Номер провадження: 22-ц/785/4896/18
Номер справи місцевого суду: 522/4147/17
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.

за участі секретаря - Чепрас А.І.

за участі: представника військового прокурора Південного регіону

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 березня 2018 року (в складі суді Домусчі Л.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до військового прокурора Південного регіону, третя особа: Головне територіальне управління Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок бездіяльності,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

02.03.207 року ОСОБА_2 звернувся із позовом до військового прокурора Південного регіону (далі-прокурор) про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок бездіяльності, а саме: визнання протиправною бездіяльність з підстав порушення п.1 ст. 214 КПК України; зобов'язання відповідача відкрити кримінальне провадження на підставі повідомлення про злочин від 17.02.2017 року і стягнення з відповідача на відшкодування моральної шкоди 45 000 гривень.

Позов обґрунтовано наступним.

17.02.2017 року позивач подав заяву про вчинення дій, шо містять ознаки злочину, передбаченого ст. ст. 126, 365 КК України, однак після подання заяви жодних дій, відповідно до ст. 214 КУП України, спрямованих на внесення даних до ЄРДР та здійснення досудового розслідування прокурором не вчинялося.

16.08.2017 року позивач уточнив позов, визначив коло осіб, які повинні приймати участь у справі, залучивши до участі у справі в якості відповідача прокурора, а в якості третьої особи Головне управління Державного казначейства України в Одеській області.

Посилаючись на ст. ст. 55,56 Конституції України і ст. ст. 23, 1167, 1176 ЦК України, позивач просив стягнути з держави в особі третьої особи на його користь на відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю прокурора 250 000 гривень.

Відповідач в особі представника позов не визнав, подав заперечення на позов.

Третя особа в особі представника пояснення або заперечень на позов не подала.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06.03.2018 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду від 06.03.2018 року скасувати і постановити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на невмотивованість рішення суду.

Апеляційна скарга позивача зазначає: рішення суду не відповідає фактичним обставинам; суд порушив норми процесуального права, оскільки не зважив на те, що бездіяльність відповідача визнана судом (справа 522/3514/17), тобто підтверджено, що відповідачем порушені норми КПК, а отже вчинена бездіяльність та завдана моральна шкода.

Відповідач і третя особа в особі представників не скористались правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

17.02.2017 року позивач подав заяву про вчинення дій, шо містять ознаки злочину, передбаченого ст. ст. 126, 365 КК України. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.04.2017 року скаргу ОСОБА_2 про бездіяльність прокурора задоволено частково, зобов'язано посадових осіб прокуратури Південного регіону України, уповноважених на прийняття на реєстрацію заяв та повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення, розглянути в порядку ст. 214 КПК України заяву ОСОБА_2 про вчинення злочину від 17.02.2017 року (а.с.23,24).

Позивач, остаточно уточнивши позов 16.08.2017 року, посилаючись на ст. ст. 55,56 Конституції України і ст. ст. 23, 1167, 1176 ЦК України, просив стягнути з держави в особі третьої особи на його користь на відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю прокурора 250 000 гривень.

Судом апеляційної інстанції нові обставини не встановлювались і нові докази не досліджувались.

Між сторонами виникли правовідносини з відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, які регулюються нормами ЦК України.

Суд першої інстанції, відмовляючи у позові виходив з того, що позов не доведено, крім того, до участі у справі не залучено Державну казначейську службу України в якості відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.04.2017 року скаргу ОСОБА_2 про бездіяльність прокурора задоволено частково і зобов'язано посадових осіб прокуратури Південного регіону України, уповноважених на прийняття на реєстрацію заяв та повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення, розглянути в порядку ст. 214 КПК України заяву ОСОБА_2 про вчинення злочину від 17.02.2017 року.

Шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Якщо кримінальне провадження закрито на підставі закону про амністію або акта про помилування, право на відшкодування шкоди не виникає. Фізична особа, яка у процесі досудового розслідування або судового провадження шляхом самообмови перешкоджала з'ясуванню істини і цим сприяла незаконному засудженню, незаконному притягненню до кримінальної відповідальності, незаконному застосуванню запобіжного заходу, незаконному затриманню, незаконному накладенню адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, не має права на відшкодування шкоди. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом (ст. 1176 ЦК України).

У даному випадку не йдеться про спричинення позивачу шкоди внаслідок його незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, як визначено ст. 1176 ч.1 ЦК України.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (ст. 1173 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (ст. 1174 ЦК України).

Позивач не заявляв в суді першої інстанції вимог з підстав ст. ст. 1173, 1174 ЦК України щодо відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади або незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади.

У встановленому законом порядку, не встановлено, що орган державної влади, у даному випадку прокурор, завдав позивачу шкоди внаслідок незаконної бездіяльності, оскільки не встановлено самого факту бездіяльності прокурора.

Правильним є і висновок суду в частині того, за позовними вимогами з підстав ст. 1176 ЦК України про стягнення шкоди з держави до участі у справі в якості відповідача не залучено Державне казначейство України.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач уточнивши вимоги, просив стягнути моральну шкоду з третьої особи, що не узгоджується з нормами цивільного процесуального законодавства, оскільки перед позивачем відповідає відповідач, а не третя особа.

Зважаючи на викладене, висновок суду першої інстанції про відмову позивачу у позові про стягнення моральної шкоди з третьої особи є правильним.

Доводи позивача у сказі про те, що: суд порушив норми процесуального права, оскільки не зважив на те, що бездіяльність відповідача визнана судом (справа 522/3514/17), тобто підтверджено, що відповідачем порушені норми КПК і вчинена бездіяльність та завдана моральна шкода, не заслуговують на увагу, оскільки ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.04.2017 року скаргу ОСОБА_2 про бездіяльність прокурора задоволено частково шляхом зобов'язання посадових осіб прокуратури Південного регіону України, уповноважених на прийняття на реєстрацію заяв та повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення, розглянути в порядку ст. 214 КПК України заяву ОСОБА_2 про вчинення злочину від 17.02.2017 року

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.04.2017 року бездіяльність посадових осіб прокуратури Південного регіону України не визнавалась.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а рішення суду залишає без змін.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ст. 141 ч.ч.1,7 ЦПК України).

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 02.11.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Г.Я. Колесніков