Справа № 682/2226/18
Провадження № 2/682/864/2018
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2018 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді Шевчука В.В.,
за участю секретаря судового засідання Придачук Г.Л.,
позивачів ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Славутський районний сектор Управління державної міграційної служби у Хмельницькій області, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
01.08.2018 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом, у якому просять усунути перешкоди в користуванні належною їм квартирою в місті Славута Хмельницької області, вул. Лісна, 15/178, визнавши ОСОБА_3 таким, що втратив право користування вказаним житлом.
Позовні вимоги мотивовані тим, що між нею та відповідачем було укладено шлюб. В період спільного проживання відповідачу була надано ордер на вселення у вказану квартиру. Після розірвання шлюбу відповідач з 2008 року перестав проживати в ній проживати, не цікавиться її станом, не бере участі в її утриманні, в оплаті комунальних послуг, його майна та речей в квартирі не має.
В судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позову не заперечує.
Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Дослідивши подані матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що згідно ордеру, виданого виконавчим комітетом Славутської міської ради народних депутатів від 29.06.2006 року №000011 ОСОБА_3 та його сімї з трьох чоловік надано право на зайняття 2 кімнат загальною площею 37,5 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1.
Згідно даних свідоцтва про розірвання шлюбу від 02.03.2010 серії І БВ №048792 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано 02.03.2010.
Згідно актів від 27.10.2016, 26.06.2018, складених комісією Комунального підприємства «Славутське житлово комунальне підприємство» за результатами перевірки паспортного режиму, ОСОБА_3 більше десяти років, а саме з 2008, у квартирі №178 за адресою буд. №15 по вул. Лісна не проживає.
Також факт непроживання у вказаній квартирі відповідача більше десяти років підтвердили в судовому засіданні свідок ОСОБА_4
Надаючи правову оцінку відносинам, що склались, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.72 Житлового кодексу Української радянської соціалістичної республіки визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Статтею ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
В розумінні вищенаведеної статті за наявності відповідних підстав звернутись з позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням може лише власник приміщення.
Окрім того, статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Таким чином суд бере до уваги те, що саме відповідачу було видано ордер на вселення до вказаної квартири, відтак він як її власник не може бути позбавлений права користуватись даним приміщенням, не зважаючи на непроживання в ній протягом тривалого часу.
Доводи позивачів про те, що вони утримують зазначену вище спірну квартиру, не є підставою для виселення фактичного власника з його житла, а може бути тільки підставою для звернення позивачів до відповідача з позовом про компенсацію таких витрат, у разі наявності для цього підстав.
Оцінивши зібрані докази у сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів є необґрунтовані, а тому у їх задоволенні слід відмовити.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.72 Житлового кодексу Української радянської соціалістичної республіки ст.ст., 321, 405 ЦК України суд, ст.ст. 12, 141, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Славутський районний сектор Управління державної міграційної служби у Хмельницькій області, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, яким повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шевчук В. В.

Повний текст рішення складено 05.11.2018