тернопільської області про те, що ним підготовлено заяву в інтересах держави в особі Вербовецької сільської ради на підставі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» про визнання спадщини ОСОБА_2 відумерлою, яку буде скеровано до Лановецького районного суду Тернопільської області.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках.
Відповідно до вимог ч. 1, ч. 3 ст. 23 Закону України „Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII представництво прокурором інтересів громадян або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадян або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Статтею 14 Конституції України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. У звязку з цим своєчасне оформлення правового статусу земельних ділянок має загальнодержавне значення.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно абз. 2 ч.5 ст.56 ЦПК України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.
Згідно ст.334 ЦПК України заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.
Згідно ст. 337 ЦПК України справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обовязковою участю заявника та з обовязковим повідомленням усіх заінтересованих осіб. Справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обовязковим залученням до участі у справі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.
Пунктом 4, 5 Перехідних та Прикінцевих положень Цивільного Кодексу України передбачено, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.
Правила ст. 1277 ЦК України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом сплило не менше одного року.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.
Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.
Згідно з ч.1 ст.60 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму листі від 16 травня 2013 року за №24-753/0/4-13 розяснив, що із метою єдності правозастосовної практики і уникнення колізій щодо спадкування державою (ст.555 ЦК УРСР) та переходу спадщини, визнаної судом відумерлою, у власність територіальної громади (ст.1277 ЦК України), правила абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України слід застосовувати, якщо спадщина відкрилась після 01 липня 2003 року, проте не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування відповідно до норм ЦК УРСР.
Як зазначено вище, згідно положень ЦК УРСР до держави земельна ділянка могла перейти за певних умов згідно норм ст.555, і в держави не було права прийняти чи не прийняти земельну ділянку як спадщину, перехід був безумовний, і посадовими особами певних органів тільки потрібно було вжити конкретних заходів щодо оформлення земельної ділянки, посвідчення факту переходу її до держави. Інші ж спадкоємці мали право, а не обовязок, спадкування за померлим, і для цього потрібно було вжити заходів, передбачених ст.ст.548,549 ЦК УРСР.
Таким чином Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму листі від 16 травня 2013 року за №24-753/0/4-13 надав розяснення щодо дій в ситуаціях, коли спадщина відкрилась згідно ЦК УРСР, і в той час коли у спадкоємців ще було право на прийняття чи відмову від прийняття спадщини, вступив в силу новий ЦК України.
Як встановлено вище, спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилася до набрання чинності ЦК України від 16 січня 2003 року, майже за 4 роки, тому повинна була перейти у власність держави на підставі ст. 555 ЦК УРСР, однак не перейшла, і таким чином до неї застосовуються положення абз. 2 п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР, чинної на час відкриття спадщини, після смерті ОСОБА_2 часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, тобто 14 лютого 1999 року.
Згідно ст.526 ЦК УРСР, що діяла на той час, місцем відкриття спадщини є останнє постійне місце проживання спадкодавця.
Згідно інформації Вербовецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області № 195 від 28 березня 2018 року, ОСОБА_2 проживав на території Вербовецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області до дня смерті, проживав одиноко та інших зареєстрованих осіб не рахувалося. Про наявність родичів та спадкоємців не відомо; на території сільської ради наявна земельна ділянка (пай) площею 2.64 у.к. га, що належала померлому ОСОБА_2 (номер сертифіката ТР 0258698); право власності на даний час на інших осіб не переоформлене; наявний заповіт гр.ОСОБА_2 Від 30 грудня 1996 року посвідчений секретарем Вербовецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області.
Пунктом 1 ч.1 ст. 555 ЦК УРСР передбачено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом.
Зі змісту ст. 524 ЦК УРСР вбачається, що особисті немайнові права, які тісно повязані з майновими правами є предметом спадщини.
Відповідно до с. ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було визначено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави.
Судом встановлено, що таких дій ніким із спадкоємців не було вчинено, що підтверджується Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про праву на спадщину), від 28 березня 2018 року, що за параметрами пошуку ОСОБА_2 у Спадковому реєстрі інформація відсутня.
Оскільки спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилася до набрання чинності ЦК України від 16 січня 2003 року, тому повинна була перейти у власність держави на підставі ст. 555 ЦК УРСР.
У листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-132 зазначено, що положення абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК застосовуються, якщо спадщина не перейшла до держави в порядку, передбаченому ст. 555 ЦК УРСР.
Крім того слід зазначити, що на той час існувала певна процедура переходу спадщини до держави без рішення суду, оскільки відповідно до чинного на той час законодавства звернення до суду за вирішенням цього питання не передбачалося. Натомість згідно з п. 12 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» до функції державних податкових інспекцій входило проведення роботи, повязаної з виявленням, обліком, оцінкою та реалізацією безхазяйного майна, що перейшло за правом спадкування до держави. Зараз відповідно до п. 19-1.1.23 Податкового Кодексу України до вказаного органу відійшли лише функції контролю за вирішенням цього питання.
З матеріалів справи вбачається, що спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) в порядку, передбаченому ст. 555 ЦК УРСР, до держави не перейшла, згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), від 28 березня 2018 року, після смерті ОСОБА_2, померлого 14 лютого 1999 року, спадкова справа не заводилась, ніхто за охороною спадкового майна та за оформленням спадщини не звертався, спадкоємців будь-якої із черг законом не виявлено та те, що пройшло більше одного року з моменту відкриття спадщини, тому для захисту інтересів держави суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин положення абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та визнати спадщину у вигляді права за земельну частку (пай) відумерлою та передати її у власність Вербовецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 13, 76-83, 89, 95, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 315, 334-338, 354, 355, п.п. 9, 15.5Перехідних положень ЦПК України, суд
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Лановецький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 05 жовтня 2018 року.

Суддя: ОСОБА_8