Копія Справа № 326/1327/18
Провадження № 2/326/484/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2018 року Приморський районний суд Запорізької області в складі:

головуючої - судді Стріжакової Т.В.

за участю секретаря Філанової В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Приморську справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія»» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 «Страхове товариство «Гарантія» звернувся в суду з позовом до відповідача про відшкодування збитків в порядку регресу. Позовні вимоги мотивує тим, що з ОСОБА_3 13.05.2015 було укладено договір (поліс) № АІ/7732214 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, термін дії з 31.05.2015 до 30.05.2016, згідно з яким забезпеченим транспортним засобом визнано автомобіль «IVECO 65 С 15», державний номерний знак НОМЕР_1. 19.01.2016 ОСОБА_1, керуючи вказаним автомобілем по бульвару Лесі Українки в м.Києві, в супереч вимогам п. 2.3 а Правил дорожнього руху України перед виїздом не перевірив та не забезпечив технічно справний стан транспортного засобу, внаслідок чого відкрилися задні двері, що призвело до механічного пошкодження автомобіля «MERCEDES-BENZ SPRINTER 211 CDI», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, про що складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 358905 від 19.01.2016 відносно ОСОБА_1 Факт керування транспортним засобом в технічно несправному стані підтверджено постановою Печерського районного суду м. Києва від 25.02.2016, якою ОСОБА_1 визнаний винним у порушенні Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів 19.01.2016 та притягнутий до адміністративної відповідальності.

20.01.2016 до ОСОБА_2 «СТ «Гарантія» с заявою про страховий випадок звернувся власник «MERCEDES-BENZ SPRINTER 211 CDI», державний номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_4 Виконуючи свої договірні зобовязання по договору АІ/7732214 ОСОБА_2 «Страхове товариство «Гарантія» перерахувало страхове відшкодування у розмірі 3812,50 грн. на підставі страхового акту № 092/16 від 22.03.2016, що підтверджується платіжним дорученням № 569 від 22.03.2016.

ОСОБА_2 «Страхове товариство «Гарантія» не зверталось до ОСОБА_1 з досудовою вимогою про добровільне відшкодування завданої шкоди, так як на той час цивільно-процесуальне законодавство не вимагало від сторони цивільного процесу вчинення таких дій.

Просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь завдані збитки в розмірі 3812,50 грн. та суму сплаченого судового збору (а.с.2-4).

Представник позивача у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи; до суду подав клопотання, в якому вказав, що позов підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Проти заочного розгляду та винесення заочного рішення не заперечує (а.с.21).

Відповідач ОСОБА_1 повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, не подав відзив, від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність.

В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, представник позивача просить справу розглянути у його відсутність, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, відповідач не зявився, про причини неявки не повідомив, заперечень та клопотань не подав. Тому суд ухвалив на підставі ст.ст.223, 280 ЦПК України розглянути справу заочно, і на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювати фіксацію судового процесу звукозаписувальними технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що 13.05.2015 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 «СТ «Гарантія» був укладений договір (поліс) №АІ/7732214 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, термін дії з 31.05.2015 по 30.05.2016, згідно з яким забезпеченим транспортним засобом визнано автомобіль «IVECO 65 С 15», державний номерний знак НОМЕР_1. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого - 100 000 грн., на шкоду, заподіяну майну 50 000 грн. (а.с.6).

У протоколі про адміністративне правопорушення від 19.01.2016, серії АП2 №358905 вказано правопорушення, скоєне 19.01.2016 о 14.35 годині ОСОБА_1, який порушив вимоги п.2.3А Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП (а.с.7).

Постановою Печерського районного суду м.Києвау справі №757/4507/16-п встановлено, що ОСОБА_1 19.01.2016 приблизно о 14.35 годині, керуючи автомобілем ІВЕКО, державний номерний знак НОМЕР_3, по бульвару Л.Українки в м.Києві, всупереч вимогам п.2.3а Правил дорожнього руху, перед виїздом не перевірив та не забезпечив технічно справний стан транспортного засобу, внаслідок чого відкрилися задні двері, що призвело до механічного пошкодження автомобілю Мерседес, державний номерний знак НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_4 Заслухавши визнавальні показання ОСОБА_1 та вивчивши матеріали адміністративної справи, суд прийшов до висновку, що про доведеність його вини у вчинені правопорушення за встановлених судом обставин, яка також підтверджується фактичними даними протоколу про адміністративне правопорушення, схеми дорожньо-транспортної пригоди, поясненнями водіїв транспортних засобів. З урахуванням фактичних обставин справи, суд кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП як порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постановлено ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та піддати його стягненню у виді штрафу у розмірі 340 грн., стягнуто судовий збір (а.с.8). Відомості про оскарження постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення в матеріалах справи відсутні (а.с.8).

Відповідно до ч.4,5,6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У звязку з тим, що відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративні правопорушення винесена постанова, якою встановлені обставини адміністративного правопорушення, то ці обставини не доказуються при розгляді даної цивільної справи. Вказана постанова обовязкова при розгляді даної справи про правові наслідки дій ОСОБА_1 в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому суд приймає до уваги, що вказані дії ОСОБА_1 мали місце і вчинені вони саме ним.

20.01.2016 ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_2 «Страхове товариство «Гарантія»» з заявою про страховий випадок, у якій зазначив, що при русі в правій полосі бул.ОСОБА_5 від вул.ОСОБА_6 до площі ОСОБА_5 України відчув удар у задній частині по своєму автомобілю, пригальмував, не зрозумів у чому справа, але потім побачив, що автомобіль «Івеко», який рухався в лівій від нього смузі руху, вдарив його автомобіль відкритою задньою правою дверима. Після чого обидва водії зупинилися та викликали поліцію для фіксування ДТП. У заяві міститься схема події., зазначені пошкодження транспортного засобу та посилання на договір страхування по транспортному засобу АІ7732214 СТ «Гарантія». У заяві зазначені відомості про обидва транспортні засоби, про їх пошкодження, у тому числі пошкодження автомобіля, яким керував ОСОБА_4, а саме: лівва задня дверцята, лівий задній блок фар, стойка ліва задня, на якій кріпляться дверцята. Вказана заява надійшла 20.01.2016 (а.с.9).

У страховому акті №092/16, затвердженому 22.03.2016 заступником начальника ОСОБА_2 «СТ «Гарантія»» міститься інформація по договору страхування, обставини страхової події: зіткнення з іншим транспортним засобом, дата події - 19.01.2016; характер пошкоджень механічні; розрахунок сум страхового відшкодування: страхова сума по обєкту страхування 50 000 грн.; розмір збитку 4575 грн., документи, на підставі яких визначено збиток та підтверджується страховий випадок постанова Печерського районного суду м.Києва по справі №757/4507/16-п від 11.03.2016, акт про оцінку авто товарознавчого дослідження транспортного засобу №1515 від 07.02.2016, заява про страхову виплату від 11.03.2016, розмір страхової виплати 3812,50 грн., можливість регресного позову існує. Висновок комісії: вказана в акті подія є страховою, сума страхового відшкодування становить 3812,50 грн., отримувач страхової виплати ОСОБА_4 (а.с.10).

У листі-розрахунку страхової виплати по договору страхування ОСЦПВВНТЗ №АІ/7732214 від 13.05.2015 до страхового акту №092/16 наведений розрахунок, згідно з яким страхова виплата складає 3812,50 грн. (а.с.11).

Згідно з платіжним дорученням №569 від 22.03.2016 на картковий рахунок ОСОБА_4 ОСОБА_2 «СТ «Гарантія»» перераховано страхове відшкодування згідно з страховим актом №092/16 від 22.03.2016 в сумі 3812,50 грн. (а.с.12).

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно із ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Частиною 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 980 Цивільного кодексу України та ст.4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Таким чином, страховик взяв на себе зобовязання у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування на умовах і в обсязі, передбачених цим договором.

Відповідно до вимог ст.993 ЦК України та ст.27 ЗУ Про страхування до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст.3 ЗУ Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст.6 зазначеного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст.9 зазначеного Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (п.9.1). При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи (ст.22.1).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є винуватим у скоєнні ДТП, він завдав пошкодження автомобілю «MERCEDES-BENZ SPRINTER 211 CDI», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, обставини ДТП, його вина встановлена постановою Печерського районного суду м.Києва від 25.02.2016. На момент ДТП між позивачем та ОСОБА_3, власником забезпеченого транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1, був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно з наданими документами, позивач визнав вказаний випадок страховим, визначив листом-розрахунком страхової виплати її розмір 3 812,50 грн. Відповідачем дана сума не спростована. Платіжним дорученням №569 від 22.03.2016 позивач перерахував на рахунок ОСОБА_4 3812,50 грн. як страхове відшкодування.

Отже, у відповідності до положення ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП.

Таким чином, у позивача виникло право зворотної вимоги (регресу) до винної у спричиненні збитків особи - відповідача по справі, позивач на задоволені позовних вимог наполягає, відповідач позовні вимоги, предявлені до нього позивачем та доводів позивача не спростував і доказів із зазначеного приводу суду не подав, а тому позовні вимоги про відшкодування шкоди в порядку регресу підлягають задоволенню шляхом стягнення на користь позивача з відповідача розміру страхового відшкодування в сумі 3812,50 грн.

Відповідно до ст.ст.133,141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 як з винної особи у вчинені ДТП та спричиненні матеріальної шкоди необхідно стягнути судові витрати у сумі 1 762 грн. на користь позивача.

Керуючись ст.ст.979,980,993,1166,1187,1188,1191 ЦК України, ст.27 ЗУ „Про страхування, ст.ст.3,6,9,27,38 ЗУ „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ст.ст.4,12,13,19,81,82,133,141,223,235,247,259,263-265, 273, 280-284 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія»» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає за адресою: 87130, Донецька область, Тельманівський район, с.Мічуріне, вул.Гальківа (Воробйова), буд.45, ідентифікаційний номер НОМЕР_5, на користь Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія»», яке знаходиться за адресою: 01601, м.Київ, вул.Печерський узвіз, буд.3, , завдану шкоду в порядку регресу в сумі 3812 (три тисячі вісімсот дванадцять) грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає за адресою: 87130, Донецька область, Тельманівський район, с.Мічуріне, вул.Гальківа (Воробйова), буд.45, ідентифікаційний номер НОМЕР_5, на користь Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія»», яке знаходиться за адресою: 01601, м.Київ, вул.Печерський узвіз, буд.3, , судовий збір в сумі 1 762 грн.

Копію рішення направити сторонам протягом двох днів, в електронній формі - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення якщо така адреса відсутня.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до відповідного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: підпис ОСОБА_7

Згідно з оригіналом: суддя Т.В. Стріжакова

03.10.2018