Справа № 219/5772/18
Провадження № 2/219/2049/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2018 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Конопленко О.С.

за участю секретаря судового засідання Троян Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м. Бахмут Донецької області у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

4 червня 2018 року ОСОБА_1, місце проживання якого: 84500, Донецька обл., м. Бахмут, вул. Садова, буд. 250, РНОКПП НОМЕР_1, звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, місце проживання якого: 84500, Донецька обл., м. Бахмут, вул. Садова, буд. 250, РНОКПП НОМЕР_2, в якій просить: визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування будинком № 250 по вулиці Садова у місті Бахмут, та зняти його з реєстрації. В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що йому на підставі договору купівлі-продажу належить житловий будинок, розташована за адресою: Донецька обл., м. Бахмут, вул. Садова, буд. 250, у якому зареєстрований відповідач по справі, який є сином позивача, але з 2012 року фактично не проживає, що підтверджується актом обстеження житла від 29 травня 2018 року, виданим головою квартального комітету № 12 ОСОБА_3, та копією довідки з місця проживання № 1180 від 4 червня 2018 року. Реєстрація ОСОБА_2 у належному ОСОБА_1 будинку створює останньому перешкоди у вільному володінні та користуванні своєю власністю, також він не може оформити субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, з огляду на що він звернувся до суду із зазначеною позовною заявою.

Оскільки позовну заяву подано з порушенням вимог статті 175 ЦПК України, ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 5 червня 2018 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

Уточненою позовною заявою, яка надійшла на адресу суду 1 серпня 2018 року, недоліки усунуто, у звязку з чим ухвалою суду від 7 серпня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 08 годину 45 хвилин 29 серпня 2018 року.

Ухвалою суду від 29 серпня 2018 року судове засідання відкладено на 08 годину 45 хвилин 27 вересня 2018 року у зв'язку з першою неявкою відповідача.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином: відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною позивачем у позовній заяві, надав суду заяву про розгляд справи без його участі з зазначенням, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином: у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою її міста проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. 6 вересня 2018 року на електронну адресу суду від нього надійшла заява, згідно якої він позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить справу розглядати без його участі.

У звязку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, позивач є власником будинку № 250, розташованого по вулиці Садова у місті Бахмут Донецької області, на підставі договору купівлі-продажу від 24 лютого 1986 року (а.с. 9-10).

При цьому, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, сформованої судом 27 вересня 2018 року за № 139306694, відомості щодо будинку, розташованого за адресою: Донецька обл., м. Бахмут, вул. Садова, буд. 250, у зазначених реєстрах відсутні (а.с. 50).

Відповідно до копії довідки № 1180, виданої 4 червня 2018 року головою квартального комітету № 12 ОСОБА_3, у будинку, розташованому за адресою: Донецька обл., м. Бахмут, вул. Садова, буд. 250, зареєстровані три особи: позивач, його дружина - ОСОБА_4, та син (відповідач по справі), який з 2012 року у будинку не мешкає по дату видачі довідки (а.с. 11).

З копії акту, складеного 29 травня 2018 року головою квартального комітету № 12 ОСОБА_3 у присутності сусідів: ОСОБА_5, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, але з 2012 року фактично не проживає (а.с. 12).

З відповіді заступника міського голови Бахмутської міської ради ОСОБА_7 за вх. № НОМЕР_3 від 6 серпня 2018 року вбачається, що відповідач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 29).

Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України), власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до статті 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

За змістом статті 156 Житлового кодексу України, члени сім'ї власника будинку, в тому числі і колишні, користуються жилим приміщенням нарівні з власником.

При розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням члена сім'ї власника житла, суди мають встановлювати наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи відсутній відповідач у спірному приміщені понад один рік, чи є причини відсутності поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності.

Враховуючи викладене, суд вважає, що факт відсутності відповідача у вищезазначеному будинку понад один рік знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, що також і не заперечувалось відповідачем, у звязку з чим суд вважає, що за відповідачем не може бути збережено право користування житловим приміщенням і тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

При цьому, суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні вимоги позивача про зняття відповідача з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, оскільки статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином позовні вимоги щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку є надлишковими, оскільки сам факт визнання останнього таким, що втратив право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття його з реєстрації.

Задовольняючи позов, суд, у відповідності до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України присуджує з відповідача понесені позивачем і підтверджені документально судові витрати, повязані з розглядом справи, у вигляді судового збору в розмірі 704,80 гривень.

Керуючись статтею 156 Житлового кодексу України, статтею 405 Цивільного кодексу України, статтями 12, 81, 82, 259, 264-265, 268, 356 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1, місце проживання якого: 84500, Донецька обл., м. Бахмут, вул. Садова, буд. 250, РНОКПП НОМЕР_1, до ОСОБА_2, місце проживання якого: 84500, Донецька обл., м. Бахмут, вул. Садова, буд. 250, РНОКПП НОМЕР_2, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5 (нині Бахмут) Донецької області, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Донецька обл., м. Бахмут, вул. Садова, буд. 250.

Відмовити у задоволенні позовних вимог в частині примусового зняття відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5 (нині Бахмут) Донецької області, з реєстраційного обліку за адресою: Донецька обл., м. Бахмут, вул. Садова, буд. 250.

Стягнути з ОСОБА_2, місце проживання якого: 84500, Донецька обл., м. Бахмут, вул. Садова, буд. 250, РНОКПП НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, місце проживання якого: 84500, Донецька обл., м. Бахмут, вул. Садова, буд. 250, РНОКПП НОМЕР_1, судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.С.Конопленко