Справа № 466/6781/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С
Провадження № 22-ц/783/4962/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого судді: Струс Л.Б.

суддів: Левика Я.А., Шандри М.М.,

секретаря: Бадівська О.О.

за участю: представників ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_7 - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова в складі судді Невойта П.С. від 16 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про захист права власності шляхом зобов`язання приведення у попередній стан,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 16 червня 2017 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_7, ОСОБА_8 за власні кошти відновити самочинно демонтований погріб (позначеному на плані бутовий погріб Пг (Ж), що розташований на земельній ділянці на вул. Січових Стрільців, 27 (колишня адреса вулиця Львівська, 69) у смт.Брюховичі за конфігурацією та із схемою розміщення будівель, зазначеними у технічному паспорті від 05.09.2012 оформленому ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» на будинок № 27 що на вул. Січових Стрільціву у смт. Брюховичі.

При невиконанні рішення надати право ОСОБА_4, ОСОБА_5 шляхом залучення та проведення підрядною будівельною організацією відновити самочинно демонтований погріб (позначеному на плані бутовий погріб Пг (Ж), що розташований на земельній ділянці на вул. Січових Стрільців, 27 (колишня адреса вулиця Львівська, 69) у смт.Брюховичі за конфігурацією та із схемою розміщення будівель, зазначеними у технічному паспорті від 05.09.2012 оформленому ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» на будинок № 27 що на вул. Січових Стрільціву у смт. Брюховичі із подальшим стягненням з ОСОБА_7, ОСОБА_8 коштів проведення таких будівельних робіт.

Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по 275,60 грн. на користь ОСОБА_5 судового збору.

Дане рішення оскаржила представник ОСОБА_7 - ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу.

Вказує, що рішення є незаконним та необґрунтованим. Зазначає, що частково знищений внаслідок пожежі погріб був розібраний ОСОБА_9 з метою ліквідації загрози життю чи здоров`ю осіб, які можуть опинитись поряд із непридатним для використання та аварійним погребом, оскільки погріб після пожежі 2015 року значно пошкодився і не міг використовуватись за призначенням, кам`яна конструкція погребу частково зруйнувалась, стала ненадійною й загрожувала обвалом. Згідно інвентаризаційної справи станом на 01.09.2012 року стан погребу незадовільний, що вказує на ступінь зносу до 60%. Після демонтажу ОСОБА_9 переніс камінь на ділянку ОСОБА_7 з метою забезпечення прав власників на будівельні матеріали, які залишились після демонтажу. Зазначає, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 фізично не могли здійснювати дій щодо демонтажу погребу, оскільки ОСОБА_7 перебувала в Італії, а ОСОБА_8 знаходилась на лікарняному після перенесення складної операції. Також вказує, що земельна ділянка на якій розташований погріб належить до земельних ділянок, які не надані у власність чи користування. Також відсутній детальний план чи план зонування територій смт.Брюховичі, у межі якого входить ділянка, де був розміщений погріб. Зобов`язання відновити погріб суперечить ст..9 ЗУ «Про архітектурну діяльність» і не може бути виконане, оскільки суд не встановив , на підставі якої проектної документації слід відновлювати демонтований погріб, а конфігурація та схема зазначені у Технічному паспорті від 05.09.2012 року зроблена за матеріалами інвентаризації не є проектною документацією.

Просить рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 16 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволенні позову.

Зважаючи на положення п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ Апеляційний суд Львівської області здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, представника ОСОБА_6, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що права та охоронювані законом інтереси позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 порушені діями відповідачів ОСОБА_7, яка є співвласником будівлі та ОСОБА_8, яка є довіреною особою співвласника і та приймала участь у самовільному демонтажі погребу, що є власностю позивачів.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Cудом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.10.2012 року посвідченого державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори за реєстровим №2-924 ОСОБА_4 є власником 1/4 частини житлового будинку №27 з відповідною частиною приналежних до нього господарських будівель та споруд, що знаходяться на вул.Січових Стрільців в смт. Брюховичі м.Львова /а.с.4/.

1/4 частина житлового будинку №27 на вул..Січових Стрільців в смт.Брюховичі належала ОСОБА_10Г.М. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_11, державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори 22.12.1975 року.

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО ОСОБА_12 28.01.2016 року, відповідачка ОСОБА_7 отримала 1/4 частину житлового будинку №27 на вул.Січових Стрільців у смт.Брюховичі з відповідною частиною господарських будівель, в тому числі і бутового погреба Пг(Ж) (а.с.27), як спадкове майно на підставі заповіту після смерті своєї бабці ОСОБА_10, яка померла 11.12.1988 р. (а.с.28).

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦПК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Стаття 317 ЦПК України передбачає що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ст.. 391 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, власник ? житлового будинку - відповідач ОСОБА_7 не вчиняла будь-яких дій щодо порушення прав позивачів, а ОСОБА_8 не є співвласником зазначеного домоволодіння.

Сторони підтвредили наявність погреба після пожежі у такому стані як зазначений на світлинах (а.с.19-22).

Як вбачається з листа СЕС Шевченківського району від 05.09.2012р. господарська будівля знаходиться в антисанітарному стані, захаращена будівельним сміттям, твердими побутовими відходами. Споруда знаходиться в аварійному стані дошки прогнивши, камяна частина господарської споруди напівзуруйнована, існує загроза обвалу. (а.с.116).

Погріб, який є предметом позову про приведення у попередній стан, знаходився всередині деревяного проміщення сараю, проте протягом тривалого часу не використовувався власниками у звязку із його непридатним технічним станом. Це підтверджують матеріали інвентаризаційної справи будинковолодіння № 27 по вул. Січових Стрільців, зокрема згідно Робочого абрису будинку № 69 по вул. Львівська від 21.03.1961р. відсоток зносу погреба становив 40%.

Згідно Інвентаризаційної справи, оглянутої Апеляційним судом, станом на 01.09.2012р.

стан погребу незадовільний, що вказує на ступінь зносу до 60%, також відповідно до таблиці 5.1 Правил визначення фізичного зносу будівель при незадовільному стані будівлі експлуатація елементів будівлі погребу можлива лише при умові їх ремонту.

Окрім того, земельна ділянка, на якій був розташований погріб належить до земельних ділянок, які не надані у власність чи користування. Також відсутній Детальний план чи План зонування територій смт. Брюховичі, у межі якого входить ділянка, де був розміщений погріб.

Відповідно до ч. З ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється.

Судом встановлено, що погріб розбирався ОСОБА_9 - батьком відподача ОСОБА_8 та колишнім чоловіком ОСОБА_7 з метою недопущення шкоди правам власників та інших осіб, в тому числі шкоди їх життю та здоровю.

Відповідно до ст..16 ЦПК України ( в редакції чинній на момент винесення оскаржуваного рішення) звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту, та обирає особу яка є відповідачем у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 33 ЦПК України ( в редакції чинній на момент винесення оскаржуваного рішення) суд за клопотанням позивача не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Колегія суддів приходить до висновку, що позивачами не доведено порушення їх прав чи законних інтересів відповідачами.

У відповідності до вимог ст..76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

З врахуванням вищенаведеного, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову з вищенаведених підстав.

Отже, враховуючи те, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України (в редакції на час ухвалення рішення) щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної інстанції та однією із підстав для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 16 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення яким у позові ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про захист права власності шляхом зобов`язання приведення у попередній стан відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 28 вересня 2018 року.

Головуючий

Судді