У Х В А Л А

28 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 311/1270/17-ц

провадження № 61-44598ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 04 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 23 серпня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 64 110,59 грн заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що 19 січня 2007 року між відповідачем та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір, згідно з яким ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування у розмірі 36% на рік на суму залишку. Посилаючись на те, що станом на 30 квітня 2017 року за вказаним договором рахується заборгованість у сумі 64 110,59 грн, яку відповідач відмовилась сплатити, просив суд задовольнити позов.

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до ПАТ КБ «Приватбанк» із зустрічним позовом про визнання кредитного договору недійсним, який обґрунтовано тим, що 19 січня 2007 року вона отримала кредитну картку № НОМЕР_1, якою користувалась до лютого 2014 року. З лютого 2014 року вона отримала нову кредитну картку, якою користувалась до липня 2014 року. Посилаючись на те, що жодних документів, в тому числі заяву про видачу кредитної картки вона не підписувала, з умовами користування кредитною карткою її не ознайомлювали, а суму, яку необхідно було заплатити вона визначала із смс-повідомлення, надісланого банком, просила суд задовольнити позов.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 04 квітня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 60 450,13 грн заборгованості за кредитним договором від 19 січня 2007 року. Вирішено питання розподілу судових витрат. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 23 серпня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - без змін.

18 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 04 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 23 серпня 2018 року.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев'ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено що з 1 січня 2018 році прожитковиймінімум на одну працездатну особу становить 1762,00 грн.

З огляду на положення статті 19 у системному зв'язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України, суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом спору у зазначеній справі є стягнення з відповідача на користь позивача 60 450,13 грн заборгованості за кредитним договором та визнання кредитного договору за яким виникла зазначена заборгованість недійсним. Справа є незначної складності і ціна позову не перевищує п'ятсотрозмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховним Судом також ураховано, що судові рішення постановлені після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

ОСОБА_1 послалася на те, що апеляційний суд помилково відніс зазначену справу до малозначних, оскільки ця справа є складною, з огляду на обставини справи та має для неї важливе значення. Вказує, що ПАТ КБ «Приватбанк» буде використовувати оскаржені нею судові рішення у цій справі як доказ у інших справах.

Зазначені ОСОБА_1 обставини, без викладення обґрунтованих мотивів,не є достатніми для застосування пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Інші, наведені у касаційній скарзі доводи та мотиви не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, висловленими у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником рішення Василівського районного суду Запорізької області від 04 квітня 2018 року та постанова Апеляційного суду Запорізької області від 23 серпня 2018 рокупостановлені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 04 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 23 серпня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник