Ухвала

Іменем України

31 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 286/3719/17

провадження № 61-30651 ск 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 09 січня 2018 року та постанову апеляційного суду Житомирської області від 12 березня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Овруцького нотаріального округу Кушнерчук Ольга Миколаївна, про визнання договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки недійсними, скасування державної реєстрації,

В с т а н о в и в:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Овруцького нотаріального округу Кушнерчук О. М., про визнання договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки недійсними, скасування державної реєстрації.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 09 січня 2018 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Житомирської області від 12 березня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

19 квітня 2018 року ОСОБА_4 надіслала засобами поштового зв'язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 09 січня 2018 року та постанову апеляційного суду Житомирської області від 12 березня 2018 року.

В касаційній скарзі ОСОБА_4 просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовано фактичні обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 24 травня 2018 року для розгляду справи визначено суддю-доповідача Пророка В. В.

Ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2018 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги до 03 вересня 2018 року шляхом сплати судового збору на надання належним чином засвідчених копій документів, доданих до клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

У серпні 2018 року ОСОБА_4 надіслала до суду касаційної інстанції квитанцію про сплату судового збору та належним чином засвідчені документи, що підтверджують поважність пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень.

У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень ОСОБА_4 посилається на те, що копію оскаржуваної постанови апеляційного суду отримано нею 20 березня 2018 року. Із листа ПАТ «Укрпошта» від 27 квітня 2018 року № 01-223 вбачається, що рекомендований лист № 485 вручено позивачу особисто 27 березня 2018 року.

Згідно з частиною 1 статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина 2 статті 390 ЦПК України).

Відповідно до частини 3 статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Враховуючи наведе, доводи ОСОБА_4 щодо поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень можна визнати поважними, а тому клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень підлягає задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що договором дарування від 11 жовтня 2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Овруцького районного нотаріального округу Кушнерчук О. М. та зареєстрованим в реєстрі за № 1608, позивач ОСОБА_4 безоплатно передала у власність відповідачу ОСОБА_5, а той прийняв в дар на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1. Пунктом 8 вказаного договору передбачено, що вони не визнані недієздатними чи обмежено дієздатними; укладання договору відповідає їх інтересам; волевиявлення є вільним і усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі; умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін; договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені у ньому. В п.9 зазначається, що сторони свідчать, що у тексті цього договору зафіксовано всі істотні умови, що стосуються дарування житлового будинку. Будь-які попередні домовленості, які мали місце до укладення цього договору і не відображені у його тексті, після підписання цього договору не матимуть правового значення.

Також за договором дарування від 11 жовтня 2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Овруцького районного нотаріального округу Кушнерчук О. М. та зареєстрованим в реєстрі за № 1609, позивач ОСОБА_4 безоплатно передала у власність відповідачу ОСОБА_5, а той прийняв в дар на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку АДРЕСА_1. Пунктом 7 цього договору передбачено, що вони не визнані недієздатними чи обмежено дієздатними; укладання договору відповідає їх інтересам; волевиявлення є вільним і усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі; умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін; договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені у ньому. В пункті 8 зазначається, що сторони свідчать про те, що у тексті цього договору зафіксовано всі істотні умови, що стосуються дарування земельної ділянки. Будь-які попередні домовленості, які мали місце до укладення цього договору і не відображені у його тексті, після підписання цього договору не матимуть правового значення.

На підставі вказаних договорів дарування за відповідачем ОСОБА_5 11 жовтня 2016 року зареєстровано право приватної власності на вказані будинок та земельну ділянку.

Згідно із частиною третьою статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Договір дарування є одностороннім правочином, який за загальним правилом не створює будь-яких обов'язків для обдаровуваного.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України).

Підстави для визнання договорів недійсними визначені ЦК України. Такі підстави є спільними при визнанні недійсним будь-якого правочину.

Відповідно до статті 215 ЦК України правочин є недійсним у разі недодержання сторонами при його укладанні вимог, що встановлені законом. Крім того, законом встановлено конкретні випадки, при настанні яких правочин може бути визнаний недійсним у судовому порядку.

На час укладання договорів дарування 11 жовтня 2016 року ОСОБА_4 виповнилось повних 76 років, вона перебуває на обліку в Великофоснянській амбулаторії. Вміє читати та писати, що підтверджується її власноручним підписом у оспорюваних договорах,

Враховуючи наведене, суди попередніх інстанцій, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки жодних доказів, які б підтверджували наявність обставин, які б обмежували позивача у можливості розуміти значення і умови договорів, а також потребу у зв'язку з віком чи станом здоров'я у догляді й сторонній допомозі, обману її відповідачем суду не надано.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України,

Ухвалив:

Поновити ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 09 січня 2018 року та постанови апеляційного суду Житомирської області від 12 березня 2018 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 09 січня 2018 року та постанову апеляційного суду Житомирської області від 12 березня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Овруцького нотаріального округу Кушнерчук Ольга Миколаївна, про визнання договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки недійсними, скасування державної реєстрації.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити ОСОБА_4.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає

Судді: В. В. Пророк

В.С. Висоцька

І.М. Фаловська