Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/9400/15-ц
РІШЕННЯ

іменем України

20 вересня 2018 року Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

у складі: головуючого судді Коренюка П.В.,

при секретарі Подвисоцькій Т.В.,

за участю відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглядаючи цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до територіальної громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом; зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, територіальної громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області про визнання права власності в порядку спадкування; зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, територіальної громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області про визнання права власності в порядку спадкування, -

встановив:

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до територіальної громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області про визнання права власності в порядку спадкування.

На обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 14 грудня 2014 року помер його батько ОСОБА_5, після смерті якого відкрилась спадщина за заповітом у вигляді житлового будинку № 69 з господарськими будівлями та спорудами по вул. Тихона Кралі у м. Коростені Житомирської області. Як спадкоємець за заповітом спадщину він фактично прийняв та вступив у володіння спадковим майном, так як проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, розпорядився спадковим майном на свій розсуд. Однак у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу на будинок. Тому позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом та просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок № 69 з господарськими будівлями та спорудами по вул. Тихона Кралі у м. Коростені Житомирської області.

В свою чергу ОСОБА_1, який є рідним братом позивача по первісному позову, звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2, територіальної громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області про визнання права власності в порядку спадкування.

В обгрунтування позову зазначив, що 04 червня 2005 року померла його мати ОСОБА_6, яка на день смерті перебувала у шлюбі з його батьком, ОСОБА_5 В період шлюбу подружжям побудовано житловий будинок № 69 по вул. Тихона Кралі у м. Коростені Житомирської області, тому є їх спільною сумісною власністю.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку № 69 з господарськими будівлями та спорудами по вул. Тихона Кралі у м. Коростені Житомирської області. Після смерті матері відповідачка, дочка спадкодавця ОСОБА_2 подала до Коростенської міської нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Чоловік спадкодавця ОСОБА_5, син померлої ОСОБА_4 та ОСОБА_1 також прийняли спадщину, оскільки на момент смерті були зареєстровані та проживали разом із спадкодавцем.

Вважає, що оскільки матері фактично належала лише 1/2 частина будинку з надвірними будівлями та спорудами, то кожен із спадкоємців має право на 1/8 частку вказаного будинку, тобто на 1/4 частину спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_7, але так і не оформили своїх спадкових прав. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_6 нотаріусом йому відмовлено через відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно.

У своєму позові ОСОБА_1 також зазначив, що

14 грудня 2014 року помер батько ОСОБА_5, який заповідав усе своє майно відповідачу, його рідному брату - ОСОБА_5. Просив суд визнати за ним право власності, в порядку спадкування, на 1/8 частину житлового будинку № 69 з господарськими будівлями та спорудами по вул. Тихона Кралі у м. Коростені Житомирської області, що залишилося після смерті матері ОСОБА_6, яка померла 04 червня 2005 року.

ОСОБА_2, яка є рідною сестрою позивачів по первісному та зустрічному позовах, звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_1, територіальної громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області про визнання права власності в порядку спадкування.

В обгрунтування позову зазначила, що 04 червня 2005 року померла її мати ОСОБА_6, яка на день смерті перебувала у шлюбі з її батьком, ОСОБА_5 Під час спільного проживання подружжям побудовано житловий будинок по вул. Тихона Кралі, 69 у м.Коростені Житомирської області, що являється їх спільною сумісною власністю. Після смерті матері у встановлений законом строк вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. ЇЇ батько ОСОБА_5 та брати ОСОБА_5 і ОСОБА_1 прийняли спадщину, оскільки на день смерті постійно проживали разом із спадкодавцем. Оскільки померлій матері ОСОБА_6 належала лише 1/2 частина будинку з надвірними будівлями та спорудами по вул. Тихона Кралі, 69 у м. Коростені Житомирської області, вважає, що кожен із спадкоємців має право на 1/8 частину вказаного будинку, тобто на 1/4 частину, що відкрилась після смерті ОСОБА_6

У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_6 їй відмовлено, оскільки відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно.

14 грудня 2014 року помер її батько ОСОБА_5, за життя яким складено заповіт, де він все своє майно заповідав своєму сину ОСОБА_5.

Зазначає, що вона є інвалідом третьої групи, тому являється спадкоємцем за законом і 27.03.2015 року подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті батька та має право на виділ обовязкової частки із спадкового майна, яке заповідано, та вважає, що має право на спадщину за законом на обовязкову частку спадкового майна після смерті батька ОСОБА_5 Тому ОСОБА_2 уточнюючими вимогами просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на 6/48 частин житлового будинку № 69 з господарськими будівлями та спорудами по вул. Тихона Кралі у м. Коростені Житомирської області після смерті матері ОСОБА_6 та 5/48 цього будинку після смерті батька ОСОБА_5

В судове засідання позивач не з'явився, але представник ОСОБА_8 надав заяву, в якій позов підтримав, просив справу розглядати без його участі в судовому засіданні та без фіксування технічними засобами. Проти зустрічних позовів заперечив та просив відмовити у їх задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_1 по первісному позову та позивача по зустрічному позову ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову ОСОБА_5 заперечила в повному обсязі. Просила задовольнити зустрічний позов свого довірителя ОСОБА_1, з підстав зазначених у позовній заяві. Проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 - не заперечила.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 підтримав вимоги свого представника ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти первісного позову ОСОБА_5 заперечила, посилаючись на те, що має право на частку із спадкового майна. Просила задовольнити вимоги її зустрічного позову. Проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 не заперечила.

Представник відповідача територіальної громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області в судове засідання не зявився, але надала заяву, в якій проти задоволення первісного та зустрічних позовів не заперечує, просила справу розглядати без участі представника в судовому засіданні та без фіксування технічними засобами. При постановленні рішення покладається на розсуд суду.

Суд, вислухавши учасників справи, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що 04 червня 2005 року померла мати сторін по справі ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ТП № 004928, виданим 07 червня 2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 542 (а.с.104). На день смерті вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 В період шлюбу подружжям було побудовано житловий будинок № 69 у с. Чолівка Коростенського району Житомирської області (на даний час с. Чолівку приєднано до міста та адресу змінено на вул. Тихона Кралі, буд.69 у м. Коростені Житомирської області).

Відповідно до витягу із рішення виконкому Коростенської районної ради від 11 червня 1968 року № 204 дозвіл на будівництво житлового будинку надано ОСОБА_5 (а.с.134). Згідно погосподарської книги № 4 за 1996-2000 роки Поліської сільської ради (с. Чолівка) особовий рахунок № 451 на будинок № 49 по вул. Тихона Кралі було відкрито на імя ОСОБА_5, що також підтверджується довідкою приватного підприємства "Коростенський житловий сервіс № 5" № 313 (а.с.4).

Після смерті ОСОБА_6 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулась її дочка ОСОБА_2 Чоловік померлої ОСОБА_5 та її сини ОСОБА_1 і ОСОБА_5 прийняли спадщину, згідно ст.1268 ч.3 Цивільного кодексу України, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, але не отримали свідоцтво на право власності, так як були відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно.

Встановлено судом і те, що 14 грудня 2014 року помер батько сторін по справі ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ТП № 251676, виданим 15 грудня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 954 (а.с.3). За життя ОСОБА_5 21 липня 2005 року складено заповіт на все належне йому майно на ім'я одного із своїх синів ОСОБА_4, який посвідчено приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстровано у реєстрі за №5954 (а.с.14).

Після смерті ОСОБА_5 27 березня 2015 року до нотаріальної контори із заявою про виділ обов'язкової частки із спадкового майна, так як є інвалідом третьої групи, та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом звернулась його донька ОСОБА_2, на підставі чого заведено спадкову справу № 79/2015 (а.с.26).

Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 Цивільного кодексу України закріплено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтею 1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ч. 2 Цивільного кодексу України).

Зі змісту заповіту від 21 липня 2005 року, вбачається, що позивач за первісним позовом ОСОБА_5 є спадкоємцем всього належного майна, померлого 14 грудня 2014 року батька ОСОБА_5. Інших спадкоємців за заповітом не зазначено.

За нормами ст.1241 ч.1 Цивільного кодексу України - "Малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка)".

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є інвалідом третьої групи (довідка МСЕК серії ЖИА № 1378 58 від 13.02.2010 року), тому має право на виділ обов'язкової частки із спадкового майна, яке заповідано та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спірного житлового будинку після смерті батька ОСОБА_5

П.5.10. глави 10 розділу II "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" передбачено, що при визначенні розміру обов'язкової частки у спадщині нотаріус враховує всіх спадкоємців за законом, які б могли бути закликані до спадкування у разі відсутності заповіту. Спадкоємцем, який би мав право спадкування за законом на частину майна, у разі відсутності заповіту, мав би ще один син померлого ОСОБА_5 ОСОБА_1, однак наявність заповіту на ім'я ОСОБА_5 позбавляє його такого права.

Відповідно до ст.368 Цивільного кодексу України майно нажите подружжям за час шлюбу є його спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено законом або договором.

Спільна сумісна власність є власністю двох або більше осіб на одне і те ж майно і в цьому розумінні вона є ідентичною із спільною частковою власністю. Зі змісту ч.1 ст.368 Цивільного кодексу України випливає, що центральною особливістю права спільної сумісної власності є відсутність визначення часток учасників. Право кожного співвласника у спільній сумісній власності поширюється на усе майно, без ідеального вираження частки у праві спільної власності та кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

За нормами п.3 ч.1 ст.57 Сімейного кодексу України належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в його набутті.

Тому, що стосується вимоги зустрічного позову ОСОБА_1 щодо прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6, то відповідно до частин 1, 4 ст.82 Цивільного процесуального кодексу України вирішення даного спору не потребує повторного встановлення і з'ясування судом, оскільки вирішено рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 04 жовтня 2016 року (а.с.85).

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обов'язку в натурі, визнання незаконними дії чи бездіяльності органу місцевого самоврядування.

За нормами ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже за таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_5, як спадкоємець за заповітом, який прийняв спадщину згідно ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України, тобто є таким, що постійно проживав із спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, має право на усе спадкове майно, але враховуючи право ОСОБА_2 на обов'язкову частку у спадковому майні, має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 5/6 частини житлового будинок № 69 з господарськими будівлями та спорудами по вул. Тихона Кралі у м. Коростені Житомирської області, що залишилося після смерті його батька ОСОБА_5, який помер 14 грудня 2014 року. Тому його позов підлягає частковому задоволенню.

Разом з тим, вирішуючи питання стосовно вимоги зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на 1/8 частину житлового будинок № 69 з господарськими будівлями та спорудами по вул. Тихона Кралі у м. Коростені Житомирської області, яке залишилося після смерті матері ОСОБА_6, яка померла 04 червня 2005 року та враховуючи рішення Апеляційного суду Житомирської області від 04 жовтня 2016 року, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Крім того, в судовому засіданні позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3А не надали жодного доказу на підтвердження зазначених позовних вимог зустрічного позову.

Оскільки позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 є інвалідом третьої групи та має право на виділ обов'язкової частки із спадкового майна, яке заповідано, у встановлений законом строк звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, тому має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частини житлового будинок № 69 з господарськими будівлями та спорудами по вул. Тихона Кралі у м. Коростені Житомирської області, яке залишилося після смерті батька ОСОБА_5, який помер 14 грудня 2014 року. Тому її позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 247, 259, 263 - 265, 268, 272 - 273 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 328, 1234, 1241, 1258, 1268, 1270, 1272, 1276, Цивільного кодексу України, ст.ст.8, 55, 124 Конституції України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_4 до територіальної громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 в порядку спадкування за заповітом право власності на 5/6 частини житлового будинок № 69 з господарськими будівлями та спорудами по вул. Тихона Кралі у м. Коростені Житомирської області, яке залишилося після смерті батька ОСОБА_5, який помер 14 грудня 2014 року.

В решті вимог позову відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, територіальної громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області про визнання права власності в порядку спадкування - відмовити за безпідставністю.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, територіальної громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності на 1/6 частини житлового будинок № 69 з господарськими будівлями та спорудами по вул. Тихона Кралі у м. Коростені Житомирської області, яке залишилося після смерті батька ОСОБА_5, який помер 14 грудня 2014 року.

В решті вимог позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 28 вересня 2018 року.

Сторони:

Позивач (відповідач по зустрічному позову): ОСОБА_4, місце проживання - Житомирська обл., м. Коростень, вул. Тихона Кралі, 69, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач (позивач по зустрічному позову): ОСОБА_1, місце проживання - АДРЕСА_1.

Відповідач (позивач по зустрічному позову): ОСОБА_2, місце проживання - АДРЕСА_2.

Відповідач: територіальна громада в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області, місцезнаходження: 11500, Житомирська обл., м. Коростень, вул.Грушевського, буд. 22, .

Суддя Коростенського міськрайонного суду

Житомирської області ОСОБА_10