Справа № 137/1915/17
Провадження № 22-ц/772/1222/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гопкін П. В.
Доповідач:Марчук В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 рокуСправа № 137/1915/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

Головуючої: Марчук B.C.

Суддів: Денишенко Т.О., Берегового О.Ю.

За участю секретаря: Торбасюк О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 137/1915/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 04 квітня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Гопкіна П.В. в залі суду №1 в 13:19 год., дата складення повного тексту рішення - невідома, -

В с т а н о в и в :

26 грудня 2017 року ОСОБА_3 звернувся у Літинський районний суд Вінницької області з вказаним позовом. Вимоги мотивовані тим, що рішенням Літинського районного суду Вінницької області, від 30.07.2012 р. присуджено до стягнення з ОСОБА_3 на утримання дітей: - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3;сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 13.07.2012 року і до повноліття дітей.

У своїй позовній заяві ОСОБА_3 зазначає, що на момент звернення до суду з позовом, його заборгованість зі сплати аліментів становить 27 806,45 грн. Зауважує, що протягом тривалого часу він хворіє, має ІІІ групу інвалідності та отримує пенсію, яка є основним джерелом його доходу; загальний розмір аліментів становить, майже, половину цього доходу та ставить позивача у скрутне матеріальне становище, оскільки кошти йому потрібні на придбання ліків та на інші потреби.

Виходячи з викладеного позивач просив суд звільнити його від сплати зазначеної заборгованості за аліментами.

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 04 квітня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено через недоведеність позовних вимог.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на необґрунтованість та порушення судом норм матеріального і процесуального права. Просить рішення Літинського районного суду Вінницької області від 04 квітня 2018 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Свою апеляційну скаргу ОСОБА_3 обгрунтовує, знову ж таки, своєю хворобою; порушенням судом норм ст. 42 ЦПК України, яке полягає у незалученні третіми особами дітей, на утримання яких присуджені аліменти, яких позивач не сплачував належним чином і утворив заборгованість; зацікавленістю суду, яка полягає у тому, що суд необгрунтовано піддав сумніву обставини, які визнавала відповідачка, а саме: що проблеми зі здоров'ям у позивача виникли після присудження з нього аліментів, позивач був та є інвалідом третьої групи та проживає за місцем, вказаним у Акті обстеження матеріально-побутових умов, що діти уже повнолітні та проживають окремо і, що позов про стягнення аліментів на період навчання дітей не подавався.

Ще апелянт зазначає у своїй апеляційній скарзі, що суд, здійснивши розгляд справи за правилами спрощеного провадження, всупереч нормі ст. 279 ЦПК України, провів судові дебати в ході судового засідання; що допущено до участі у справі представника відповідача без документа, який би відповідав нормі ст. 62 ЦПК України, а взято до уваги Доручення центру надання БВПД на здійснення представницьких інтересів.

На думку скаржника, порушення у застосуванні норм матеріального права полягають у тому, що суд першої інстанції недоречно застосував до наявних правовідносин ст. 180 СК України та безпідставно не керувався нормою ч.2 ст. 197 СК України.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Позивач та відповідачка зі своїм представником приймали участь у судовому засіданні апеляційного суду Вінницької області. При цьому, позивач підтримував свою апеляційну скаргу, а відповідачка та її представник - заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів, перевіривши матеріали справи, оскаржуване рішення суду та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з наступних обставин.

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області, від 30.07.2012 р. присуджено до стягнення з ОСОБА_3 на утримання дітей: - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3; сина - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 13.07.2012 року і до повноліття дітей. (а/с4).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 13.06.2017 року, у ОСОБА_3, станом на 31.05.2017 року, була наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 27806,45 грн. У цьому розрахунку зазначено, що станом на 01.02.2015 року заборгованість уже складала 13806,45 грн. (а/с8).

З пенсійного посвідчення НОМЕР_2, виданого на ім'я ОСОБА_3, також слідує, що строк його дії з 19.04.2017 року до 31.03.2018 року (а/с10).

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААА за № 581743, у ОСОБА_3 встановлена інвалідність III групи строком до 01.04.2018 р. (а.с. 5).

У виписці з історії хвороби за № 2424 за період з 23.02.2018 року по 06.03.2018 року ОСОБА_3 визначено заключний діагноз: залишкові явища, перенесеного гострого порушення мозкового кровообігу (2015 р.) по типу ішемії в басейні лівої СМА. Легкий центральний правобічний геміпорез. Вестибулярно-атактичний синдром з помірним порушенням ходи і працездатності. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст. Встановлено рекомендації у вигляді нагляду сімейного лікаря за місцем проживання (а.с .48).

За вказаних обставин, суд керувався нормами ст. ст. 180, 194, 197, 199 СК України; ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91р.; ст. 81 ЦПК України та дійшов підставного висновку про відмову у задоволенні позову через недоведеність позовних вимог.

При цьому, апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів погоджується з тим, що теперішній стан здоров'я позивача не є обставиною, яка б була підставою для звільнення ОСОБА_3 від сплати заборгованості за аліментами, оскільки, як правильно зазначив суд першої інстанції, третя група інвалідності, яка була визначена ОСОБА_3, не є непрацездатною, МСЕК вказані лише певні обмеження при працевлаштуванні (а/с5); крім того, позивач, ще будучи фізично здоровою людиною на час присудження аліментів, їх теж не платив та станом на 01.02.2015 року створив заборгованість у розмірі 13806,45 грн., про що він повідомив при розгляді справи апеляційним судом. Поважної причини для такої своєї поведінки він не назвав. Доводів про призначене лікування ОСОБА_3 теж не надав, а у вищевказаній виписці з історії хвороби за № 2424 за період з 23.02.2018 року по 06.03.2018 року зазначено, що в результаті проведеного лікування стан хворого покращився, його виписано додому і рекомендовано лише нагляд сімейного лікаря за місцем проживання ( а/с48).

Товарні чеки №.№ 83, 207, 110, 204, 206, 8, 205аптеки смт. Літин Вінницької області та №50 аптеки м. Вінниця по вул. Пирогова, 109А не є належними доказами у даній справі у розумінні ст. 77 ЦПК України, оскільки у них відсутня інформація, кому були продані зазначені ліки, хто ними лікувався, від яких хвороб та за чиїм призначенням.

У ч.2 ст. 197 СК України зазначено, що за позовом платника суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою.

Щодо доводів скаржника, що судом не залучено до справи третіх осіб: дітей на користь яких були присуджені аліменти, то відповідно до ст. 53 ЦПК України 2017 року, який діяв на час звернення позивача до суду з даним позовом, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача чи відповідача, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права чи обов'язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Таким чином, оскільки діти, будучи уже повнолітніми, не звернулися у суд із заявами про залучення їх у справу в якості третіх осіб, а позивач, маючи право самостійно заявити таке клопотання не зробив цього, судом не було порушено норми ст. 53 ЦПК України.

Стосовно обгрунтувань зацікавленості суду при вирішенні справи, яка полягає у тому, на думку скаржника, що суд безпідставно піддав сумніву обставини, які визнавала відповідачка, а саме: що проблеми зі здоров'ям у позивача виникли після присудження з нього аліментів, позивач був та є інвалідом третьої групи та проживає за місцем, вказаним у Акті обстеження матеріально-побутових умов, що діти уже повнолітні та проживають окремо і, що позов про стягнення аліментів на період навчання дітей не подавався, то ці обставини не спростовують рішення суду, оскільки вони не спростовують висновку суду, що заборгованість за аліментами у їх платника утворилася не через його тяжку хворобу.

Те, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом першої інстанції були проведені судові дебати, не призвело до неправильного вирішення справи, також це порушення не є порушенням норм процесуального права, яке є обов'язковою підставою для скасування судового рішення, виходячи з норми ч.3 ст. 376 ЦПК України.

Представника відповідачки - адвоката ОСОБА_9 допущено до участі у справі відповідно до норми п.8 ч.1 ст. 17 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» та ч.4 ст. 62 ЦПК України.

Посилання суду першої інстанції у своєму рішенні на норму ст. 180 СК України, є доречним так, як у цій статті говориться про обов'язки батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Саме на дітей, у розумінні цього слова, визначеному у ст. 6 СК України, і були присуджені з ОСОБА_3 аліменти рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 30 липня 2012 року (а/с 4) і саме за цим рішенням суду утворилася заборгованість за аліментами.

Згідно ч.4 ст. 194 СК України, заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною (дітьми) повноліття, як і вказано у рішенні суду.

Не відповідає дійсності і твердження скаржника, що судом, при ухваленні оскаржуваного рішення, не застосована ч. 2 ст. 197 СК України; ця норма матеріального права судом застосована у мотивувальній частині рішення. (а/с 79).

Отже, доводи апеляційної скарги є безпідставними і вони не спростовують рішення суду першої інстанції, тому її необхідно залишити без задоволення. А так, як рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, то його необхідно залишити без змін, в силу ст. 375 ЦПК України.

Оскільки ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 11 травня 2018 року сплата судового збору за подання апеляційної скарги ОСОБА_3 була відстрочена до ухвалення апеляційним судом судового рішення у справі, то при винесенні постанови апеляційного суду слід вирішити це питання за правилами ст. 141 ЦПК України та стягнути з позивача на користь держави 960 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 141, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Літинського районного суду Вінницької області від 04 квітня 2018 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 ІНН НОМЕР_1 на користь держави судові витрати у розмірі 960 грн. за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, яким є 11 червня 2018 року.

Судді/підписи/

Згідно з оригіналом

суддя-доповідач: В.С. Марчук