Справа № 135/621/18
Провадження № 2/135/214/18
РІШЕННЯ

іменем України

24.10.2018 року Ладижинський міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Корнієнка О.М.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Перший Український ОСОБА_4", третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з вказаним позовом, зазначивши, що 16.02.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 було вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №600, про стягнення з неї на користь Публічного акціонерного товариства "Перший Український ОСОБА_4" заборгованості за кредитним договором №3943 від 20.06.2013 року у сумі 28166,12 грн.. Про вчинення виконавчого напису їй стало відомо наприкінці квітня 2018 року, після отримання постанови від 13.04.2018 року про відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва ОСОБА_6. Жодного повідомлення з банку з розрахунком суми заборгованості вона не отримувала. Вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню тому, що вона виконувала взяті на себе зобов'язання за укладеним кредитним договором. Фактично за період з 2013 по 2016 роки нею було сплачено та повернуто Банку 32515 грн. З цієї суми в 2013 році було сплачено 2650 грн., в 2015 році 11365 грн., в 2016 році 9080 грн., в 2016 році 9440 грн. Відповідач жодного разу не надіслав їй розрахунок суми заборгованості з врахуванням всix нарахованих виплат: сума кредиту, проценти, неустойка, штрафні санкції. Протягом 2017 року до неї зверталися різні компанії за дорученням банку щодо сплати коштів, які не надавали розрахунку заборгованості, не надавали жодних документів на підтвердження правомірності своїх вимог. Розмір заборгованості, згідно листів, виріс з 12000 грн. до 41000 грн.. Від самого відповідача вона отримала два листа. Один в липні 2016 року, згідно якого заборгованість станом на 11.07.2016 року складала 816,25 грн.; другий в серпні 2016 року, згідно якого заборгованість станом на 15.08.2016 року складала 2639 грн.. Після отримання цих листів, вона сплатила кошти в сумі 1800 грн. та 1500 грн.. Після сплати боргу вона листів більше від відповідача не отримувала, повідомлень про залишок заборгованості її не надходило. Вважає, що нотаріус не мав права на вчинення виконавчого напису, крім того у нього не було підстав вважати, що заборгованість є безспірною. Тому вона звернулася за захистом своїх прав та просила суд визнати виконавчий напис №600 від 16.02.2018 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 таким, що не підлягає виконанню.

Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Додатково пояснили, що не було дотримано головної вимоги та умови видачі виконавчого напису відсутність спору про розмір боргу. Оскільки позивач категорично не погоджується взагалі із наявністю заборгованості, так як повністю погасила борг за кредитом. При цьому немає належних доказів отримання позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, який як вказує відповідач їй направлявся, а витяг із сайту Укрпошти не є належним доказом такого повідомлення.

Представник відповідача ПАТ "ПУМБ" в судове засідання не зявився. Не зявився представник відповідача і до Шевченківського районного суду м. Києва, з яким за клопотанням представника відповідача мала проводитись відеоконференція. Згідно поданого відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач не погоджується з обставинами викладеними в позовній заяві позивача та заперечує проти заявлених вимог у звязку з необґрунтованістю. Повідомили, що 20.06.2013 року між позивачем та ПАТ «ОСОБА_7 Капітал», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», на підставі агентського договору №BD-1 від 14.10.2011 року було укладено Договір страхування та Договір карткового рахунку. Фактично сторонами було укладено Договір карткового рахунку №3943, на умовах якого позивачу було надано ліміт овердрафту у розмірі 6000 грн. на строк користування 36 місяців, розмір комісії 2%, розміром процентної ставки, річної у розмірі 24%. Згідно пропозиції від 25.06.2015 року, згідно з п.2.3. ліміт овердрафту визначено у розмірі 15000 грн. В звязку з порушенням Позичальником зобовязань із поверненням кредиту та процентів у нього виникла прострочена заборгованість перед Банком, що стала підставою звернення відповідача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису для стягнення заборгованості. Стягнення заборгованості за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса №600 від 16.02.2018 року є правомірним. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.19999 №1172, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Письмову вимогу щодо розміру заборгованості, яка складала 26860,35 грн., з вимогою про погашення даної суми та попередженням щодо застосування позасудового стягнення та примусового стягнення заборгованості позивачу було вручено 15.11.2017 року, що підтверджується роздруківкою з сайту Укрпошта.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася.

Заслухавши пояснення позивача, її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до таких висновків.

Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється: статтями 87, 88 Закону України Про нотаріат; Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»; наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України».

Згідно зістаттею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012р. передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (п.1.2.). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення звязку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (п.2.3.). Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (п.3.1.). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (п.3.2.). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (п.3.5.).

Відповідно до змісту п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають, зокрема, право звернення стягнення на заставне майно, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Згідно п. 2 вказаного Переліку, кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Тобто, вбачається, що однією з визначальних умов для можливості кредитора задовольнити свої вимоги шляхом права на здійснення стягнення з боржника за виконавчим написом нотаріуса є безспірність вимог про розмір заборгованості.

Судом встановлено, що 20.06.2013 року ОСОБА_2 та ПАТ «ОСОБА_7 Капітал», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», уклали Договір карткового рахунку №3943, на умовах якого позивачу було надано ліміт овердрафту у розмірі 6000 грн. на строк користування 36 місяців, розмір комісії 2%, розміром процентної ставки, річної у розмірі 24%.

Судом встановлено, що 16.02.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 було вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №600, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Перший Український ОСОБА_4" заборгованості за кредитним договором №3943 від 20.06.2013 року у сумі 28166,12 грн.

З копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №56187414 від 13.04.2018 року вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва ОСОБА_6 було відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості в розмірі 28166,12 грн..

З копії постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №56187414 від 25.04.2018 року вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва ОСОБА_6 при примусовому виконанні виконавчого напису №600 виданого 16.02.2018 року приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості в розмірі 28166,12 грн., звернено стягнення на доходи боржника.

З копії заяви про вчинення виконавчого напису поданої представником ПАТ «ПУМБ» ОСОБА_8 вбачається, що ОСОБА_4 подав заяву приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 з проханням вчинити виконавчий напис на Кредитному договорі №3943. Як додаток до заяви зазначено про надання банком: оригіналу Кредитного договору, виписки з рахунка боржника.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 05.07.2017 року по справі № 6-887цс17, судом зазначено, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Відповідно до поданої банком нотаріусу заяви про вчинення виконавчого напису зазначено, що стягнення заборгованості провадиться за період з 25.01.2017 року по 25.01.2018 року. При цьому в поданих документах немає самого розрахунку заборгованості, що могло б бути підтвердженням того, що вказана у розрахунку заборгованість сформувалась саме за вказаний період, тобто з 25.01.2017 року по 25.01.2018 року. Оскільки самого розрахунку заборгованості не надано. Дана обставина є свідченням наявності спору щодо заборгованості, зважаючи на те, що позивач заперечує взагалі наявність боргу.

При цьому, відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15 зазначено, що відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Судом встановлено, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження того, що ПАТ «ПУМБ» надсилали ОСОБА_2 вимоги із зазначення розміру заборгованості та пропозицією погасити заборгованість, як про це зазначено у запереченнях відповідача.

Посилання відповідача на те, що підтвердженням отримання позивачем письмової вимоги від 08.11.2017 року, де вказано суму заборгованості та пропозиція погасити борг, є інформація із сайту Укрпошти та реєстр відправлень, сформований банком, на думку суду, не є належним підтвердженням отримання позивачем письмової вимоги. Оскільки таким належним підтвердженням могла б бути розписка про вручення поштового відправлення адресату ОСОБА_2 Однак, такої розписки відповідачем не було надано.

Крім того, позивач вказувала, що неодноразово отримувала від колекторських фірм різні вимоги про сплату боргу на користь ПАТ «ПУМБ», при цьому суми таких вимог істотно різнились. Однак вимоги від ПАТ «ПУМБ» вона не отримувала.

Окрім викладеного, суд враховує, що в поданих відповідачем запереченнях зазначено, що спочатку сторони узгодили ліміт овердрафту в 6000 грн., що відображено і в наданій нотаріусу пропозиції укласти договір карткового рахунку від 20.06.2013 року, яка підписана сторонами.

Разом з тим, згідно заяви про вчинення виконавчого напису ПАТ «ПУМБ» вказано, що строкова заборгованість за кредитом становить 8330,31 грн., прострочена заборгованість за кредитом становить 9413,29 грн., тобто сукупно 17743,6 грн.

При цьому у поданому запереченні представником відповідача зазначено, що згідно з пропозицією від 25.06.2015 року ліміт овердрафту визначено у розмірі 15000 грн.

Відтак, зважаючи на викладену у відзиві на позов інформації, видно, що до договору кредиту фактично було внесено зміни в положення про ліміт кредиту.

Разом з тим, ПАТ «ПУМБ» до поданих нотаріусу документів не було додано вказаної пропозиції від 25.06.2015 року, яка фактично є частиною кредитного договору, оскільки змінює його умови.

Крім того, судом встановлено, що в заяві про вчинення виконавчого напису зазначено вимогу про стягнення тіла кредиту в розмірі 17743,6 грн. (сума поточної та простроченої заборгованості), яка є більшою за вказаний у відзиві ліміт овердрафту, який за інформацією банку після змін 25.06.2015 року становив 15000 грн.

Вказані обставини безперечно підтверджують позицію позивача про наявність спору щодо заборгованості.

При цьому, з копій квитанцій, наданих ОСОБА_2, вбачається, що вона сплачувала кошти на погашення кредиту з 2013 року по 2015 рік.

Враховуючи викладене, суд вважає, що посилання відповідача на безспірність вимоги не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні. Судом встановлено, що між сторонами існує спір з приводу заборгованості за кредитом, існував на час вчинення виконавчого напису.

Вказаний висновок суду повністю відповідає зазначеним правовим позиціям Верховного Суду України.

Таким чином, оскільки на час вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису між сторонами мав місце спір щодо розміру заборгованості, тому суд вважає, що позовні вимоги до ПАТ "ПУМБ" є обґрунтованим та підлягають задоволенню.

Оскільки рішення ухвалено на користь позивача, то судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

На підставі вищекладеного, згідно Закону України «Про нотаріат», Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року, наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, ст. ст. 12, 13, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №600 від 16.02.2018 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Перший Український ОСОБА_4" заборгованості за кредитним договором №3943 від 20.06.2013 року у сумі 28166,12 грн..

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Перший Український ОСОБА_4" на користь ОСОБА_2 704,80 грн. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 05.11.2018 року.

Суддя: