Постанова

Іменем України

04 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 524/6320/16-ц

провадження № 61-24632св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: ОСОБА_2, Моторне (транспортне) страхове бюро України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 лютого 2017 року в складі судді Андрієць Д. Д. та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 03 квітня 2017 року в складі колегії суддів: Дорош А. І., Карпушина Г. Л., Триголова В. М.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБ України) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 15 червня 2015 року відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля Mercedes-Benz, яким керував ОСОБА_2., та автомобіля Volkswagen Jetta, яким керував ОСОБА_1.Винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_2, цивільно-правова відповідність якого не була застрахована. Внаслідок ДТП автомобіль Volkswagen Jetta отримав механічні ушкодження, а позивач - тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Крім того, ОСОБА_1 завдано моральної шкоди.

На підставі викладеного ОСОБА_1 з урахуванням уточнених позовних вимог просив: стягнути солідарно з МТСБ України та ОСОБА_2 вартість експертного автотоварознавчого дослідження - 1 050 грн, витрати на оплату пального, витраченого на доставку потерпілого до лікувальних закладів та експертної установи при проведенні судово-медичної експертизи, - 584,97 грн; стягнути з МТСБ України моральну шкоду в розмірі 5 % від страхової вплати за заподіяну здоров'ю шкоду - 213,42 грн; стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 65 558,58 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 лютого 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 7 000 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що надані суду копії фіскальних чеків про придбання пального не підтверджують понесені позивачем витрати, пов'язані з доставкою потерпілого у відповідні заклади охорони здоров'я. Понесені позивачем з власної ініціативи витрати у розмірі 1 050 грн на проведення автотоварознавчого дослідження також не є доведені. Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 ОСОБА_1 завдано моральної шкоди, яка підлягає стягненню із заподіювача шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 03 квітня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, а також зазначив, що, визначаючи розмір завданої позивачу моральної шкоди, місцевий суд правильно виходив з характеру та обсягу страждань, який зазнав потерпілий, врахував стан його здоров'я, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення вартості експертного автотоварознавчого дослідження та витрат на оплату пального, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вказаних вимог, змінити судові рішення в частині визначення розміру стягнутої з ОСОБА_2 моральної шкоди та визначити її у розмірі 65 558,58 грн.

У решті рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду не оскаржуються, тому відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України судом касаційної інстанції не переглядаються.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач сплатив вартість послуг експерта товарознавця для встановлення розміру заподіяної автомобілю шкоди, тому ці витраті повинні бути відшкодовані. ОСОБА_1 внаслідок ДТП змушений був їздити до лікувального закладу та експертної установи, тому витрати на пальне також повинні бути відшкодовані. Неправомірні дії ОСОБА_2 завдали позивачу моральної шкоди, а визначений у позовній заяві її розмір буде спірмірним з моральними стражданнями та вимушеними змінам у житті, яких зазнав ОСОБА_1

15 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Суди встановили, що вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 червня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України.

Вироком встановлено, що 15 червня 2015 року ОСОБА_2., керуючи автомобілем Mercedes-Benz MB 100 D без посвідчення на право керування транспортними засобами, порушив Правила дорожнього руху, допустив зіткнення з автомобілем Volkswagen Jetta, яким керував ОСОБА_1

У результаті ДТП ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, а автомобіль Volkswagen Jetta зазнав механічних ушкоджень.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Mercedes-Benz не була застрахована, а тому МТСБ України на підставі Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило регламентну виплату потерпілому ОСОБА_1 у розмірі 36 554,21 грн.

Витрати, які пов'язані з розглядом судової справи, визначені у частині третій статті 79 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції. Зокрема у пункті 4 указаної норми визначено, що судовими витратами є витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз.

Отже, суди дійшли правильного висновку про відмову у стягненні вартості експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 050 грн, яке проведено поза судовим розглядом з власної ініціативи позивача.

Відповідно до частини третьої статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проте, позивачем не подано належних та допустимих доказів на підтвердження витрат на пальне саме з метою доставкою потерпілого у відповідні заклади охорони здоров'я та до експертної установи.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд першої інстанції обґрунтовано визначив розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення) та з урахуванням інших обставин, зокрема стану здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках. При цьому місцевий суд правильно виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 03 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В. С. Висоцька

В. В. Пророк