Справа № 140/1759/18
Провадження № 22-ц/772/2002/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Слободяник Т. В.
Доповідач:Зайцев А. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2018 рокуСправа № 140/1759/18м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

Головуючого : Зайцева А.Ю. (суддя-доповідач),

суддів : Панасюка О.С., Шемети Т.М.,

за участю секретаря судового засідання : Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за матеріалами позовної заяви Органу опіки та піклування Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав,

за апеляційною скаргою Органу опіки та піклування Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 на ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 18 липня 2018 року, постановлену у складі судді Слободяник Т.В., дата складання повного тексту ухвали відсутня, -

в с т а н о в и в :

У липні 2018 року Орган опіки та піклування Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 18 липня 2018 року відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що в матеріалах справи наявне рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 16 березня 2015 року, яке набрало законної сили, про часткове задоволення позовних вимог Гайсинської районної державної адміністрації в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, що відповідно до пункту 2 частини першої статі 186 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, адже є таке, що набрало законної сили рішення суду у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Не погоджуючись із ухвалою суду, Орган опіки та піклування Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для розгляду до суду першої інстанції.

Подана апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до абзацу 8 пункту 8 постанови КМУ від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов'язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, які ґрунтувалися також на оцінці особистості та її поведінці.

Посилається на те, що відмова суду першої інстанції у відкритті провадження у справі не відповідає інтересам малолітньої дитини ОСОБА_4, не забезпечує стабільних та гармонійних умов життя та позбавляє права дитини на усиновлення.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту восьмого пункту 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 263 ЦПК України визначає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи наявне рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 16 березня 2015 року, яке набрало законної сили, про часткове задоволення позовних вимог Гайсинської районної державної адміністрації в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, що відповідно до пункту 2 частини першої статі 186 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, адже є таке, що набрало законної сили рішення суду у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Зазначений висновок суду першої інстанції апеляційний суд вважає помилковим з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

При вирішенні питання про відмову у відкритті провадження у справі необхідно враховувати, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору (постанова Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-1133цс15).

Як видно зі справи, рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 16 березня 2015 року, яке набрало законної сили, відібрано у ОСОБА_4 сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без позбавлення її батьківських прав. Передано малолітнього ОСОБА_3 органу опіки та піклування Гайсинській районній державній адміністрацій. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь органу опіки та піклування, опікуна чи закладу до якого буде передана дитина позбавлена батьківського піклування, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.02.2015 року до досягнення повноліття /а.с. 3/.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позовні вимоги Гайсинської районної державної адміністрації в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав заявлені у справі № 129/405/15-ц за наслідками розгляду яких ухвалено рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 16 березня 2015 року, та позовні вимоги заявлені у даній справі є відмінними, оскільки обставини, що обґрунтовують звернення до суду з позовом у даній справі (періоди часу, події що мали місце) є іншими ніж у справі № 129/405/15-ц.

Крім того, рішенням від 16.03.2015 року Гайсинський районний суд Вінницької області не позбавляв батьківських прав ОСОБА_4 та не відмовляв у цьому, а скористався повноваженнями наданими статтею 170 СК України.

З огляду на наведене, позов вирішений рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 16 березня 2015 року у справі № 129/405/15-ц, яке набрало законної сили, та позов заявлений Органом опіки та піклування Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 у даній справі не є тотожними, а тому правових підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 186 ЦПК України для відмови у відкритті провадження у справі в суду першої інстанції не було.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що аргументи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, адже вона постановлена з порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись підпунктом восьмим пункту 1 розділу ХІІІ Перехідних положень, частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 379, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Органу опіки та піклування Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 18 липня 2018 року у даній справі скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий А. Ю. Зайцев

Судді: О. С. Панасюк

Т. М. Шемета

Повний текст постанови складено 04.10.2018 року.