ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/4817/12/18 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2018 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Дикун С.І.

Суддів - Парандюк Т. С., Щавурська Н. Б.,

за участю секретаря - Кантицька О.І.

та учасників судового процесу: представника позивача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2, представника відповідача ПАТ Альфа-Банк - адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/13301/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 травня 2018 року, ухваленого суддею Дзюбичем В.Л.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк»), третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4,Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову зазначає, що 04.06.2007 року між ним і АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ВАТ «Сведбанк», а згодом - ПАТ «Сведбанк», був укладений кредитний договір №1901/0607/71-154, згідно умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 58500,00 доларів США, зі строком повернення до 03.06.2017 року. З метою забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором, 04.06.2007 року між ним та Банком було укладено договір іпотеки, згідно умов якого він передав в іпотеку Банку належну йому трикімнатну квартиру №18, що знаходиться в будинку №8 по вул.Чалдаєва в м.Тернополі. У зв'язку з простроченням виконання зобов'язання за договором кредиту, заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.05.2013 року задоволено позов банку та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1901/0607/71-154 від 04.06.2007 року в розмірі 372597,61 грн. звернуто стягнення на передане в іпотеку майно шляхом реалізації його на прилюдних торгах. 19.03.2016 року, на час, коли вищезгадане судове рішення було чинним, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №6971, яким стягнуто на користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованість за вищевказаним кредитним договором, право вимоги за яким було відступлено на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами від 25.05.2012 року ПАТ «Сведбанк» - ПАТ «Дельта Банк», а в подальшому, згідно з договором від 15.05.2012 року, ПАТ «Дельта Банк» - ПАТ «Альфа Банк» у сумі 58745,86 доларів США, що утворилася за період з 10.02.2014 року по 26.01.2016 року. ОСОБА_1 вважає, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, поза межами трирічного строку з дня виникнення права вимоги, а також за відсутності доказів безспірності заборгованості, у зв'язку з чим звернувся з позовом до суду.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 травня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» з участю третіх осіб: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання виконавчого напису, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 19 березня 2016 року та зареєстрований у реєстрі № 6971 таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити. Мотивує апеляційну скаргу тим, що оспорюваний виконавчий напис від 19 березня 2016 року вчинено нотаріусом з порушенням вимог статті 88 Закону України Про нотаріат, поза межами трирічного строку з дня виникнення права вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ Альфа-Банк, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3, проти заявленої апеляційної скарги заперечує. Вважає необгрунтованим твердження ОСОБА_1 про вчинення нотаріусом оспорюваного напису поза межами трирічного строку з дня виникнення права вимоги, оскільки вимогу про усунення порушень (сплату заборгованості) було направлено ОСОБА_1 17.02.2016 року зі строком погашення заборгованості протягом 30-ти днів з дати направлення вимоги. Вказує, що на обґрунтування безспірності вимог нотаріусу було надано перелік документів, передбачених чинним законодавством України, а тому заборгованість була безспірною.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача апеляційну скаргу підтримав, посилаючись на доводи апеляційної скарги, та просив її задовольнити.

Представник відповідача апеляційну скаргу не визнав, з мотивів, наведених у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши подані докази та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «Альфа Банк» надано нотаріусу всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості та наявність доказів належного направлення письмової вимоги про усунення порушень. Зокрема, на підтвердження безспірності заборгованості боржника банком нотаріусу були надані: розрахунок суми заборгованості за кредитним договором № 1901/0607/71-154 від 04.06.2007 року за період з 04.06.2007 року по 26.01.2016 року на загальну суму 71775,50 доларів США, з яких: 42943,42 долари США - заборгованість за користування кредитом; 15802,44 долари США- заборгованість за відсотками за користування кредитом;13029,64 долари США - пеня; виписку по особових рахунках ОСОБА_1 за період з 18.06.2012 року по 26.01.2016 року; вимоги про добровільне усунення порушень, направлені 17.02.2016 року за трьома відомими банку адресами боржника ОСОБА_1 з відміткою поштового відділення про відправлення 17.02.2016 року та докази їх надсилання, а саме реєстр рекомендованих відправлень та квитанцію відділення поштового зв'язку про оплату вартості рекомендованих повідомлень, з яких встановлено, що такі повідомлення були направленні боржнику 17.02.2016 року.

Колегія суддів не погоджується із наведеними висновками суду, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що, 04.06.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ВАТ «Сведбанк», а згодом ПАТ «Сведбанк» та позивачем укладено кредитний договір за № 1901/0607/71-154 (з подальшим внесенням змін та доповнень) відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 58500 доларів США, строком до 03.06.2017 року зі сплатою 12,5 % річних.

Пунктом 1.4 договору передбачено, що кредитні кошти надані позичальнику з метою проведення розрахунків по договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору 04.06.2007 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, згідно умов якого позивач передав в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_2.

25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, договорами забезпечення у тому числі, за кредитним договором №1901/0607/71-154 від 04.06.2007 року.

15.06.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, у тому числі, за кредитним договором №1901/0607/71-154 від 04.06.2007 року, відповідно до якого відбулась заміна кредитора у зобов'язанні.

Усі права кредитора за вищевказаним кредитним договором перейшли до позивача ПАТ "Альфа-Банк".

12.03.2013 року ПАТ "Альфа-Банк" звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.05.2013 року задоволено позов банку та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1901/0607/71-154 від 04.06.2007 року в розмірі 372597,61 грн. звернуто стягнення на передане в іпотеку майно - квартиру шляхом реалізації його на прилюдних торгах. Із судового рішення вбачається, що сума заборгованості складається із заборгованості за кредитом - 42943,42 дол. США, що складає - 343246,75 грн., по відсотках - 3568,84 дол. США., що складає - 28525,74 грн., пеня -103,23 дол. США., що складає - 825,12 грн.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 26.05.2016 року прийнято до провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.03.2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 07.08.2017 року, позовні вимоги ПАТ «Альфа Банк» задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1901/0607/71-154 від 04.06.2007 року станом на 10.11.2016 року у сумі 1609888,15 грн., з яких: 1097720,60 грн. - заборгованість за кредитом, 512167,55грн. - заборгованість по відсотках, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру №18, загальною площею 59,6 кв.м., житловою площею 35,5 кв.м., яка знаходиться в будинку №8 по вул.Чалдаєва в м.Тернополі, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною 716856,00 грн. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» 21900,35 грн. сплаченого судового збору. Із мотивувальної частини рішення вбачається, що розмір заборгованості у доларовому еквіваленті становить 62979,69 доларів США, а саме, заборгованість за кредитом - 42943,42 дол. США, та 200036,27 доларів США заборгованість по відсотках.

19.03.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №6971, згідно з яким стягнуто з позивача на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 1901/0607/71-154 від 04.06.2007 року в сумі 58745,86 доларів США, що утворилася за період з 10.02.2014 року по 26.01.2016 року, з яких: 42943,42 долари США - заборгованість за користування кредитом; 15802,44 долари США - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

11.05.2016 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_5 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №51037195 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 19.03.2016 року, за реєстром №6971.

Таким чином, встановлено, що із 12.03.2013 року в суді існує спір щодо заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ«Альфа-Банк», зокрема у частині заборгованості за кредитом - 42943,42 дол. США, щодо якої вчинено оспорюваний виконавчий напис.

А тому висновок суду щодо безспірності заборгованості є передчасним.

ОСОБА_6 Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, підкреслюючи необхідність у формуванні єдиної правозастосовчої практики, висловила свою позицію про те, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився з тридцятого дня з дати, зазначеної на квитанції, яка надається банку відділенням зв'язку при відправленні позичальнику листа з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним з повідомленням про вручення, і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі.

У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Таким чином, звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. У зв'язку з цим, кредитний договір припинив свою дію та позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

З матеріалів справи вбачається, що банк скористався правом дострокового повернення кредитних коштів та 12.03.2013 року подав до суду позов про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення всієї суми заборгованості за кредитним договором і, внаслідок чого, змінив строк, умови та порядок виконання основного зобов'язання, втративши можливість нарахування та стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами.

Оспорюваним виконавчим написом нотаріуса від 19.03.2016 року, вчиненим під час законної сили заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.05.2013 року, яким засвідчено зміни у порядку, умовах і строку дії кредитного договору №1901/0607/71-154 від 04.06.2007 р., стягнуто 15802,44 доларів США заборгованості за відсотками за користування кредитом за період з 10.02.2014 року по 26.01.2016 року, тобто поза межами змінених строків кредитного договору.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат").

Колегія суддів вважає, що нотаріальна дія у вигляді виконавчого напису була здійснена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 у сфері спірної юрисдикції, оскільки матеріали справи свідчать про існування спору про право між сторонами та його подальший розгляд у судовому порядку, що підкреслює вихід нотаріуса за межі його діяльності у сфері безспірної юрисдикції та, відповідно, про порушення ним правил та умов вчинення виконавчого напису.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки суд при вирішенні даної справи не вірно застосував норми матеріального права, висновки суду, викладені в рішенні не відповідають встановленим обставинам справи, рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до вимог ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судові витрати - 1379,21 грн у вигляді судового збору у суді першої (551,21 грн ) та апеляційної (828 грн) інстанції покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 367-368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 травня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства Альфа-Банк, третіх осіб: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати виконавчий напис, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 19 березня 2016 року та зареєстрований у реєстрі №6971 таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з публічного акціонерного товариства Альфа-Банк (, 01001, м.Київ, вул.Десятинна, 4/6) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1) 1379,21 грн. судових витрат, понесених у суді першої та апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 01 листопада 2018 року.

Головуючий Дикун С.І.

Судді: Парандюк Т.С.

ОСОБА_7