Справа № 127/3545/17
Провадження 6/127/663/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2018 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Антонюка В.В.,

при секретарі: Гончаруку І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці подання державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Літвінової Маргарити Вікторівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника, -

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Літвінова М.В. звернулась до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_2 Подання мотивоване тим, що на виконанні Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області знаходиться виконавче провадження 55919408 з виконання виконавчого листа № 127/3545/17-ц, виданого 27.02.2018 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 44 534,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 5 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також 3 653,00 грн. в рахунок відшкодування судових витрат. За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_2, 15.02.1970 р. н.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь - яких - дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п'ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження".

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити до ГУ Держпроспоживслужби у Вінницькій області та ГУ Держгеокадастру № 20488/15.26-25/26 від 07.03.2018 майно належне боржнику на праві власності відсутнє. До відділу 23.07.2018 з'явився боржник ОСОБА_2 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та надав пояснення з приводу невиконання рішення. Однак після цього на подальші виклики державного виконавця боржник не з'являвся. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, має паспорт громадянина України у формі ID картки запис № НОМЕР_1, орган, що видав 0511. Рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів, а тому державний виконавець звернувся до суду з даним поданням, в якому просила тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2, 15.02.1970 р. н. В судове засідання державний виконавець Літвінова М.В. не з'явилась. Суд, дослідивши матеріали подання, оцінивши в сукупності представлені суду докази, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання виходячи з наступного. Судом встановлено, що на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області знаходиться виконавче провадження № 55919408 з примусового виконання виконавчого листа №127/3545/17-ц від 27.02.2018 року Вінницького міського суду Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 44 534,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 5 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також 3 653,00 грн. в рахунок відшкодування судових витрат, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження № 55919408 від 07.03.2018 року. Згідно відповіді Державної фіскальної служби України від 30.07.2018 року та Пенсійного фонду України від 27.07.2018 року боржник ОСОБА_2 заробітну плату не отримує, у пенсійному фонді на обліку не рахується.

Згідно акту державного виконавця Літвінової М.В. від 03.09.2018 р. при виході за адресою місця проживання боржника: АДРЕСА_1 перевірити майновий стан не вдалось можливим, оскільки двері квартир ніхто не відчинив. Залишено виклик до державного виконавця. Суд звертає увагу, що жодних документів, які б підтверджували майновий стан боржника, наявність майна у боржника суду не надано.

Відповідно до п. 19 ч. 3ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів. Випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України визначені в Законі України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України». Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань. Ч. 1, 3, 4 ст. 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Суд вважає, що застосування заявлених обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування. В інформаційному листі Верховного Суду України «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» судам роз'яснено, що "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та у п. 18 ч. 3ст. 11 Закону "Про виконавче провадження" позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Оскільки, відповідно до вимог ч. 4 ст. 441 ЦПК України дане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного (приватного) виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Позиція щодо неправомірності заборони виїзду за кордон без оцінки індивідуальних обставин боржника на підставі лише факту наявності невиконаного грошового зобов'язання, також викладена в рішенні ЄСПЛ у справі «Хлюстов проти Росії». Отже, аналізуючи вказані норми Закону, словосполучення «ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням (судовим рішенням)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України та у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатись винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Ухилення від виконання зобов'язань покладених на боржника слід розуміти як будь-які свідомі рішення (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли для виконання цього обов'язку у нього є всі реальні можливості (наприклад наявність майна, грошових коштів, тощо) і цьому не заважають незалежні від нього об'єктивні обставини. Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Саме по собі невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом певного строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обов'язків. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутись і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Факт наявності у боржника паспорту громадянина України у формі ID картки, та можливість перетинання державного кордону України жодними доказами не доведено. З наданих суду копій матеріалів виконавчого провадження суд не може зробити висновок, що станом на день внесення подання на розгляд суду факт ухилення вже відбувся і об'єктивно наявний та відповідно вбачався з матеріалів виконавчого провадження. Суд не може обмежити Конституційне право боржника на свободу пересування, зокрема й у праві виїзду за межі України, у зв'язку з недоведеністю перед судом факту умисного ухилення боржника від виконання рішення суду. Крім того, суд звертає увагу, що звертаючись до суду з поданням, державний виконавець керувався ст. 377-1 ЦПК України, яка з 15.12.2017 року втратила чинність. Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 260,261,263,441 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні подання державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Літвінової Маргарити Вікторівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_2. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення через суд першої інстанції. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: