Справа № 492/1091/18
Провадження № 2/492/578/18
02 жовтня 2018 року м. Арциз
Арцизький районний суд Одеської області у складі:
Головуючого - судді Череватої В.І.,
за участю секретаря судового засідання - Каширної О.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Арцизі Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Арцизька районна державна адміністрація Одеської області, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, -
17.07.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання у них народилась дитина - донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає спільно з позивачем та знаходиться на її утриманні. Батько дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, матеріально дитині не допомагає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною взагалі. Таким чином, позивач просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Череватій В.І.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином у порядку ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України.
Ухвалою суду від 24.07.2018 року провадження у справі відкрито.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала повністю та просила суд позов задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явився (викликався в судове засідання на 17.09.2018 року, 02.10.2018 року). Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину своєї неявки в судове засідання відповідач суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав.
Також, відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошень про його виклик на офіційній веб - сторінці суду.
В судовому засіданні представник третьої особи - органу опіки та піклування Арцизької районної державної адміністрації Одеської області Благініна О.В. позов ОСОБА_1 визнала та не заперечувала проти його задоволення та проти винесення заочного рішення у справі.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Відповідно до ст. 281 ЦПК України Арцизьким районним судом Одеської області була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з ухиленням батька від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 27.04.2006 року, відповідач по наявній справі ОСОБА_2 значиться батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а позивач по наявній справі - ОСОБА_1 - матір'ю (а.с. 5). Шлюб між сторонами розірвано на підставі заочного рішення Арцизького районного суду Одеської області від 12 лютого 2014 року (а.с. 9). Дитина проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою від 18.05.2018 року № 1350, виданої виконавчим комітетом Арцизької міської ради Одеської області (а.с. 6).
Як вбачається з довідки від 13.07.2018 року № 01/08-209, виданої Опорним навчальним закладом «Арцизький навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа І - ІІІ ступенів № 1 - гімназія - міжшкільний навчально-виробничий комбінат - дошкільний навчальний заклад» Арцизької районної ради Одеської області, батько дитини ОСОБА_3, 2006 року народження - ОСОБА_2, не бере участі у вихованні доньки, не відвідує батьківські збори, не спілкується з класним керівником, не цікавиться навчанням дитини. Дитина проживає з матір'ю ОСОБА_1, яка приділяє належну увагу навчанню дитини, відповідально ставиться до її виховання (а.с. 10).
Відповідно до акту від 13 липня 2018 року, складеного співробітниками Арцизької міської ради Одеської області, при опитуванні сусідів встановлено, що ОСОБА_2 дійсно не приймає участі у вихованні своєї доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 11).
Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 10.07.2018 року, дитина ОСОБА_3 проживає спільно з матір'ю ОСОБА_1 Для неповнолітньої створені всі умови для успішного навчання і виховання. Батько дитини ОСОБА_2 не проживає з сім'єю, зі слів матері, батько не приймає участі у вихованні дитини. ОСОБА_1 створені всі умови для успішного навчання і виховання неповнолітньої ОСОБА_3 (а.с. 12 - 13).
Як видно з висновку органу опіки та піклування Арцизької районної державної адміністрації Одеської області від 02.10.2018 року № 01-34/1821, рішення комісії з питань захисту прав дитини Арцизької районної державної адміністрації № 5 від 28.09.2018 року, доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України участь органу опіки та піклування при розгляді справ щодо позбавлення батьківських справ є обов'язковою.
Орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ст. 12 вказаного Закону, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Положеннями норм Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено, що кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. ст. 150, 151, 152, 155 СК України).
Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Згідно із ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Стосовно позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні його доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, суд зазначає наступне.
Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Пунктом 15 вищевказаної Постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Згідно із ст. 3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 2 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Таким чином, суд може позбавити батька або матір їх батьківських обов'язків лише у виключних випадках коли вони свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків та, як наслідок, негативно впливають на духовний та моральний розвиток дитини.
При цьому, за змістом п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.
При зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 посилалася на те, що ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, нею подано позов до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, від виховання дитини самовідсторонився, не виконує батьківських обов'язків, щодо матеріального утримання, виховання дитини.
Тобто правовим обґрунтуванням заявленого ОСОБА_1 позову є пункт 2 частини 1 статті 164 СК України, зокрема ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Суд також вважає за необхідне звернути увагу на те, що сам факт стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача аліментів на утримання дитини не може свідчити про свідоме ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов'язків по утриманню дитини, оскільки таке є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька до надання дитині належного утримання.
Суд не приймає до уваги висновок органу опіки та піклування Арцизької районної державної адміністрації Одеської області щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки такий висновок має рекомендаційний характер та не є обов'язковим для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 проживає окремо від своєї доньки ОСОБА_3, ухиляється від виконання батьківських обов'язків, вихованням дитини не займається.
Суд може позбавити батька його батьківських обов'язків лише у виключних випадках коли він свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків та, як наслідок негативно впливає на духовний та моральний розвиток дитини.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька, так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батька в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батька.
Позивачем ОСОБА_1, всупереч до вимог ст. 81 ЦПК України не надані, а матеріали справи не містять достатніх та безспірних доказів навмисного ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).
Таким чином, вирішуючи спір, суд з дотриманням вимог ст. 263 ЦПК України повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав.
Враховуючи вищевказане, а також те, що позбавлення батьківських прав, тобто прав наданих батьку до досягнення його дитиною повноліття на її виховання, захист її інтересів, та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на особу, яка порушує батьківські обов'язки, суд не вбачає підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Суд вважає за необхідне попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_2 своїх батьківських обов'язків.
На підставі викладеного та керуючись п. п. 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 15, 150, п. 2 ч. 1 ст. 164, ст. 165 СК України, ст. ст. 10, 12, 13, 76, 141, 206, 247, 264, 265, 273, 280-289, 354 ЦПК України, суд -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Арцизька районна державна адміністрація Одеської області, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав - відмовити повністю.
Попередити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, про необхідність змінити ставлення до виховання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Покласти на Арцизьку районну державну адміністрацію Одеської області, як орган опіки та піклування, контроль за виконанням ОСОБА_2 своїх батьківських обов'язків.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 02 жовтня 2018 року.
Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, (РНОКПП: НОМЕР_1), яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, (РНОКПП: НОМЕР_2), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.
СУДДЯ
Арцизького районного суду В.І. Черевата