Апеляційне провадження № 22-ц/824/1144/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи 755/13411/17

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Шахової О.В. (суддя-доповідач), Вербової І.М., Саліхова В.В. за участю секретаря судового засідання Дячук І.М.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_4

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю &q?ві;Епіцентр К&qut;;,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4, подану його представником ОСОБА_7,

на рішення Дніпровського районного суду м. Києва ухваленого 09.07.2018 під головуванням судді Катющенко В.П. в приміщенні суду, повний текст якого складено 27.07.2018,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_4, через свого представника ОСОБА_7 звернувся з позовом до ТОВ «Епіцентр К» про захист прав споживачів та повернення сплаченої суми.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він неодноразово купував певні товари в магазині ТОВ «Епіцентр К». Вартість товару, згідно наявних замовлень, видаткових накладних та чеків, ним оплачена в повному обсязі, однак товар станом на сьогоднішній день так і не поставлений та грошові кошти не повернуті. Ним було здійснено та оплачено товар за 19 замовленнями в період з 21.03.2014 по 19.06.2014 на загальну суму 454086 грн. 90 коп. Ним, як покупцем, після оплати було погоджено не самовивіз товару, а саме його доставку. В зазначених замовленнях була вказана очікувана дата доставки товару. При цьому, відомості про місце, день та час доставки вносились до комп'ютеру магазину.

У зв'язку з викладеним, з посиланням на п. 7 ч.1 ст. 1, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 525, 526, 549, 610, 625, 629, 633, 655 ЦК України просив стягнути з ТОВ «Епіцентр К» грошові кошти у розмірі 454 086 гривень 90 копійок, 3% річних - 47 138 гривень 00 копійок, пеню - 551 322 гривні 62 копійки, інфляційні збитки у розмірі 525 662 гривні 65 копійок, а загалом 1 578 210 гривень 20 копійок.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 липня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник позивача ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу і, посилаючись на порушення судом норм процесуального та невірне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що рішення є незаконним та недостатньо мотивованим, оскільки судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

З посиланням на п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» зазначає, що вимоги можуть заявляти споживачі, які мають на товари квитанцію, товарний чи касовий чек або інший письмовий документ. Втрата зазначених документів, неодержання їх при придбанні товару чи неможливість їх відновлення не позбавляє споживача права доводити факт купівлі- продажу з допомогою свідків.

Так, у позивача наявні оригінали чеків та замовлень на весь перелік придбаного, але непоставленого товару відповідачем. Вказані чеки не містять даних про покупця, через готівковий розрахунок, проте підтвердження вчинення усного правочину є чеки. При цьому, інформація про покупця є у замовленнях товару і в документах вказано ім'я «ОСОБА_4», яке є аналогом арабського імені «ОСОБА_4». Крім того, в замовленнях вказаний контактний номер телефону НОМЕР_1, яким по цей день користується позивач. Крім того, зазначає, що згідно вказаних замовлень, товар купувався не поштучно, а значною кількістю, у зв'язку з чим покупцем було погоджено не самовивіз, а саме доставку товару.

Отже, апелянт вважає обґрунтованими та доведеними обставини придбання позивачем товарів на вищезазначену суму, оскільки у останнього на підтвердження такої угоди наявні розрахункові документи.

Таким чином, вважає що висновок суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог та відсутності доказів щодо наявності договору між сторонами про доставку товару є помилковим.

Представник відповідача надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

На обґрунтування відзиву зазначає, що ТОВ «Епіцентр К» здійснює роздрібну торгівлю та не укладає договорів поставок з покупцями. Продаж та відпуск товарів здійснюється безпосередньо у приміщеннях гіпермаркетів після їх оплати споживачами. Додані позивачем документи до позовної заяви свідчать про продаж та відпуск товарів невідомій фізичній особі в асортименті та за ціною, зазначеними в них. Ці документи не вказують на існування невиконаних зобов'язань зі сторони відповідача, зокрема, на укладений між сторонами договір купівлі-продажу з умовою про прийняття покупцем товару у строк, встановлений цим договором. Позивач не посилається на жодну норму права, яка б давала йому право вимагати стягнення з відповідача заявлених сум. Якщо позивач намагається повернути грошові кошти сплачені за товар, то, як зазначає відповідач, спочатку потребує вирішення питання про розірвання договору купівлі-продажу, повернення отриманого позивачем товару і після цього повернення коштів. Нарахування інфляції та відсотків відбувається вже після порушеного грошового зобов'язання, яке взагалі не мало місця. Крім того, під час розгляду цієї апеляційної скарги просить врахувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23.03.2018, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4 до ТОВ «Епіцентр К» про захист прав споживачів та поставки оплаченого товару.

В порядку п. 8 ч. 1 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Указом Президента України від 28.09.2018 №297/2018 переведено суддів апеляційного суду міста Києва на роботу на посадах суддів Київського апеляційного суду.

Відповідно до ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішенням зборів суддів Київського апеляційного суду від 02.10.2018 №3 днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 03.10.2018.

Нерозглянуті апеляційні скарги, заяви, клопотання, подані до Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області передано до новоутвореного Київського апеляційного суду.

У зв'язку із зазначеним вищевказана справа підлягає розгляду Київським апеляційним судом.

В судове засідання апеляційного суду позивач та його представники,будучи за законом належно повідомлені про місце та час розгляду справи не з'явилися, причини неявки не повідомили, заяв про відкладення справи не подавали. Неявка позивача та його представників в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи і відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК, не перешкоджає розгляду справи. Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 21 березня 2014 року у ТОВ «Епіцентр К» було придбано відповідні товари на загальну суму 58 733,81 гривень, з яких було замовлено: тумби, шафи, цоколь, фасади, рамка, скло, кутове з'єднання, стільниця, що підтверджується квитанціями від 25 березня 2014 року та від 07 квітня 2014 року (а.с.14).

Крім того, 22 березня 2014 року у ТОВ «Епіцентр К» було придбано товари на загальну суму 32 323,70 гривень (ламінат, підложка), що підтверджується квитанціями від 25 березня 2018 року та від 07 квітня 20 Ш року (а.с.15, 16).

Також, 24 березня 2014 року у ТОВ «Епіцентр К» було придбано товари на загальну суму 45 444,80 гривень, 24 березня 2014 року - 2 059,65 гривень, 24 березня 2014 року - 35 929,18 гривень, 25 березня 2014 року - 25 856,00 гривень, 25 березня 2014 року - 2 780,00 гривень, 25 березня 2014 року - 110 624,00 гривень, 25 березня 2014 року - 2 544,00 гривень, 25 березня 2014 року - 1 232,00 гривень, 25 березня 2014 року - 45 232,00 гривень, 25 березня 2014 року - 35 840,00 гривень, 09 квітня 2014 року - 9 965,00 гривень, 09 квітня 2014 року - 25 480,00 гривень, 09 квітня 2014 року - 565,60 гривень, при цьому оплата вказаних товарів підтверджується відповідними квитанціями, долученими до матеріалів справи (а.с.17-38).

Відповідно до наявних в матеріалах справи фіскальних чеків 31 травня 2014 року у ТОВ «Епіцентр К» було здійснено купівлю ролетів з малюнком на суму 9 657,32 гривень (а.с.39), 19 червня 2014 року на суму 5 370, 76 гривень було придбано кондиціонер настінний Wild Wind CS-9HP, 19 червня 2014 року на суму 1 719,08 гривень здійснено придбання гіпсокаргону PLATO Aquastop 2500*1200*12,5 у кількості 15 штук та клей PERLFIX для ЛЕК 30 кг, (а.с.42), та в цей же день на суму 2 730,00 гривень було придбано цеглу тонку скала червона 250* 12*65 ТМ Літос (а.с.43).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем та його представником не надано доказів на підтвердження факту виникнення між сторонами цивільно-правових відносин в частині здійснення доставки придбаного товару саме відповідачем.

Колегія суддів погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 7 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ).

На підтвердження факту придбання товару позивачем були надані відповідні квитанції, детальний опис яких був наведений раніше.

Відповідно до ст. 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Так, відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 704 ЦК України визначено, що якщо договір роздрібної купівлі-продажу укладено з умовою про доставку товару покупцеві, продавець зобов'язаний у встановлений договором строк доставити товар за місцем, указаним покупцем, а якщо місце передання товару покупцем не вказане, - за місцем проживання фізичної особи-покупця або місцезнаходженням юридичної особи-покупця. Договір роздрібної купівлі-продажу з умовою про доставку товару покупцеві є виконаним з моменту вручення товару покупцеві, а у разі його відсутності - особі, яка пред'явила квитанцію або інший документ, що засвідчує укладення договору або оформлення доставки товару, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання. Якщо договором не встановлений строк доставки товару для вручення його покупцеві, товар має бути доставлений у розумний строк після одержання вимоги покупця.

Проте позивачем та його представником а ні в суді першої інстанції, а ні в суді апеляційної інстанції не доведено, що договір-купівлі продажу зазначеного у чеках товару укладався з умовою про його доставку покупцеві.

Приписами ч.1 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Так, наявні в матеріалах справи рахунки-замовлення та видаткові накладні не містять ні підпису покупця, ні підпису уповноваженої особи продавця та печатки, ні адреси покупця, ні чітких відомостей, які б змогли ідентифікувати особу покупця, отже не можуть слугувати належними, достовірними та достатніми доказами виникнення між сторонами договірних відносин в частині поставки придбаного товару.

Враховуючи викладене, доводи позивача щодо існування договірних відносин між ним та відповідачем про доставку товару, і, як наслідок, порушення його прав щодо доставки товару, в передбаченому законом порядку є недоведеними.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті рішення.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку порушень норм матеріального і процесуального права, які є безумовною підставою для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції не виявлено.

Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 липня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття,касаційна скарга на постанову може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 02.11.2018.

Суддя-доповідач

Судді: