БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1287/18
Провадження № 6/497/35/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2018 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кодінцевої С.В.,

секретаря судового засідання Стоянової І.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград заява представника ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» про видачу дублікату та поновлення строку виконавчого документу, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» звернувся до Болградського районного суду Одеської області з заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку виконавчого документу.

Свої вимоги мотивує тим, що 09.06.2010 року Болградський районний суд Одеської області заочним рішенням задовольнив позовні вимоги АТ «ОСОБА_1 Аваль» по справі за позовом АТ «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та 04.08.2010 року Болградським районним судом Одеської області було видано виконавчі листи по цивільній справі № 2-ц-357/2010 про стягнення суми боргу та суму судових витрат в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

17.01.2011 року представником АТ «ОСОБА_1 Аваль» надіслано на адресу Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції заяви про відкриття виконавчого провадження відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

24.01.2011 року Першим Київським відділом державної виконавчої служби ОМУЮ винесено постанови про відкриття виконавчого провадження № В-6/822 та № В-6/821 по виконанню виконавчого листа № 2-ц-357/2010 про стягнення з ОСОБА_2 грошової суми, однак постанови про відкриття провадження за виконавчим документом № 2-ц-357/2010 щодо ОСОБА_3 на адресу АТ «ОСОБА_1 Аваль» не надходили.

В звязку з тим, що в провадженні Апеляційного суду Одеської області знаходилась цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Болградського районного суду Одеської області від 09 червня 2010 року по справі за позовом АТ «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_3, та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, виконавчі листи були направлені державною виконавчою службою до суду.

09.12.2013 року представником АТ «ОСОБА_1 Аваль» було надіслано заяву до Болградського районного суду Одеської області про видачу виконавчих листів, та 23.12.2013 року було отримано відповідь Болградського районного суду Одеської області про те, що виконавчі листи суду не поверталися.

Однак станом на 06.07.2018 року жодних виконавчих документі на адресу АТ «ОСОБА_1 Аваль» не надходило, у звязку з чим строки для предявлення виконавчих листів до виконання пропущені.

З цих підстав заявник звернувся до суду з зазначеною заявою.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.cт.128-130 ЦПК України.

В судове засідання представник заявника не прибув. Про дату, час та місце проведення якого був повідомлений своєчасно, належним чином (а.с.37), на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.40).

Боржники ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судове засідання не прибули, повідомлялися згідно вимог чинного законодавства (а.с.38-39).

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 надіслав на адресу суду заперечення на заяву. В обґрунтування заперечень стверджував, що заява задоволенню не підлягає як необґрунтована. Так, заявнику ще в 2013 році було відомо про відсутність виконавчих листів, проте протягом пяти років банк не цікавило стягнення боргу, а наразі безпідставно просить поновити строк та видати дублікати виконавчих листів. На думку представника, має бути обґрунтовано поважність причин пропуску строку за кожний день такого пропуску для предявлення виконавчого листа до виконання. Викладені обставини в заяві позивача є виключно субєктивними та не гуртуються на нормах діючого законодавства (а.с.43).

У відповідності до ч. 3 ст. 433 ЦПК України заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши вказану заяву, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 09 червня 2010 року судом постановлено заочне рішення по справі за позовом АТ «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

04 серпня 2010 року на адресу позивача спрямовано копію рішення суду, що набрало законної сили та виконавчі листи.

Відповідно до п.9 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції Закону №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, який набрав чинності з 15.12.2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до вимог п.17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом (ст. 446 ЦПК України).

Згідно ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

У відповідності до частини 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час розгляду заяви) стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Оскільки строк звернення до суду із вимогою про видачу дубліката виконавчого документа законом не визначено, доцільність такого звернення зберігається лише в межах строків, встановлених для предявлення виконавчого документа до виконання, оскільки після їх спливу виконавче провадження не може бути відкрите.

Отже, вирішуючи питання про видачу дубліката виконавчого документа суду необхідно встановити чи звернувся заявник про видачу дублікату виконавчого документа в межах строку пред'явлення останнього до виконання, у разі пропуску такого строку чи звертався заявник із заявою про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання одночасно із заявою про видачу дубліката.

На переконання суду, єдиною підставою для видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку предявлення виконавчого документу до виконання є поважність причин пропуску строку та наявність необхідних доказів, щодо підтвердження факту втрати виконавчих документів.

Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Та підтверджені належними доказами.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 року, в редакції чинній на час набрання рішенням законної сили (на даний момент Закон втратив чинність), виконавчі документи можуть бути предявлені до виконання в такі строки: виконавчі листи та інші судові документи - протягом одного року.

АТ «ОСОБА_1 Аваль» звернувся до суду із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів 25.07.2018 року, тобто після закінчення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, що не заперечується стягувачем.

Всупереч цьому, в своїй заяві про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату виконавчого документа, представник АТ «ОСОБА_1 Аваль» зазначає, що зазначений документ було втрачено, тобто він був виданий судом та отриманий АТ «ОСОБА_1 Аваль».

Проте, зі змісту заяви та доданих документів вбачається, що виконавчі провадження були відкриті за цими виконавчими листами (а.с.14-14-15) на підставі заяв, поданих ще в 2011 році (а.с.10-13). Однак не зрозуміло, і належними доказами не доведено втрату виконавчих листів (ким саме і коли), чи було проведено службове розслідування з приводу втрати цих листів, чи була винна особа притягнута до відповідальності тощо.

Разом з цим заявником додано заяву на імя Болградського районного суду Одеської області від 09.12.2013 року з приводу видачі нових виконавчих листів (а.с.16), на яку судом було дано відповідь, що такі листи були видані, і до суду не надходили (а.с.17).

Таким чином, заявник ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» протягом тривалого часу не вживав ніяких заходів аби віднайти листи, встановити винних осіб, які їх втратили, та не звертався протягом усього цього часу з аналогічною заявою до суду.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ N 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Представник заявника в судове засідання не прибув, подав заяву про проведення судового розгляду у його відсутність, тобто не виявив бажання надати суду обґрунтовані пояснення та доводи з приводу поданої заяви, та усі необхідні докази в обґрунтування доводів, викладених в цій заяві.

Згідно ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, повинен з'ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від обставин та характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Виходячи з цього, не можна визнати поважними, навіть не вказані заявником, який є юридичною особою, причини пропуску строку на пред'явлення виконавчого листа до виконання, оскільки будь-яких доказів, які б вказували на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, заявником не надано, як не вказано і те, що вказані обставини виникли об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Таким чином, так як судом не встановлена втрата та поважність причин пропуску строків пред'явлення до виконання виконавчих листів, заявник жодних документів на підтвердження своїх вимог не надав, то у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред'явлення слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.12, 80, 81, 260, 433, п.17.4 Перехідних положень ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви АТ «ОСОБА_1 Аваль» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку виконавчого документу по справі за позовом АТ «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції через Болградський районний суд Одеської області за правилами, встановленими в ст.ст.354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п.15.5 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя: ________________ С.В.Кодінцева