РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2018 року Провадження №2/425/611/18

Справа №425/2509/18

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Москаленко В.В.,

за участю секретаря судового засідання Окрошко О.О.,

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

встановив:

27 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в якому вказав, що він є власником квартири АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 17 серпня 2018 року. У зазначеній квартирі зареєстровані за місцем проживання члени сімї колишнього власника квартири ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. При досягненні домовленості щодо продажу квартири, представник продавця повідомив позивача, що відповідачі знімуться з реєстраційного обліку до 21.08.2018, про що зазначено в тексті договору купівлі-продажу квартири від 18.08.2018, але до цього часу вони цього не зробили. Реєстрація відповідачів в квартирі позивача порушує його права як власника, тому позивач звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав та просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою № 89 у будинку № 6 по вулиці 30 років Перемоги у місті Рубіжне Луганської області (а.с. 4-6).

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 31.08.2018 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 26).

В судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує (а.с. 41).

Відповідачі у судове засідання не зявилися, про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, надіслали на електронну адресу суду заяви в яких позовні вимоги ОСОБА_1 визнали в повному обсязі та просять слухати справу без їх участі (а.с. 32, 36).

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні та надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи дійшов наступного.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 (копія договору купівлі-продажу квартири від 17.08.2018 - а.с. 9-10, копія Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності а.с. 11).

З копії договору купівлі-продажу квартири від 17.08.2018 вбачається, що представник продавця ОСОБА_4 ОСОБА_5 зобовязалась зняти з реєстраційного обліку у вказаній у договорі квартирі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до 21.08.2018 (а.с. 9 зворот).

На цей час у вищезазначеній квартирі залишилися зареєстровані відповідачі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2(копія довідки центру надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області № 17474 від 22.08.2018 - а.с. 12).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права власника житлового будинку, квартири визначенні статтями 317, 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише на підставах, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження його майна.

Вбачається, що відповідачі є членами сімї колишнього власника квартири ОСОБА_4, які за її згодою були зареєстровані в квартирі, як члени її сімї.

Отже, право відповідачів на користування спірною квартирою виникло за згодою колишнього власника квартири.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 64 ЖК України до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 цього Кодексу.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сімї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сімї якого вони є. Із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї.

Таким чином, чинним законодавством не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом особами, які заселилися до нього зі згоди колишнього власника, у випадку зміни власника.

Виникнення права осіб на користування житлом та обсяг цих прав залежить від наявності у особи, зі згоди якої він вселився, права власності на це житло, а отже, припинення права власності цієї особи на житло припиняє право осіб, які з її згоди були вселені, на користування житлом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Права відповідачів, які не є співвласниками спірної квартири, на користування нею були похідними від прав колишнього власника цієї квартири, а з припиненням його права власності, припинилося і право користування житлом відповідачів.

Частина 4 ст. 206 ЦПК України встановлює, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідачі надіслали до суду заяви про визнання позову в повному обсязі (а.с. 32, 36).

На підставі викладеного, з урахуванням того, що визнання позову відповідачами не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачами позову та вважає можливим задовольнити позов повністю.

Отже позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 11, 81, 206, 211, 247, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 89 у будинку № 6 по вулиці 30 років Перемоги у місті Рубіжне Луганської області.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, або безпосередньо до Апеляційного суду Луганської області, протягом тридцяти днів з дня його складання. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1, проживає за адресою: 92934, вулиця Миру, будинок № 26, село Варварівка, Кремінського району, Луганської області, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, зареєстрований за адресою: 93010, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2.

Відповідач: ОСОБА_3, зареєстрована за адресою: 93010, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_3.

Суддя В.В. Москаленко