Справа № 333/528/18
Провадження № 2/333/921/18
РІШЕННЯ

Іменем України

18 липня 2018 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Дмитрієвої М.М.,

за участі секретаря Барахової Г.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Комунарський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про усунення перешкод у праві власності шляхом зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Комунарський ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області, про зняття арешту з майна.

Свої вимоги обґрунтовує наступним.

14 червня 1999 року суддею Комунарського районного суду м. Запоріжжя винесено рішення, за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 2000 грн. 18 серпня 1999 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження, складено акт опису та арешту майна ОСОБА_1 Постановою державного виконавця від 20 серпня 1999 року накладено арешт на автомобіль «ВАЗ - 21033», державний реєстраційний знак НОМЕР_1. Станом на 19 січня 2018 року відкриті виконавчі проваджень відносно ОСОБА_1 відсутні, також у ВДВС відсутні відомості про накладення арешту на майно ОСОБА_1 за період з 1999 року по 2014 рік через знищення документів за закінченням терміну зберігання. Оскільки вирішити питання у позасудовому порядку неможливо, він вимушений звернутися до суду та просить усунути перешкоди права власності шляхом зняття арешту з транспортного засобу «ВАЗ - 21033», державний реєстраційний знак НОМЕР_1.

Ухвалою суду від 23 березня 2018 року позовна заява прийнята до провадження, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 20 червня 2018 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду.

У судовому засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позов підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним, просили задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_4 проти позову заперечували, пояснили, що вважають ОСОБА_3 неналежним відповідачем. Крім того, наявна розписка ОСОБА_3 про те, що остання жодних претензій до позивача не має.

Третя особа, повідомлена своєчасно та належним чином про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання свого представника не направила, надала заяву про розгляд справи за відсутності останнього.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

14 червня 1999 року ухвалено вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя, яким ОСОБА_5, визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 215 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років позбавленні волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. на підставі ст. 46-1 КК України відстрочено виконання основного покарання на строк 2 роки, зобов'язавши е змінювати без згоди органа внутрішніх справ місце проживання, повідомляти ці органи про зміну місця роботи, періодично з'являтися для реєстрації в органи внутрішніх справ зі сплатою штрафу в дохід держави в розмірі 200 грн. Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 500 грн. матеріальних збитків та 1500 грн. моральної шкоди, а всього 2000 грн.

Ухвалою Запорізького обласного суду від 07 липня 1999 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.

27 серпня 1999 року ОСОБА_3 написала розписку про те, що отримала суму в розмірі 2000 грн., а відтак претензій не має.

Згідно відповіді Комунарського відділу ДВС м. Запоріжжя від 19.01.2018 року № 1705, станом на 19.01.2018 року відкритих виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 у відділі відсутні. Надати інформацію щодо накладення арешту на майно у період 1999-2014 років не має можливим, оскільки відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом № 2274/5 від 25.12.2008 рок Міністерством юстиції України п. 9.8. «строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень та здавальних описів (завершених виконавчих проваджень) становить три роки, після чого вони підлягають знищенню та п. 9.10 «документи органу державної виконавчої служби через закінчення строків їх зберігання підлягають знищенню».

За повідомленням Комунарського ВДВС м. Запоріжжя, станом на 19 січня 2018 року, відкриті виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 відсутні. Надати інформацію щодо накладення арешту на майно за період з 1999 року по 2014 рік неможливо, оскільки відповідно до п. 9.8, 9.10 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом МЮУ № 2274/5 від 25.12.2008 року, за закінченням терміну зберігання документи були знищені.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всупереч вказаній нормі, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту накладення арешту на транспортний засіб. Суд не приймає як належний доказ довідку, оскільки з неї неможливо встановити ким та коли вона видана.

В матеріалах справи міститься копія акту про опис та арешт майна від 19 серпня 1999 року, в якому також не зазначено про накладення арешту на транспортний засіб.

Як роз'яснено у п. 2 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Однак, суду не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 на цей час є власником або володільцем транспортного засобу ВАЗ 21033, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про залишення позову без задоволення.

Щодо твердження представника відповідача про те, що ОСОБА_3 не є належним відповідачем, то суд не приймає його до уваги та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 2 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» відповідачами в справі про зняття арешту з майна є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року№2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 347, 265, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Комунарський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про усунення перешкод у праві власності шляхом зняття арешту з майна - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м.Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Складання повного рішення суду відкладено на строк не більше як десять днів з дня закінчення розгляду справи.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва