Справа № 520/7320/18
Провадження № 2/520/5040/18
04.10.2018 року Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючий - суддя Васильків Олена Василівна
секретар судового засідання Дідур Ганна Сергіївна
13.06.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між ними, що був зареєстрований 30.08.2013 року у відділі РАЦС у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1418 від 30.08.2003 року, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 3500,00 грн. щомісячно до досягнення донькою повноліття. При цьому позивач посилається на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.08.2013 року, від якого мають малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. У звязку із тим, що відповідач добровільно не надає кошти на утримання дитини, та оскільки примирення подружжя неможливе, позивач змушена звернутися до суду із позовом.
22.06.2018 року провадження у справі відкрито.
Позивач ОСОБА_1 до судового засіданя не зявилась, до суду подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача та просить позов задовольнити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище.
Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання 03.09.2018 року та 04.10.2018 року не з'явився, повідомлявся належним чином за місцем реєстрації, будь-яких заяв не надав.
За таких обставин з урахуванням того, що позивач просить розглядати справу за її відсутності, а відповідач не зявляється до судових засідань без повідомляння про причини неявки, суд на підставі положень ст. 223 ЦПК України вважає можливим продовжити розгляд справи по суті за відсутності відповідача.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Як встановлено у судовому засіданні, 30.08.2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_4 /до шлюбу Санівська/ ОСОБА_5 уклали шлюб, який зареєстрований у відділі РАЦС у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1418, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 194291 /а.с.5/.
04.03.2015 року народилася донька ОСОБА_3, актовий запис № 2480, що слідує із свідоцтва про народження серії І-ЖД № 427530, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Батьками у свідоцтві вказані сторони у справі /а.с.9/.
Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються, спільного господарства сторони на теперішній час не ведуть, проживають окремо, спорів стосовно поділу спільного майна та визначення місця проживання дитини на теперішній час сторони не заявляють.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню.
Оскільки шлюб у сторін носить формальний характер, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом.
Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. 112 СК України.
Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
За таких обставин, проаналізувавши встановлені обставини, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.
Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів, суд зазначає наступне.
Позивач по справі посилається на те, що вона працює бухгалтером та має дохід в розмірі 7000 грн., відповідач не має постійного доходу та постійної роботи, він не має інших утриманців, є працездатною особою, тому позивач просить розмір аліментів в твердій грошовій суммі.
Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, оскільки, відповідач добровільно не надає кошти на утримання дітей, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом.
Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. ст. 180-182 СК України.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов'язком батьків.
Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Суд враховує встановлений ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» , прожитковий мінімум у 2018 році на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Тому сума аліментів на дитину сторін має узгоджуватись з вказаною сумою.
Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 104, 105, 110, 112, 180-182 СК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1, - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 /до шлюбу Санівська/ ОСОБА_5 вважати розірваним у день набрання чинності цим рішенням.
Позивачу після розірвання шлюбу залишити прізвище «Кісеолар».
Відповідачу після розірвання шлюбу залишити прізвище «Кісеолар».
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня одержання копії рішення шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси.
Суддя Васильків О. В.