Справа № 473/3540/18
РІШЕННЯ

іменем України

"05" листопада 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Ротар М.М., при секретарі Козаченко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 міської ради Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування

В С Т А Н О В И В:

19.09.2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 міської ради Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, в якому вказав, що він є власником житлового будинку №14 по вул.. Куйбишева в м. Вознесенську Миколаївської області, який він отримав у спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3. Батько ОСОБА_3 в свою чергу володів вказаним будинком на підставі договору купівлі продажу посвідченого державним нотаріусом Другої ОСОБА_1 Державної нотаріальної контори Миколаївської області від 16 травня 1996 року за №2-1426. За вказаним будинком закріплена земельна ділянка площею 0,0721 га для обслуговування житлового будинку. Вказана земельна ділянка згідно Державного акту на право приватної власності належить попередньому власнику будинку ОСОБА_4, яка померла 18.02.1995 року.

Посилаючись на те, що позивач є власником житлового будинку та до нього повинно перейти право власності на земельну ділянку, що надана для його обслуговування, але він позбавлений можливості набути право власності на земельну ділянку в порядку спадкування, позивач просив визнати за ним право власності на земельну ділянку.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 20 вересня 2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до підготовчого засідання.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 16 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_5 не зявилася, від неї надійшла заява, в якій вона просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_1 міської ради Миколаївської областіне зявився, надіслав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, вирішення справи залишає на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником житлового будинку №14 по вул.. Куйбишева в м. Вознесенську Миколаївської області на підставі свідоцтва про право на спадщину від 07.04.2014 року, виданого Першою ОСОБА_1 державною нотаріального конторою. Спадщину він отримав після смерті свого батька ОСОБА_3, який помер 08.12.2008 року ( свідоцтво про смерть від 09.06.2010 р. № ІІ №573379). ОСОБА_3 в свою чергу володів вказаним будинком на підставі договору купівлі продажу посвідченого державним нотаріусом Другої ОСОБА_1 Державної нотаріальної контори Миколаївської області від 16 травня 1996 року за №2-1426. За вказаним будинком закріплена земельна ділянка площею 0,0721 га для обслуговування житлового будинку, яка належить попередньому власнику будинку ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на землю виданий на підставі рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради від 21.09.1993р. №237.

На час переходу права власності на житловий будинок до ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, діяв Земельний кодекс України 1991 року, ст. 30 якого закріплює, що при переході права власності на будинок при цьому до набувача переходить право власності на земельну ділянку без зміни її цільового призначення.

У відповідності з п.18 "г" Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 01.09.2002 року, згідно з Положеннями чинної до цієї дати ст.30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договору відчуження.

Статтею 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруди, переходить і право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Таким чином до ОСОБА_3 перейшло право власності на земельну ділянку, яка надана для обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою м. Вознесенськ по вулиці Куйбишева, 14 і відповідно до Державного акту її розмір становить 0,0721 га.

При зверненні позивача ОСОБА_2 до нотаріуса з питання отримання свідоцтва про право на земельну ділянку після смерті свого батька ОСОБА_3. було відмовлено, в звязку з тим, що право власності на земельну ділянку належить ОСОБА_4, що підтверджується довідкою розясненням Першої ОСОБА_1 державної нотаріальної контори від 07.06.2018 року за №828/02-14.

Згідно ч.2 ст. 124 Конституції України юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Ст. 55 Конституції України гарантує судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Тобто, будь-які цивільні права та інтереси, які охороняються законом, можуть заслуговувати на судовий захист.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі викладеного та з врахуванням неможливості оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку про можливість визнання за позивачем права власності на земельну ділянку.

Відповідно до розпорядження ОСОБА_1 міського голови № 136-р від 25 листопада 2015 року "Про перейменування вулиць, провулків на території м. Вознесенська, назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму" вулиця "Куйбишева" перейменована в "Рибацьку".

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,0721 га, що надана для обслуговування житлового будинку №14 по вулиці Рибацька (до перейменування Куйбишева) в м. Вознесенську Миколаївської області в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер 08 грудня 2008 року.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.М. Ротар