Справа № 539/2163/18
14 серпня 2018 року
Лубенський міськрайонний суд
Полтавської області
головуючого судді Даценка В.М., при секретарі судового засіданняАнуфрієвій Н.М., за участю позивача ОСОБА_1 та третьої особи по справі ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи, такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи, такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
В позовній заяві вказала, що вона є власником ? частини будинку №15 по вул. Ярській в с.Малий Вязівок Лубенського району Полтавської області, співвласником ? частини будинку є її син ОСОБА_2.
В будинку зареєстрована вона, ОСОБА_1, її син ОСОБА_2, її невістка ОСОБА_4, онука ОСОБА_5, онука ОСОБА_6 та колишня невістка ОСОБА_3, яка є відповідачем по справі.
Фактично в будинку проживає вона та її син з дружиною і двома доньками. Відповідач ОСОБА_3 не проживає в будинку з 2014 року.
Відповідач житло залишила добровільна, витрат на утримання будинку та сплату за житлово-комунальні послуги не несе, її особисті речі у будинку відсутні. Для проживання в будинку перешкод їй ніхто не створював, однак намірів проживати в ньому відповідач не виявляла.
Реєстрація відповідача в належному їй будинку створює їй певні незручності, зокрема, по сплаті комунальних послуг, утриманню будинку, отримання субсидії.
Місце фактичного проживання та перебування відповідача їй не відоме.
Прохає суд винести рішення, яким визнати відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, будинком №15 по вул. Ярській в с.Малий Вязівок Лубенського району Полтавської області.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, наполягаючи на задоволенні позовних вимог, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Третя особа по справі ОСОБА_2 також прохав позов задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоча відповідно до ст.ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомила, клопотання від відповідача про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило.
На підставі статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів.
Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та третьої особи по справі, встановивши дійсні правовідносини, які виникли між сторонами справи, оцінивши всі докази, зібрані у справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником ? частини будинку №15 по вул. Ярській в с.Малий Вязівок Лубенського району Полтавської області, співвласником ? частини будинку є її син ОСОБА_2, що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 31.08.2007 року, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15769062, копією Свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 18.09.2007 року та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №160942284 (а.с.7- 10).
Відповідно до довідки виконавчого комітету Засульської сільської ради №800 від 12.06.2018 року, в будинку зареєстрована позивач ОСОБА_1, її син ОСОБА_2, невістка ОСОБА_4, онука ОСОБА_5, онука ОСОБА_6 та колишня невістка ОСОБА_3.
В судовому засіданні встановлено, що в будинку проживає позивач та її син з дружиною і двома доньками. Відповідач ОСОБА_3 не проживає в будинку з 2014 року.
Реєстрація відповідача в належному їй та її сину будинку створює певні незручності, зокрема, по сплаті комунальних послуг, утриманню будинку, отримання субсидії.
Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» №24-150/0/4-13 від 28.01.2013 року, при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, судам необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, колишніми членами його сімї, а також членами сімї колишнього власника житла.
З обставин справи вбачається, що йдеться про колишнього члена сімї власника житлового приміщення.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Судом встановлено, що відповідач протягом року не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Докази на підтвердження поважності причин не проживання відповідача суду не надано.
Відтак, відповідно до ст. 405 ЦК України, відповідач є такою, що втратила право на користування спірним жилим приміщенням.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн.80 коп.
Керуючись ст.ст. ст.ст.4-13, 141, 174-181, 209-250, 258, 259, 263, 264, 265, 280, 354 ЦПК України, ст. ст. 319, 321, 383, 391 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 71-72, 116, 56 Житлового Кодексу України , ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11.12.2003 року суд , -
Позов ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (зареєстрованої: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП не відомий) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право на користування жилим приміщенням за адресою с.Малий Вязівок Лубенського району Полтавської області, вул. Ярська, 15
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 704 грн. 80 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за письмовою заявою, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення, а за заявою учасника справи, якому заочне рішення не було вручене у день його проголошення за його письмовою заявою, поданою протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_7М.