Справа №731/478/18
Провадження №2/731/193/18

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 листопада 2018 року Варвинський районний суд Чернігівської області
в складі судді Семенченка О.М.,
з участю секретаря Чичоти В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в смт Варва за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -
3 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, яким просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно з рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2008 року у розмірі 500 гривень щомісячно, до 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що за рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2008 року з ОСОБА_2 на її користь стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 500 гривень щомісячно. З часу ухвалення рішення витрати на утримання сина значно зросли у звязку з ростом цін на всі товари першої необхідності. Зараз коштів, які вона отримує від колишнього чоловіка на утримання сина, не вистачає навіть на харчування дитини та забезпечення його одягом. Крім того, дитина відвідує репетиторів з англійської мови, різні секції. Водночас змінився і матеріальний стан платника аліментів - ОСОБА_2 офіційно працевлаштувався в НГВУ «Полтаванафтогаз» ПАТ «Укрнафта» та отримує стабільну заробітну плату. Зріс також і законодавчо встановлений мінімальний розмір аліментів, який відповідно до ст. 182 СК України на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
2 листопада 2018 року до суду поштою надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 на позовну заяву, відповідно до якого відповідач визнає позов частково, згоден сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частки усіх своїх доходів щомісячно, адже оскільки на його утримані знаходяться непрацездатні батьки, які потребують постійної допомоги.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилась, звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримує частково та просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно з рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2008 року у розмірі 500 гривень щомісячно, до 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 24).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, відповідно до якої позов визнав частково та згоден сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки всіх своїх доходів (а.с. 25).
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 30 грудня 2007 року народився ОСОБА_3, батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8).
За рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2008 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 500 гривень щомісячно (а.с. 9, 10).
Дитина проживає з матірю (а.с. 7).
Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ст. ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789XІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.
Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VІІІ висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
У постанові від 3 травня 2018 року по справі №581/638/17-ц Верховний Суд зазначив, що розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів.
12 вересня 2018 року Верховний Суд у постанові по справі №459/2181/17 дійшов висновку, що, враховуючи зміст статей 181, 192 СС, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів мати дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом і з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення нового розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів.
Отже, сама по собі зміна на законодавчому рівні мінімального розміру аліментів не є підставою для збільшення розміру аліментів.
Однак суд враховує те, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів витрати позивачки на утримання сина значно зросли у звязку з ростом цін на всі товари першої необхідності. Зараз коштів, які вона отримує від колишнього чоловіка на утримання сина, не вистачає навіть на харчування дитини та забезпечення його одягом. Крім того, дитина потребує витрат для забезпечення належного рівня духовного, фізичного та розумового розвитку.
Водночас значно покращився матеріальний стан відповідача ОСОБА_2, який на час ухвалення рішення від 22 вересня 2008 року мав непостійний мінливий дохід, а зараз офіційно працевлаштувався в НГВУ «Полтаванафтогаз» ПАТ «Укрнафта» та отримує стабільну заробітну плату.
Суд враховує також те, що позивач ОСОБА_1 виховує дитину одна, а тому на ній лежать усі повсякденні обовязки та відповідальність щодо утримання та виховання дитини, оскільки батько дитини не приймає безпосередньої участі у її вихованні, а лише сплачує аліменти за рішенням суду в незначному розмірі.
Згідно зі ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Разом з тим, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача, оскільки позивач при зверненні до суду з позовною заявою була звільнена від їх сплати.
Керуючись ст.ст. 180, 182, 183, 192 СК України, ст.ст. 141, 206, 247, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.
Розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, на утримання дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно з рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2008 року у цивільній справі №2-195/2008 р. у розмірі 500 гривень щомісячно, збільшити до 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Варвинський районний суд Чернігівської області.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Семенченко