Провадження № 2/643/5011/18
26.09.2018 року Московський районний суд м. Харкова
в складі головуючого судді Ференчук О.В.
з участю секретаря Сиротенко О.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціакльної політики у Московському районні Харківської міської ради про надання дозволу на виїзд дитини за кордон,
Позивач 10.08.2018 року звернулась до суду з позовом про надання дозволу на одноразовий тимчасовий виїзд з поверненням на Україну, неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у супруводі матері ОСОБА_1 до Мальти, Німеччини, Туреччини, Російської Федерації та на тимчасово окуповану територію Луганської та Донецької області в період з 15.09.2018 року по 31.12.2018 року тривалістю одного виїзду за межі України не більше одного календарного місяця.
Вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 21.06.2014 року. Від вказаного шлюбу є неповнолітня дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Позивач фактично не проживає з відповідачем з 2015 року. Дитина проживає з матірю, яка піклується вихованням та духовним розвитком дитини. У ОСОБА_1 з*явилась можливість виїхати з дитиною на відпочинок за кордон. На усне звернення позивача до батька дитини ОСОБА_2 про надання дозволу на вивіз дитини за кордон, відповідач не реагував. У зв*язку з чим позивач вимушена звернутися до суду з вказаною заявою.
Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення у справі не заперечує
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Третя особа: Служба у справах дітей у Московському районі, до суду не з*явились про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
За таких обставин, враховуючи заяву сторони позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що від шлюбу, який зареєстрований 21.06.2014 року у сторін народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10, 11).
Донька постійно проживає з матір'ю. Позивач має можливість забезпечувати виїзд дитини за кордон, з метою розвитку її та оздоровлення.
Як вбачається з матеріалів справи, у позивача існують труднощі в отриманні від батька дитини дозволу на вивезення доньки за кордон.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, виїзд за межі України громадянина, який не досяг шістнадцятирічного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаної Україною 21.02.1990 року, ратифікованої Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Відповідно до ст. 141 СК визначена рівність прав та обов'язків батьків відносно дитини.
У відповідності до вимог ст.ст.7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини.
Відповідно до ст. 4 Закону, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків.
Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Оскільки з позову вбачається, що виїзд за кордон неповнолітньої ОСОБА_3 відповідає її інтересам, з метою оздоровлення дитини, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про надання дозволу на виготовлення проїзного документу для виїзду дитини за кордон та надання дозволу на тимчасовий виїзд (вивезення) за межі території України дитини строком до 31.12.2018 року без згоди та супроводу батька.
Керуючись ст. ст. 76- 81, 263-265, 268, 280 ЦПК України, ст. 154 Сімейного Кодексу України, с. 4 ЗУ "Про порядок виїзду з України та в"їзду в Україну громадян України", п. 16 "Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення", суд -
Позов - задовольнити.
Надати дозвіл на одноразовий тимчасовий виїзд з поверненням на Україну, неповнолітньої дитини (дочки) ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (мешкає: АДРЕСА_1, інн. НОМЕР_1, НОМЕР_2 виданий Лисачанським МВ УДМС України в Луганській області - 26.09.2016 року ) до Мальти, Німеччини, Туреччини, Російської Федерації та на тимчасово окуповану територію Луганської та Донецької області в період з 15.09.2018 року по 31.12.2018 року тривалістю одного виїзду за межі України не більше одного календарного місяця без згоди батька ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, фактично мешкає: АДРЕСА_2, інн. НОМЕР_3).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, шляхом подачі апеляційна скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Ференчук О.В.