Постанова

Іменем України

20 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 331/135/18

провадження № 61-41548св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - концерн «Міські теплові мережі»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 30 травня 2018 року у складі судді Жукової О. Є. та постанову апеляційного суду Запорізької області від

11 липня 2018 року у складі колегії суддів: Полякова О. З., Кухаря С. В.,

Крилової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до концерну «Міські теплові мережі» в якому просила зобов?язати концерн «Міські теплові мережі» провести перерахунок розміру плати за фактично надані послуги з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2017 року шляхом зменшення розміру плати за надані послуги з теплопостачання за кожен місяць опалювального сезону на 25 %, з тих підстав, що в зимовий період приміщення її квартири неналежно опалюються та температура в них є значно нижча передбаченої санітарної норми.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 30 травня

2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано необґрунтованістю та недоведеністю заявлених позовних вимог.

Постановою апеляційного суду Запорізької області від 11 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 30 травня 2018 року залишено без змін.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.

25 липня 2018 року ОСОБА_4 через засоби поштового зв?язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 30 травня 2018 року та постанову апеляційного суду Запорізької області від 11 липня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити або передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що на протязі багатьох років в квартирі ОСОБА_4 існує проблема щодо неналежного опалення приміщень в квартирі, внаслідок чого температура повітря в кімнатах в зимовий період знижується до 11°С-15°С, що значно нижче передбаченої санітарної норми. Відповідачем не надано доказів, які б спростовували доводи, зазначені в позовній заяві.

Ухвалою Верховного Суду від 09 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження по даній справі.

Витребувано матеріали цивільної справи № 331/135/18 з Жовтневого районного суду міста Запоріжжя.

Надіслано учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз'яснено їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 10 вересня 2018 року.

16 серпня 2018 року матеріали цивільної справи № 331/135/18 передано судді-доповідачу.

03 вересня 2018 року концерн «Міські теплові мережі» через засоби поштового зв?язку подало до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 30 травня 2018 року та постанову апеляційного суду Запорізької області від 11 липня 2018 року залишити без змін.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи викладені у відзиві, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1

На підставі договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води від 25 грудня 2009 року концерн «Міські теплові мережі»позивачу надає послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води до належної їй на праві власності квартири.

Відповідно до статей 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_4 в обґрунтування своїх вимог щодо необґрунтованостінарахування розміру плати за послуги з теплопостачання, посилалась на ту обставину, що за період з 01 січня

2015 року по 31 грудня 2017 року їй було надано послуги неналежної якості, оскільки температура в житлових приміщеннях її квартири протягом всього опалювального періоду не перевищувала 13°С.

Згідно листа концерну «Міські теплові мережі» від 15 листопада 2017 року в період 2013-2016 років від ОСОБА_4 не надходило жодного зверненнящодо надання їй послуг з централізованого опалення неналежної якості, а при обстеженні системи опалення в нежитловому приміщенні ОСОБА_6

08 листопада 2017 року, звуження трубопроводів системи опалення виявлено не було.

Суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів (стаття 89 ЦПК України) встановили, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що послуги з централізованого опалення, які надані їй концерном «Міські теплові мережі» за період з

01 жовтня 2015 року по 31 липня 2017 року були неналежної якості, а матеріали справи таких не містять. Висновок судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позовних вимог за недоведеністю є обґрунтованим, та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки підстави для скасування судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 30 травня 2018 року та постанову апеляційного суду Запорізької області від 11 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська