Справа № 589/4544/16-ц
Провадження № 2/589/65/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2018 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Литвинко Т.В.,

з участю секретаря судового засідання Афанасенко Т.Л.,

представника позивача Карпова В.В.,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з зазначеним вище позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_2 22743,66 грн кредитної заборгованості та судові витрати у розмірі 1378 грн.

Позивач мотивував позов тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 18 липня 2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 15000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк, на підставі п.п.2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, може змінювати кредитний ліміт. Як на підставу своїх вимог позивач посилався на те, що свої зобов'язання за договором виконав та надав кредит. В свою чергу, відповідач, в порушення норм закону та умов кредитного договору, свої зобов'язання не виконав, допустивши утворення заборгованості, яка станом на 30 вересня 2016 року становить загальною сумою 22743,66 грн, з якої: 13843,38 грн - заборгованість за кредитом; 6841,06 грн по процентам за користування кредитом; 500 грн заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500 грн (фіксована частина) та 1059,22 грн (процентна складова).

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову, а також просили застосувати позовну давність щодо складових заборгованості.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до cт.cт. 526 - 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Статтею 611 ЦК України визначено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором, банк зобов'язується надати кошти позичальникові на умовах та у розмірі передбачених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Судом встановлено, що 18 липня 2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір надання банківських послуг № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 15000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Копіями анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, умов та правил надання банківських послуг підтверджується, що ОСОБА_2 був ознайомлений та згодний з умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами, та погодився, що вказані документи становлять договір надання банківських послуг.

Не заперечував факт отримання кредиту і в судовому засіданні відповідач.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг», клієнт дав згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт.

Згідно п. 2.1.1.12.6 договору, банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку». Одночасно згідно п. 1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписок по картковому рахунку. Відповідно до п. 1.1.2.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан рахунків та про здійснені операції по рахунках.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 кредитного договору позичальник зобов'язується погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах передбачених договором.

Умовами кредитування банку п. 2.1.1.7.6, на які погодився відповідач, підписавши заяву, також передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань більш ніж на 30 днів, позивальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором, надавши позичальнику суму кредитних коштів, визначену умовами договору.

Разом з тим, користуючись кредитними коштами, ОСОБА_2 порушував строки сплати заборгованості по кредиту. З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що станом на 30 вересня 2016 року становить загальною сумою 22243,66 грн, з якої: 13843,38 грн - заборгованість за кредитом; 6841,06 грн по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500 грн (фіксована частина) та 1059,22 грн (процентна складова).

Суд погоджується з даним розрахунком, оскільки він відповідає умовам договору.

Крім того, що стосується укладеного між сторонами у даній справі кредитного договору та його складових, то суд наголошує, що підписавши анкету-заяву, відповідач дав свою згоду на те, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і правилами, а також Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг, з якими він ознайомлений. Доказів того, що вимоги банку ґрунтуються на інших умовах, які сторони не узгоджували, відповідач не надав.

При цьому, особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Саме такий договір був укладений і виконувався сторонами. Вимоги про визнання цього договору в цілому або його частин недійсними, а також про зміну або розірвання договору з передбачених законом підстав, відповідач не заявляла.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що між банком та відповідачем від 18 липня 2012 року був укладений кредитний договір з вищезазначеними умовами, який виконувався сторонами.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом в постанові від 21 березня 2018 року справа №441/569/17.

Разом з тим, суд вважає, що з відповідача не може бути стягнуто суму штрафу в розмірі 1559, 22 грн, в зв'язку з подачею заяви про застосування позовної давності, строк якої, згідно ст. 258 ЦК України, становить один рік, оскільки право на нарахування штрафу виникло у банку вже після порушення позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань більш ніж на 30 днів (п. 2.1.1.7.6).

Крім того, з розрахунку, наданого позивачем, суд позбавлений можливості встановити складові такого виду заборгованості як заборгованість за комісією та пенею, що складає 500 грн, оскільки, як вбачається з розрахунку, нарахування комісії та пені за кредитним договором б/н від 18 липня 2012 здійснено в одній загальній колонці розрахунку заборгованості «сума комісії та пені (накопичувальним підсумком)». Таким чином, суд не може встановити окремі суми комісії та пені та перевірити чи нараховані вони відповідно до умов договору, адже комісія та пеня мають різну правову природу.

В судовому засіданні представник позивача також не зміг розмежувати суми комісії та пені та не надав пояснень, на підставі яких умов договору здійснювалося відповідне нарахування.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по пені та комісії в сумі 500 гривень.

Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому частиною першою статті 141 ЦПК України, згідно до Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 1253,29 грн. судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 90,95 % від 1378 грн.

Керуючись статями 4, 12, 13, 77-82, 89, 133, 141, 206, 211, 223, 247, 258, 259, 264 265, 268, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_2 виданий Шосткинським МВ УМВС України в Сумській області, 02 лютого 1996 року, адреса місця проживання: АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , рах.№3111, МФО 305299) суму заборгованості за договором № б/н від 18 липня 2012 року в розмірі 20684,44 грн та суму сплаченого при подачі позову судового збору у відсотковому співвідношенні задоволених позовних вимог в розмірі 1253,29 гривень, загалом визначивши до стягнення 21937 гривні 73 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області .

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 26.09.2018 року.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області Т.В.Литвинко