Справа № 611/ 673/18
Провадження № 2/611/289/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2018 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Андросова О.М.

секретаря Сторчай С..В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Сторони уклали шлюб 17.03.2010 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей.

Позивач прохає розірвати шлюб, обґрунтовуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння і різні погляди на сімейне життя та обовязки подружжя, сварки в сімї, шлюбні відносини припинені з грудня 2017 року, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться.

Позивач в першому судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Відповідач в першому судовому засіданні заперечувала проти позову, вважаючи, що сімю можна зберегти.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов такого..

Відповідно до статті 51 Конституції України та частини 1 статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

З частини 3 статті 105 СК України вбачається, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

Відповідно до частини 3 статті 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Між сторонами склалися відносини, що перешкоджають подальшому спільному проживанню.

З-за різних поглядів на сімейне життя та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння та сварки в сімї сторони перестали розуміти і поважати одне одного, що призвело до фактичного розпаду сімї. Нездорова обстановка в сімї негативно впливала на виховання дітей. Шлюбні відносини між сторонами припинені з грудня 2017 року, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться.

Ухвалою суду від 31 липня 2018 року сторонам надавався строк для примирення, але примирення не досягнуто і позивач наполягає на розірванні шлюбу.

Після закінчення строку на примирення позивач надіслав до суду телефонограму з проханням розглянути справу без його участі, що суд вважає за можливе, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Після закінчення строку на примирення відповідач подала до суду заяву про згоду на розірвання шлюбу і прохає розглянути справу без її участі, що суд вважає за можливе, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

В звязку з визнанням відповідачем позову суд згідно з ч. 3 статті 200, ч. 4 статті 206 ЦПК України ухвалює рішення у підготовчому судовому засіданні.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

За таких обставин суд доходить висновку, що подальше спільне проживання сторін і збереження сімї неможливі, шлюб між сторонами існує формально і зберігати його на майбутнє недоцільно, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідач в заяві прохає після розірвання шлюбу залишити їй прізвище ОСОБА_2.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 200 ч. 3, 206 ч. 4, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 56, 110, 112 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, який зареєстровано 17 березня 2010 року Барвінківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 14.

Прізвище відповідача ОСОБА_2 після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя О.М.Андросов