АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2018 року м. Одеса

справа №522/7732/16-ц

провадження № 22-ц/785/5357/18

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого- Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів- Ващенко Л.Г., ОСОБА_1,

за участю секретаря Маслова Р.Ю.,

учасники справи:

позивач- Жагно ОСОБА_2,

відповідачі-ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 21 березня 2018 року у складі судді Домусчі Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення аліментів, які отриманні без достатньої правової підстави та просив:

- припинити стягнення аліментів з нього на утримання повнолітньої дитини згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2015 року;

- стягнути з ОСОБА_3 всю суму аліментів за період з 15 квітня 2015 року, як отримані без достатньої правової підстави.

Зазначав, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2015 року було задоволено позов ОСОБА_3 до нього про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини.

Стягнуто з нього на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_4 (до одруження-Жагно) Т.О., ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 15 травня 2015 року та до моменту закінчення навчання доньки, але не більш ніж до досягнення 23-річного віку.

На підставі виконавчого листа №522/9890/15-ц, виданого судом 02 грудня 2015 року, державним виконавцем відділу ДВС ОМУЮ ОСОБА_6 18 січня 2016 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №49928973.

Проте, йому стало відомо, що на теперішній час його дочка навчається на 4-му курсі заочної форми навчання в Одеській державній академії будівництва та архітектури та є працездатною особою, знаходиться у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, який у свою чергу має самостійне джерело доходу та повинен забезпечувати свою жінку самостійно.

Посилався на те, що він є інвалідом 2-ї групи за загальним захворюванням безстроково, є обмежено працездатним, не має можливості влаштуватись на роботу, отримує соціальне пенсійне забезпечення за інвалідністю, на його утримання знаходиться інша малолітня дитина-син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, розмір його пенсійного забезпечення є недостатнім, його доходи не покривають необхідних мінімальних витрат (на його ліки та утримання сина) для забезпечення нормального життя.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд:

- припинити стягнення аліментів з нього на утримання повнолітньої дитини згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2015 року;

- стягнути з ОСОБА_3 всю суму аліментів за період з 15 квітня 2015 року, як отримані без достатньої правової підстави.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 21 березня 2018 року в задоволенні вимог позивачу відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що аліменти стягувались з позивача на підставі заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2015 року, яке набрало законної сили та протягом усього часу до 27жовтня 2016 року (до його скасування згідно ухвали суду від 28 квітня 2016 року) зобовязання було чинним та підлягало виконанню. Обставини, за яких позивач звернувся до суду з відповідним позовом, не можуть бути підставами для повернення коштів як безпідставно набутих.

Посилання позивача на погіршення майнового стану, знаходження у платника аліментів інших дітей на утриманні не є підставами для повернення аліментів, стягуваних за відповідним рішенням суду, як безпідставно набутих, а є підставами для вирішення питання про зменшення розміру присуджених аліментів у порядку ст. 192 СК України.

Крім того, відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 1215 ЦК України, стягнуті аліменти не підлягають поверненню (а.с.201-205).

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати та задовольнити його позов.

Неправильність рішення обґрунтовано неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права.

Зокрема, апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалою суду від 27 жовтня 2016 року скасовано заочне рішення суду від 22 вересня 2015 року, а у подальшому, ухвалою суду від 14 березня 2017 року позов ОСОБА_3 до нього про стягнення аліментів на навчання доньки було залишено без розгляду.

Посилався на те, що аліменти стягнуті державною виконавчою службою на навчання доньки у розмірі 2 084,85грн. за період з 15 квітня 2015 року та отриманні відповідачами без достатньої правової підстави, оскільки суттєво погіршують його і без того тяжке сімейне становище, а також порушують права його малолітнього сина.

Зазначав, що ст.1215 ЦК України данні правовідносини не регулює, оскільки стосується добровільної виплати аліментів, а з нього аліменти стягувались у примусовому порядку у виконання рішення суду (а.с.212-215).

Відзив на апеляційну скаргу від відповідачів не надійшов.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлялись апеляційним судом належним чином, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розглядові у їх відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, а також матеріали витребуваної із Приморського районного суду м.Одеси цивільної справи №522/9890/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини (далі-справа №522/9890/15-ц), перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Статтею 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Судом встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2015 року у справа №522/9890/15-ц стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 15 травня 2015 року до моменту закінчення навчання ОСОБА_4, але не більш ніж до досягнення 23 - річного віку(а.с.39-40).

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_4 дійсно навчалася з 01 вересня 2013року. (договір про навчання 08 серпня 2013р.) у Одеській державній академії будівництва та архітектури на заочної, контрактної форми навчання, вартість навчання складала за весь період 18860 грн. Навчання закінчила у 2016 році , отримавши диплом бакалавра, який видано 01 липня 2016 року (а.с.14,117,128,130).

На підставі виконавчого листа №522/9890/15-ц, виданого судом 02 грудня 2015 року, державним виконавцем відділу ДВС ОМУЮ ОСОБА_6 18 січня 2016 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №49928973 (а.с.3).

Ухвалою суду від 28 квітня 2016 року за заявою ОСОБА_5 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, зупинене стягнення аліментів за виконавчим листом, що був виданий на виконання заочного рішення від 22 вересня 2015 року, на час розгляду заяви ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення.

Ухвалою суду від 27 жовтня 2016 року заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2015 року по цивільний справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів було скасовано та справу призначено до розгляду у загальному порядку (а.с.49-52,89).

Ухвалою суду від 14 березня 2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини було залишено без розгляду (а.с.197).

Згідно витребуваної судом довідки Центрального обєднаного УПФУ в м. Одесі про утриманні аліменти з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9, встановлено, що за березень 2016 року з позивача утримано кошти в сумі 290, 64 грн.; за квітень 2016 року в сумі 581, 27 грн.; за травень 2016 року 606,47 грн.(а.с.199-198).

25 липня 2016 року за №В-5/409/16789 Приморським відділом ДВС м. Одеси було направлено постанову про поновлення утримання аліментів та за вересень 2016 року з ОСОБА_5 було стягнуто 606, 47 грн.

14 вересня 2016 року за №В-5/409/20394 Приморським відділом ДВС м. Одеси було направлено постанову про припинення стягнення аліментів (а.с.196).

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цей вид зобов'язань породжують такі юридичні факти: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо такі підстави відпали.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту.

Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 2 жовтня 2013 року (справа № 6-88цс13).

ОСОБА_3 одержала аліменти на навчання доньки ОСОБА_4 в сумі 2 084,85грн.на підставі судового рішення, яке набрало законної сили та виконувалося в примусовому порядку.

В силу ч.2 ст.382 ЦПК України в редакції 2004 рокуу справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових відносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

Зазначене узгоджується зі змістом ч.2ст.445 ЦПК України в редакції 2004 року, згідно з якої у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

В матеріалах справи відсутні докази, що висновки суду про стягнення аліментів ґрунтувалися на підроблених документах або наданих завідомо неправдивих відомостях позивача при зверненні до суду щодо стягнення аліментів на навчання ОСОБА_4, що встановлено при дослідженні позовної заяви ОСОБА_3 про стягнення аліментів з ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка міститься в витребуваній цивільній справі №522/9890/15-ц (а.с. 229-232).

За змістом ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Як зазначалось вище, ухвалою суду від 14 березня 2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини було залишено без розгляду, в звязку з тим, що сторони не зявилися в судове засідання (а.с.197).

Оскільки судове рішення, що скасоване, не ґрунтувалось на повідомленні позивачем неправдивих відомостей або поданих нею підроблених документах, то підстав для стягнення отриманих ОСОБА_3аліментів немає.

Отже, вказані кошти не є безпідставно набутими ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а тому не підлягають поверненню ОСОБА_5 у розмірі 2 084,85 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.368,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 21 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 жовтня 2018 року.

Головуючий /підпис/

Судді : /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_10