Справа № 580/1143/17
Номер провадження 2/580/24/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2018 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Чхайло О. В.,

при секретарі судового засідання Сивоконь А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області, третя особа приватний нотаріус Лебединського районного нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним;

В С Т А Н О В И В :

Позивачка в особі свого представника звернулася до суду з даним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.11.2016 року померла її мати ОСОБА_4 Після відкриття спадщини виявилося, що 07.10.2016 року остання склала заповіт на імя відповідача, який був посвідчений секретарем Будильської сільської ради. Отримавши даний заповіт позивачка виявила, що він підписаний іншою особою. Крім того, в заповіті мається наступний запис «Заповіт прочитано мною в голос і підписаний власноручно», який не відповідає почерку ОСОБА_4 Враховуючи викладене, оскаржуваний заповіт, на думку позивача, має бути визнаний недійсним.

У судове засідання позивачка та її представник не зявилися. В попередніх засіданнях, в яких вони брали участь, заявлені позовні вимоги підтримали.

Представники відповідачів у судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що зміст заповіту відповідає волі померлої ОСОБА_4, що підтверджено її власноручним підписом. Вважають, що позивачка не довела обставини, на які вона посилається в своєму позові. Тому у задоволенні вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Третя особа - приватний нотаріус Лебединського районного нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не зявився.

Свідок ОСОБА_5, допитаний в судовому засіданні, показав, що померлу ОСОБА_6 він знав давно. ОСОБА_2 з нею проживав останні 7-8 років і у ці роки вона хворіла. Коли ОСОБА_4 приходила у сільську раду, то висловлювала наміри скласти заповіт на ОСОБА_2 Також її відвідувала соціальний працівник ОСОБА_7, яка надавала допомогу ОСОБА_4 З дочкою у неї добрих стосунків не було.

Свідок ОСОБА_8, допитана в судовому засіданні, показала, що було можливо близько пяти заповітів, складених ОСОБА_4 В один із днів вона зателефонувала і попросила її прийти, так як сама прийти не могла. Коли вона прийшла, то ОСОБА_4 віддала заяву про скасування заповіту на дочку та просила підготувати новий заповіт на ОСОБА_2 Це була її воля і вона перебувала при здоровому глузді. У звязку з цим вона склала два заповіти, один з яких передала ОСОБА_4, та вчинила всі необхідні дії по реєстрації заповіту.

Свідок ОСОБА_7, допитана в судовому засіданні, показала, що знала ОСОБА_4 давно. Останні роки вона хворіла, а вона працювала в соціальній службі і часто її відвідувала. На прохання ОСОБА_4 вона телефонувала ОСОБА_1 по телефону щоб та її відвідала, але та так і не приїхала. Потім вона зверталася до сільського голови щоб він допоміг відшукати ОСОБА_1 та її сина, онука ОСОБА_4, але так нічого і не вийшло. ОСОБА_4 дуже переживала, що у неї не склались стосунки з дочкою. ОСОБА_2 за нею доглядав хоч у нього і була паралізована рука. Вона чула як одного разу ОСОБА_4 сказала, що зробила заповіт на ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_9, допитана в судовому засіданні, показала, що знає ОСОБА_2 і знала ОСОБА_4, як сусідів. Вони стали проживати разом приблизно з 2011 року. Спочатку він жив як квартирант, а потім вони стали жити однією сімєю. ОСОБА_1 приїжджала до ОСОБА_4 Остання також їздила до дочки, але зразу повернулась, бо щось у них там не склалось. Вона знає, що ОСОБА_4 складала заповіт і на ОСОБА_1, і на внука, але в кінці свого життя склала, що вона нікому з родичів не потрібна і склала заповіт на ОСОБА_2

Вислухавши представників відповідачів, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, позовні вимоги є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 13.11.2016 року померла громадянка ОСОБА_4 (а.с. 10), зі смертю якої відрилася спадщина на майно, яке належало їй за життя.

Відповідно до заповіту (а.с. 13), посвідченого 07.10.2016 року секретарем виконкому Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області, усе своє майно ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_2

Позивачка, будучи донькою ОСОБА_4, є її спадкоємицею за законом. Після відкриття спадщини вона довідалася про наявність вказаного заповіту, складеного на користь ОСОБА_2, який вважає недійсним. Оспорюючи зазначений заповіт, ОСОБА_1 посилаються на порушення вимог законодавства при його посвідченні, а саме невідповідність підпису спадкодавця та невідповідність його почерку в тексі заповіту, де начебто нею зроблений запис «Заповіт прочитано мною в голос і підписаний власноручно».

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Законодавець визначив пріоритет спадкування за заповітом над спадкуванням за законом, зазначивши у ч. 2 ст.1223 ЦК України, що спадкування за законом має місце лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також неохоплення заповітом всієї спадщини.

Згідно ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Згідно з п.1 .1 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого 11.11.2011 року № 3306/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 року - перелік нотаріальних дій, що вчиняються посадовими особами органів місцевого самоврядування, визначено статтею 37 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про нотаріат» - у населених пунктах, де немає державних нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів вчиняють в тому числі таку нотаріальну дію, як посвідчення заповіту.

Згідно з вимогами розділу 3 п. 1 п.п. 1.1., 1.4., 1.6. вищезазначеного Порядку - посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти. При посвідченні заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу заповідача та визначає обсяг цивільної дієздатності. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 1247, 1251 ЦК України і особисто подані ними посадовій особі органу місцевого самоврядування. Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом. Посадова особа органу місцевого самоврядування при посвідченні заповіту зобов'язана роз'яснити заповідачу зміст статей 1241, 1307 ЦК України про що зазначається в тексті заповіту.

Статтею 1248 ЦК України встановлено, що нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Із змісту оспорюваного заповіту вбачається, що його виготовлено за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, при його посвідченні секретарем Будильської сільської ради дотримано вимоги вищезазначеного Порядку, зокрема в заповіті є запис, що «Мною (тобто ОСОБА_4В.) прочитано вголос та підписано власноручно». Крім того, в заповіті зазначено, що особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено, а тому посвідчення заповіту у присутності свідків не вимагалось. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 288.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачкою та її представником не подано суду достатніх та переконливих доказів на підтвердження факту, що оскаржуваний заповіт підписаний іншою особою та не відповідав волі спадкодавця. Докази, які маються у справі, в своїй сукупності не свідчать про порушення з боку секретаря виконкому Будильської сільської ради при посвідчені оскаржуваного заповіту. При цьому показами свідка ОСОБА_8, встановлено, що ОСОБА_4 за життя виявила бажання скласти новий заповіт на ОСОБА_2, а свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ствердили, що знають від ОСОБА_4, що такий заповіт нею був дійсно складений.

З огляду на викладене, суд вважає, що доводи ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому у задоволенні її вимоги слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 5, 12, 13, 18, 76, 81, 258, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Чхайло О. В.