Справа № 368/1432/18
провадження № 4-с/368/20/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2018 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

при секретарі Назаренко А.В.

представника скаржника адвоката ОСОБА_1

та представників Відділу ДВС ОСОБА_2

заінтересована особа: ОСОБА_3

під час розгляду в судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик цивільну справу за скаргою ОСОБА_4, заінтересована особа: Кагарлицький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_3 на дії державного виконавця Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, -

ВСТАНОВИВ:

представник скаржника просить суд визнати дії старшого державного виконавця Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській

області ОСОБА_2, щодо нарахування заборгованості ОСОБА_4 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6 згідно виконавчого листа Кагарлицького районного суду Київської області № 2-400/07 від 24.01.2017 року, а саме: в частині складення довідки-розрахунку від 01.10.2018 року, незаконними, та скасувати даний розрахунок заборгованості, визнати неправомірною та скасувати постанову про арешт майна боржника ВП № 53322721, від 28.09.2018 року, старшого державного виконавця Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2, обґрунтовуючи скаргу наступним.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 08.06.2007 року з нього було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.05.2007 року і до повноліття дитини.

На підставі даного рішення було видано виконавчий лист № 2-400/07 від 2401.2017 року.

Виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа перебуває на виконані у Кагарлицькому районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області

У жовтні місяці 2018 року на адресу скаржника надійшла довідка - розрахунок про стан заборгованості від 01.10.2018 р. вих. № 13956, складеним державним виконавцем Вороновою І.О., а також постанова про арешт майна боржника від 28.09.2018 року. Скаржник, вважає, що даний розрахунок, та постанова відповідно не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки при його складанні державним виконавцем допущено декілька помилок.

Так, заборгованість по сплаті аліментів обрахована державним виконавцем, виходячи з середньомісячної заробітної плати, однак розрахунок заборгованості не містить даних про базу нарахування, яка використовувалась державним виконавцем під час його складання.

Окрім цього, державним виконавцем не враховані суми сплачених боржником коштів, оскільки він фактично піклується про життя сина та фінансово йому допомагає, тобто фактично виконує аліментні зобов'язання.

Окрім цього, скаржником в рахунок оплати аліментних зобов'язань на адресу ОСОБА_5 протягом 2018 року було перераховано 9 180.18 грн., а саме: 01.10.2018 року - 1005,03 грн., 01.10.2018 року - 1005.03 грн., 27.03.2018 року - 1 150,00 грн., 31.05.2018 року - 1005,03 грн., 31.05.2018 року - 1005,03 грн., 01.10.2018 року - 1005.03 грн., 27.03.2018 року - 1 000,00 грн., 27.03.2018 року - 1 000,00 грн., 31.05.2018 року - 1 005,03 грн.

Отже, на сьогодні скаржником ОСОБА_4 протягом 2018 року на адресу ОСОБА_5 в рахунок оплати аліментів на утримання сина було перераховано 9 180,18 грн.

Таким чином, державний виконавець під час складення довідки-розрахунку не врахувала, що сума сплачених аліментів становить 9 180,18 грн.

Окрім цього, у державного виконавця були відсутні підстави для винесення постанови про арешт майна боржника, оскільки виконуючи рішення суду, виконавець не в повній мірі використав свої повноваження, передбачені ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та не вжив вичерпних заходів щодо розшуку майна, які носили ефективний характер, зокрема: не надіслав стягувану постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій має бути зазначено номер виконавчого провадження та ідентифікатор доступу.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзацах 1 та 3 п. 1, п. 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду, тому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

З огляду па вищенаведене, дії держаного виконавця є протиправними, такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, а ухвалена постанова - незаконною, такою, що підлягає скасуванню.

Державним виконавцем при здійсненні даного виконавчого провадження були порушені вимоги ст.ст. 2, 13,28,37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у державного виконавця були відсутні підстави для винесення: постанови про арешт майна боржника.

Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державному виконавцю надані широкі права та повноваження у процесі здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до п. а. ч. 1 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк, коли особа дізналась, або повинна була дізнатись про порушення свого права.

Представник Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 вимоги скарги не визнала та вважає, що скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Що стосується складання довідки, то вона відповідає вимогам ЗУ «Про виконавче провадження». Скаржник платить аліменти, які не відповідають вимогам закону. Скаржник жодного разу не зявився до Відділу ДВС, квитанцій не надавав та не вказав свою нову адресу, тому документи та виклики суд направляє за місцем реєстрації скаржника. Довідку було складено на підставі наданих стягувачем даних. Окрім того, скаржник має заборгованість по сплаті аліментів, які дали їй можливість накласти арешт на його майно, тому просила у задоволенні скарги відмовити.

Заінтересована особа - ОСОБА_3 вимоги скарги не визнала та пояснила. Її колишній чоловік аліменти платить, але не своєчасно, має заборгованість і після її з ним розмови повідомив, що платив і буде скільки платити, оскільки він не працює.

Суд, вислухавши представника скаржника, думку інших учасників процесу, вивчивши подані документи та матеріали виконавчого провадження, приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, з матеріалів справи вбачається, що 24.01.2017 року Кагарлицьким районним судом Київської області видано виконавчий лист № 2-400/07 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, починаючи з 12.05.2007 року і до досягнення дитиною повноліття, по виконанню якого постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження.

01 жовтня 2018 року державним виконавцем Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області ОСОБА_2 здійснено розрахунок заборгованості за виконавчим листом № 2-400/07, на підставі якого складено довідку-розрахунок, з якої вбачається, що станом на 01 жовтня 2018 року заборгованість становить 7679,97 грн., копію якого 01.10 2018 року направлено стягувачу та боржнику до відома.

Відповідно до наданих державним виконавцем відповідей відділу статистики у Кагарлицькому районі, ним отримувались відомості щодо середньомісячної заробітної плати штатного працівника по Кагарлицькому районі.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Відповідно до ч. 3, п. 1-2, ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобовязаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобовязаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником.

Згідно ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Як вбачається зі скарги предметом її розгляду є розрахунок заборгованості по сплаті аліментів саме за період з 01.02.2018 року по 01.10.2018 року, даний розрахунок було зроблено державним виконавцем на підставі заяви ОСОБА_3

Оскільки скаржник ніде не працює, а також у звязку з відсутністю відомостей про одержання ОСОБА_4 заробітку (доходу), розрахунок розміру заборгованості по аліментам був здійснений державним виконавцем, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Також, відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено обов'язки і права виконавців.

Відповідно до вимог ст. 18 ч. 1 цього Закону виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тому враховуючи викладене, а також те, що ані представником Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, ані ОСОБА_3 не було надано належних доказів на спростування доводів скарги, а саме того, що вище перелічені грошові перекази, які були здійсненні ОСОБА_4 в рахунок сплати аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд приходить до висновку, що здійснення державним виконавцем розрахунку заборгованості ОСОБА_4 по сплаті аліментів за період з 01.02.2018 року по 01.10.2018 року без врахування сум, квитанції яких були долучені до скарги є неправомірними та таким порушує законні права та інтереси скаржника.

Відповідно до ч.2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Суд, оцінючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку що заявлені вимоги скарги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в цій частин вимог.

Що стосується вимоги скарги в частині оскарження накладеного арешт, то вказана вимога скарги задоволенню не підлягають, як передчасно заявлена, так як при проведення перерахунку довідки державним виконавцем та у разі відсутності заборгованості по сплаті, державним виконавцем самостійно буде знято арешт на майно.

Керуючись ст.ст. 450-451 ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_4, заінтересована особа: Кагарлицький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_3 на дії державного виконавця Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області задовольнити частково.

Визнати дії старшого державного виконавця Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 щодо нарахування заборгованості ОСОБА_4 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_6 згідно виконавчого листа Кагарлицького районного суду Київської області № 2-400/07 від 24.01.2017 року, а саме: в частині складення довідки-розрахунку від 01.10.2018 року, неправомірними.

Зобовязати старшого державного виконавця Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 провести перерахунок розміру заборгованості ОСОБА_4 зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини за виконавчим листом № 2-400/07 від 24.01.2017 року з урахуванням поданих квитанцій.

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається до Київського апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 05.11.2018 р.

Суддя І.І. Шевченко