Справа № 712/9036/18
Провадження № 2/712/2067/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2018 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Романенко В.А.

при секретарі Таран А.І.

розглянувши в загальному відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття квартири, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття квартири, посилаючись на те, що він являється власником квартири № 158 по вул. Конєва (ОСОБА_3), 9 м. Черкаси, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії ННІ 860138 від 06.07.2018, виданого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_4 після смерті матері ОСОБА_5, яка померла 29.12.2017 року.

20.01.2018 року та 22.01.2018 року його квартиру було затоплено, що підтверджується актом від 22.01.2018 року, засвідченого начальником дільниці № 1 КП «ССУБ» ОСОБА_6

Відповідно змісту вказаного акту, відповідей КП «ССУБ» № 49/37-с від 19.02.2018 року та № 93 від 22.03.2018 року причиною залиття стало халатне відношення до сантехнічного обладнання вище розташованої квартири № 166, а саме: не закриття крану холодного водопостачання на змішувачі в ванній кімнаті.

ОСОБА_2 проживає поверхом вище у квартирі № 166 по вул. Конєва (ОСОБА_3), 9 в м. Черкаси та є власником даної квартири.

22.01.2018 року, в понеділок, після встановлення причин та наслідків заливу і відновлення водопостачання відбулось повторне залиття його квартири за аналогічної причини.

22.01.2018 року, у присутності власника кв. № 166 було складено акт, який був підписаний ОСОБА_2

Крім того, що власник кв. № 166 ОСОБА_2 підписав акт погодившись з інформацією, зазначеною в акті він власноруч написав розписку від 22.01.2018 року в якій свою провину визнав та зобовязався відшкодувати суму заподіяних збитків по ремонту квартири, встановлену майстрами.

Внаслідок залиття його квартири виникла необхідність у проведенні термінового ремонту квартири, так як проживання у ній створює для нього та його сімї незручності у користуванні.

В своєму листі №68/116-с від 05.03.2018 року, КП «ССУБ» повідомила, що не має ліцензії для оцінки нанесених йому матеріальних збитків.

З метою отримання розрахунку розміру нанесених збитків в результаті залиття, що сталися 20.01.2018 року та 22.01.2018 року він звернувся до ПП ОСОБА_7

Відповідно кошторису ремонтно-будівельних робіт, вартість виконання робіт по ремонту квартири № 158 по вул. по вул. Конєва (ОСОБА_3), 9, в м. Черкаси після залиття, що сталися 20.01.2018 року та 22.01.2018 року разом з матеріалами складає 39280,00 грн.

Крім того, згідно висновку від 30.07.2018 ПП «Ажіо» загальна вартість збитків, нанесених в результаті залиття приміщень квартири по вул. Конєва (ОСОБА_3), 9, в м. Черкаси 20.01.2018 року та 22.01.2018 року становить 37130,00 грн.

На час звернення до суду з даним позовом відповідач добровільно відшкодовувати завдану шкоду не бажає попри неодноразові усні та письмові звернення позивача.

ОСОБА_2 повністю ігнорує будь-яке спілкування з позивачем та його представником та ухиляється від виконання зобовязання.

21.05.208 року на адресу ОСОБА_2 рекомендованим листом направлено вимогу про відшкодування ОСОБА_1 збитків завданих залиттям в сумі 39280,00 грн.

Вказаний лист повернувся в звязку з закінченням терміну зберігання, отже між сторонами існує спір, вирішити який можливо лише в судовому порядку.

Просить стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 в рахунок відшкодування заподіяної йому матеріальної шкоди в сумі 37130,00 грн. Судові витрати відшкодувати за рахунок відповідача.

В судове засідання представник позивача не зявилась, скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом опублікування оголошення в газеті.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини, які регулюються нормами цивільного та житлового законодавства.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК).

Відповідно до положень ч. 1, п.п. 1, 3, 7, 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В судовому засіданні установлено, щоОСОБА_1 являється власником квартири № 158 по вул. Конєва (ОСОБА_3), 9 м. Черкаси, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії ННІ 860138 від 06.07.2018, виданого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_4 після смерті матері ОСОБА_5, яка померла 29.12.2017 року.

Власником квартири № 166 у будинку № 9 на вул. Конєва (ОСОБА_3), в м. Черкаси є ОСОБА_2, що підтверджується інформацією з Державного реєстру реових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, інформаційна довідка № 133317233 від 06.08.2018 року.

Відповідно до вимог ст. 151 Житлового кодексу РСР України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобовязані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Згідно з статтею 177 вказаного Кодексу, громадяни зобовязані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до обєктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і при домової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку у підїздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування.

20.01.2018 року та 22.01.2018 року відбулося затоплення квартири № 158 по вул. Конєва. (ОСОБА_3), в м. Черкаси, що підтверджується актом від 22.01.2018 року, засвідченого начальником дільниці № 1 КП «ССУБ» ОСОБА_6

Відповідно змісту вказаного акту, відповідей КП «ССУБ» № 49/37-с від 19.02.2018 року та № 93 від 22.03.2018 року причиною залиття стало халатне відношення до сантехнічного обладнання вище розташованої квартири № 166, а саме: не закриття крану холодного водопостачання на змішувачі в ванній кімнаті.

22.01.2018 року, в понеділок, після встановлення причин та наслідків заливу і відновлення водопостачання відбулось повторне залиття квартири № 158, за аналогічної причини.

22.01.2018 року, у присутності власника кв. № 166 було складено акт, який був підписаний ОСОБА_2

Власник кв. № 166 ОСОБА_2 підписав акт погодившись з інформацією, зазначеною в акті, та власноруч написав розписку від 22.01.2018 року, в якій свою провину визнав та зобовязався відшкодувати суму заподіяних збитків по ремонту квартири, встановлену майстрами.

З метою отримання розрахунку розміру нанесених збитків в результаті залиття, що сталися 20.01.2018 року та 22.01.2018 року позивач звернувся до ПП ОСОБА_7 Відповідно кошторису ремонтно-будівельних робіт, вартість виконання робіт по ремонту квартири № 158 по вул. по вул. Конєва (ОСОБА_3), 9, в м. Черкаси після залиття, що сталися 20.01.2018 року та 22.01.2018 року разом з матеріалами складає 39280,00 грн.

Згідно висновку від 30.07.2018 року ПП «Ажіо» загальна вартість збитків, нанесених в результаті залиття приміщень квартири по вул. Конєва (ОСОБА_3), 9, в м. Черкаси 20.01.2018 року та 22.01.2018 року становить 37130,00 грн.

Відповідно до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частина друга статті 1166 ЦК встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобовязаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи.

При вирішенні спору про відшкодування шкоди обовязковому зясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

З системного аналізу норм чинного цивільного законодавства України вбачається, що цивільне законодавство в деліктних зобовязаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обовязок спростування презумпції вини шляхом доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачу.

Частиною 3 статті 386 Цивільного кодексу України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

З наведеного вбачається, що обовязок доказування розподіляється згідно із перерахованими нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач, у свою чергу, відсутність його вини в заподіянні шкоди.

В судовому засіданні не спростовано факт залиття квартири ОСОБА_1 саме з квартири ОСОБА_2, який встановлений актом від 22 січня 2018 року.

Що узгоджується з висновками та мотивами наведеними в постанові Верховного суду України від 14.02.2018 року по справі № 686/10520/15-ц.

Згідно із частиною четвертою статті 319 ЦК України власність зобовязує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі (ч. 5 ст. 319 ЦК України).

Статтею 322 ЦК України також передбачено, що власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 1192 ЦК України, з врахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином вартість збитків, нанесених в результаті залиття приміщень квартири АДРЕСА_1 (ОСОБА_3) в м. Черкаси становить 37130 грн., відповідно до висновку ПП «Ажіо».

За таких обставин, суд вважає що відповідач повинний відшкодувати позивачу збитки, нанесені в результаті залиття приміщень квартири у сумі 37130 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Разом з тим, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Статтями 15 та 20 ЦК України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ч. 1 ст. 77, ст. 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи вищевикладене, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, беручи до уваги докази, що містяться в матеріалах справи, які протягом розгляду справи не були спростовані відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» та ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 704,80 грн., оплата оголошення в газеті «Урядовий курєр» в розмірі 462 грн.

Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення в справі, що передбачено ст. 280-282 ЦПК України.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 4, 5, 12, 19, 78-81,89, 141, 263-265, 280-285, 352, 354 ЦПК України, на підставі ст. 15, 16, 20, 23, 319, 322, 386, 1166, 1192 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття квартири - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 в рахунок відшкодування заподіяної йому матеріальної шкоди в сумі 37 130 грн., судовий збір в розмірі 704, 90 грн., понесенні витрати в сумі 462 грн., а всього 38 296,90 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу ( п.15 Розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України ).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Головуючий: