Справа № 473/4295/18
УХВАЛА

Іменем України

"06" листопада 2018 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: судді Висоцької Г.А., розглянувши клопотання про звільнення від сплати судового збору по цивільній справі № 473/4295/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ :

02.11.2018 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком № 4 по вул. Мирній в м. Вознесенську Миколаїввської області.

Разом з тим, представником позивача подано клопотання в якому просить звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору або розстрочити сплату судового збору із посиланням на скрутне матеріальне становище.

Розглянувши дану заяву, суд прийшов до наступного. Судовий збір, як складова частина судових витрат, виконує, зокрема, компенсаційну і превентивну функцію, які полягають у відшкодуванні коштів, витрачених державою на здійснення правосуддя, а також коштів, витрачених особами, що звертаються до суду або вчиняють певні процесуальні дії, а також попереджає необґрунтовані звернення до судів, забезпечує виконання юридично зацікавленими в результаті справи особами своїх процесуальних обов'язків.

Європейський суд з прав людини вважає, що положення пункту 1 статті 6 про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення Європейського суду з прав людини "Справа Ейрі" від 09.10.1979 року).

Таким чином, "право на суд" не є абсолютним. Право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави та з боку держави може бути піддане обмеженням, зокрема шляхом встановлення помірного судового збору.

Законодавством України зазначене правове положення знайшло своє відображення в ст. 8 Закону України "Про судовий збір", ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір",ч.1 ст.136 ЦПК України, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не більше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч.3 ст.136 ЦПК України, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Як вбачається з наведеної норми, єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення сторони від сплати судового збору є врахування судом майнового стану.

Відповідно до ст. 190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки,тобто,під поняттям "майновий стан" розуміється сукупність належних особі майнових прав та обов'язків.

Враховуючи, що відстрочення, розстрочення або звільнення сплати судового збору допускається у виняткових випадках і залежно від обставин справи, обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на цю особу. Доказами рівня майнового стану фізичної особи можуть бути, наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про відсутність доходу тощо,які належним чином підтверджують, що майновий стан особи перешкоджає сплаті судового збору у встановлених законом розмірах і в строки.

Аналізуючи наведене,суддя дійшов до висновку,що особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

До клопотання про звільнення від сплати судового збору представником позивача ін. формації про доходи не надано.

Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.1 постанови від 17.10.2014 р.» Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання,повязані з судовими витратами,у чіткій відповідності до ЦПК, Закону України «Про судовий збір», забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами позивача щодо можливості звернення до суду та інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ.

Крім того, згідно договору про надання правової допомоги, позивач користується послугами Вознесенського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, тобто держава сприяла йому у захисті його прав та інтересів і судом не встановлено такого майнового стану позивача, який перешкоджав би сплатити судовий збір у цивільній справі з однієї вимоги немайнового характеру, тобто для задоволення клопотання передбачених законом підстав не вбачається.

Керуючись ст.ст.136, 258 -260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_3 про звільнення від сплати судового збору та його розстрочку по цивільній справі № 473/4295/18 за позовною заявою заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Висоцька Г.А.