Постанова

Іменем України

20 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 461/8489/16-ц

провадження № 61-3312 ск 18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Публічне акціонерне товариство Туристично-готельного комплексу «Дністер»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 23 жовтня 2017 року, у складі судді Бойко С. М.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Туристично-готельного комплексу «Дністер» (далі - ПАТ ТГК «Дністер») про визнання цивільно-правового договору трудовим; стягнення недоплачених розрахункових сум, виплат за листком непрацездатності, вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди, виплату компенсації та повернення посвідчення.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 14 серпня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 було залишено без руху для виконання вимог, встановлених частиною другою статті 297 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) 2004 року, - подання апеляційної скарги з дотриманням вимог пункту 5 частини другої статті 295 ЦПК України 2004 року протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали а саме: сплати судового збору.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23 жовтня 2017 року зазначену апеляційну скаргу ОСОБА_4 визнано неподаною та повернуто заявнику, в зв'язку з невиконанням вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_4, у встановлений судом строк, не усунув недоліки апеляційної скарги, а саме - не надав доказів про сплату судового збору.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року до Верховного Суду, ОСОБА_4посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просив скасувати судове рішення апеляційної інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвала суду апеляційної інстанцій є незаконною, прийнята з порушенням норм процесуального права.

ОСОБА_4зазначав, що він звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

26 січня 2018 року Верховним Судом поновлено строк на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду Одеської області від 23 жовтня 2017 року у справі за вищезазначеним позовом.

23 березня 2018 року Верховним Судом відкрито касаційне провадження в указаній справі.

У травні 2018 року ПАТ ТГК «Дністер», подало відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що оскаржуване судове рішення апеляційної інстанції є законним і обґрунтованим, а тому підстав для його скасування немає.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно положень частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року закріплено право кожної особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, дотримуючись при цьому, встановленого процесуальним законодавством порядку такого звернення.

Апеляційна скарга за формою та змістом повинна відповідати вимогам статті 295 ЦПК України 2004 року.

Відповідно до частини другої статті 297 ЦПК України 2004 року, до апеляційної скарги, яка не оформлена згідно з вимогами, встановленими статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу 2004 року.

Судом апеляційної інстанції установлено, що ОСОБА_4звернувся до суду з позовом до ПАТ ТГК «Дністер» про визнання цивільно-правового договору трудовим; стягнення недоплачених розрахункових сум, виплат за листком непрацездатності, вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди, виплату компенсації та повернення посвідчення.

Визнаючи апеляційну скаргу неподаною та повертаючи її заявнику суд апеляційної інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 не усунув недоліки відповідно до ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху від 11 вересня 2017 року, а саме - не сплатив судовий збір.

Відповідно до частини першої статті 121 ЦПК України 2004 року суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме - сплати судового збору.

Вказаною ухвалою роз'яснено, що строк для усунення недоліків не може перевищувати п'яти днів з моменту отримання копії ухвали, в іншому випадку апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута заявнику.

ОСОБА_4 вищевказану ухвалу отримав 10 жовтня 2017 року, що підтверджується його власноручною розпискою (а.с. 146),проте недоліки, вказані в ухвалі усунуто так і не було.

Згідно з частиною другою статті 121 ЦПК України заява вважається неподаною і повертається позивачеві, якщо він відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції, дійшов обгрунтованого висновку про необхідність визнання апеляційної скарги неподаною та її повернення, оскільки ОСОБА_4 не було виконано вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху й не усунуто зазначені у ній недоліки.

Доводи касаційної скарги про те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі пунктів пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», є безпідставними з огляду на таке.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету» («Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), № 28249/95, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), виключно відповідно до ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Згідно пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» пільгу щодо сплати судового збору мають позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

ОСОБА_4 подано позовну заяву до суду про визнання цивільно-правового договору трудовим; стягнення недоплачених розрахункових сум, виплат за листком непрацездатності, вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди, виплату компенсації та повернення посвідчення. Така категорія справ не містить пільг щодо сплати судового збору згідно Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, висновки суду апеляційної інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 23 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
Г. І. Усик