Червоноармійський районний суд Житомирської області
Справа № 292/1052/18
Номер провадження 2/292/308/18
05 листопада 2018 року смт. Пулини
Червоноармійського районного суду Житомирської області
ОСОБА_1
секретар судового засідання Саламатова О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Пулини в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину.
В С Т А Н О В И В :
У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3, мотивуючи його тим, що 19 вересня 2006 року Червоноармійським районним судом Житомирської області по справі № 2-236/06, їй було видано виконавчий лист про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.09.2006 року і до повноліття дитини.
З жовтня 2006 року і по даний час виконавчий лист № 2-236/06 знаходиться на примусовому виконанні у Корольовському відділі ДВС м. Житомира ГТУЮ у Житомирській області.
З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання сина, якого вона виховує самостійно, значно зросла. Вона постійно несе витрати на навчання та загальний розвиток сина, що полягає в закупці канцелярських засобів, шкільної та спортивної форми, сезонного одягу, взуття, засобів для заняття спортом, книжок, комп"ютера та іншого.
У зв"язку зі змінами, внесеними до СК України, визначений рішенням суду розмір аліментів на теперішній час є нижчим, ніж встановлено законом, тобто мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Враховуючи вищевикладене, просить суд збільшити розмір аліментів з відповідача, стягнутих рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 19.09.2006 року, на її користь, на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначивши стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою судді від 24.09.2018 р. відкрито провадження у справі, розгляд її призначений у порядку спрощеного позовного провадження на 22.10.2018 року, з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання позивач не з"явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує.
Відповідач повторно в судове засідання не з"явився, в порядку ч.11 ст. 128 ЦПК України, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України), відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили, а тому у відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного провадження.
З викладених обставин, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення на підставі ч.1 п.4 ст.280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до висновку, що позов, підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Так, відповідно до свідоцтва про народження серії І - ТП № 015737 від 29.11.2005 року, сторони по справі є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).
Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ТП № 013194 від 19.12.2006 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 був розірваний, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №78 від 19.12.2006 року (а.с.4).
Як вбачається із виконавчого листа, виданого Червоноармійським районним судом №2-236/06 від 19.09.2006 року, з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_5 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткого мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.09.2006 року і до повноліття дитини (а.с.6).
Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження державної виконавчої служби у Корольовському районі м. Житомира, було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-236, виданого 19.09.2006 року Червоноармійським районним судом про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 (а.с.7).
Відповідно до довідок №№ 1217, 1218 від 13.09.2018 року, виданих виконкомом Пулинської селищної ради Пулинського району Житомирської області, до складу сім"ї ОСОБА_2 входить син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться на її утриманні та проживають разом в ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.9, 10).
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Згідно ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
В Декларації прав людини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений соціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу.
Стаття 3 Конвенції OOH про права дитини передбачає, що усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Суд враховує, що обов'язок із утримання дітей покладається на обох батьків.
Згідно ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У статті 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" від 15 липня 1999 року зазначено, що прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Законом України від 17.05.2017 року №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017 року та Законом України № 2475-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання", який набрав чинності 28.08.2018 року, частину 2 статті 182 ЦК України викладено в новій редакції - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Тобто Законами № 2037- VIII та № 2475-VIII збільшено мінімальний гарантований розмір аліментів з 30 до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Як зазначено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України.
Згідно приписів Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.
Враховуючи пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб та інші встановлені обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справи, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для збільшення мінімального розміру аліментів, що стягуються з відповідача на сина сторін щомісячно, не менше 50% прожиткового мінімуму що є співрозмірним із розміром прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років з урахуванням приписів ст.180 Сімейного кодексу України, та не буде надто обтяжливим для платника аліментів.
Даний мінімальний розмір аліментів був закріплений ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, в редакції чинній на момент ухвалення вищевказаного рішення суду.
Таким чином, позовні вимоги про збільшення розміру аліментів згідно ст.ст.182 ,192 СК України, є обґрунтованими та підлягають до задоволення.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. в дохід держави.
Керуючись ст. ст.180, 182, 184, 192 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 82,141, 211, 263-265, 274-279, 280-283, 352, 354 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину, задовольнити.
Збільшити розмір аліментів що утримуються з відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, не працюючого, за рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 19.09.2006 року на користь ОСОБА_2, на неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 та утримувати їх з відповідача у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Виконавчий лист №2-236/06 від 19.09.2006 року, відкликати після повного його виконання.
Рішення суду підлягає виконанню після набрання ним законної сили.
Відповідачу, який не з"явився в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.
Відповідно до п.п.15.5 та п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Заочне рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення .
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О. В. Гуц