У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2018 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Гребенюк В.В., за участю секретаря Мишак І.Ю., представника позивача ОСОБА_1, представника Київської міської ради Брунь Ю.І., відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом Заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 7 в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_3, про витребування нерухомого майна у комунальну власність, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду із вищезазначеною заявою.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 28.03.2018 р. вищезазначена заява було залишена без руху та надано заявникові строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали. Заявником 24.07.2018 р. недоліки було усунуто частково, з огляду на що, заява про перегляд заочного рішення була прийнята до провадження та призначена до розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи 28.12.2016 р. у справі за позовом Заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 7 в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_3, про витребування нерухомого майна у комунальну власність, постановлено рішення, яким позов було задоволено. Рішення постановлено у відсутності відповідача.

В обгрунтування своєї заяви відповідач зазначила, що не мала можливості прибути в судове засідання, на якому було постановлене заочне рішення, у зв'язку з фактичним неотриманням повістки про виклик в судове засідання. Про факт отримання повісток та не передачі їх іншими особами, які разом проживають з відповідачем, остання не заперечувала. Надати відзив (заперечення) відповідач не мала можливості, оскільки в той період не могла відлучитись, у зв'язку з доглядом за членом сім'ї.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заперечувала проти заяви про скасування заочного рішення, додатково надала свої пояснення по суті заяви та просила залишити заяву про перегляд заочного рішення без задоволення. Через канцелярію суду подала письмові заперечення проти заяви про перегляд заочного рішення.

В судовому засідання представник Київської міської ради підтримала позицію представника Київської місцевої прокуратури № 7.

В судовому засіданні відповідач просила скасувати заочне рішення, зауважила, що ніяких повісток вона не отримувала та іншими особами їй не передавалися.

Суд, заслухавши думку учасників даного судового розгляду, вивчивши матеріали заяви та цивільної справи, вважає, що заява про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 28.12.2016 р. у справі за позовом Заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 7 в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_3, про витребування нерухомого майна у комунальну власність, постановлено рішення, яким позов було задоволено. Рішення постановлено у відсутності відповідача (а.с. 86-92).

Відповідно до ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач неодноразово викликалася в судове засідання, шляхом направлення судових повісток з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за адресою: АДРЕСА_1.

Так, в судове засідання 22.11.2016 р. відповідач будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи, не з'явилася, що підтверджується зворотним поштовим повідомленням про вручення судової повістки 20.10.2016 р., у зв'язку з чим, на підставі ст. 169 ЦПК України (в редакції від 01.09.2015 р.), розгляд справи було відкладено на 28.12.2016 р. (а.с. 76, 80).

В судове засідання 28.12.2016 р. відповідач повторно не з'явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить зворотнє рекомендоване повідомлення про вручення ОСОБА_3 поштового відправлення 26.11.2016 р., заяви про розгляд справи за її відсутності суду не подала (а.с. 81).

Таким чином, відповідач вважається такою, що повідомлена про день, час та місце розгляду справи на 22.11.2016 р. та 28.12.2016 р. у встановленому законом порядку.

У відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України (в редакції від 01.09.2015 р.) у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Таким чином, судом дотримано норми ЦПК України, за яким відбувався розгляд справи, щодо повідомлення відповідача про дату та час проведення судового засідання.

Водночас, з'ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

У відповідності до ч. 3 ст. 287 ЦПК України, суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Згідно ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідачем при поданні заяви про перегляд заочного рішення не надано доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи і не були враховані судом при винесенні спірного заочного рішення від 28.12.2016 року.

З урахуванням того, що заявник не надала жодних доказів неможливості прибуття в судові засідання, не надала доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи і вплинули б на рішення суду, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення заяви.

Статтею 285 ЦПК України передбачено, що у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це.

Посилання заявника на те, що отримання повісток та не передачі їх іншими особами, які разом проживають з відповідачем, останньою не спростовано та не доведено, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 76 ЦПК України (в редакції від 01.09.2015 р.) якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування, а відтак, повістка вважається врученою особі, якій вона адресується.

У відповідність до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09.06.2001 р., зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішеннявід 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Оскільки, відповідач належним чином повідомлявся судом про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, доказів неможливості явки до суду не подала, суд визнає її неявку без поважних причин і тому вважає, що підстави для скасування заочного рішення відсутні, а відтак, заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 287 - 288 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом Заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 7 в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_3, про витребування нерухомого майна у комунальну власність - залишити без задоволення;

Роз'яснити заявнику, що відповідно до пункту 4 статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення;

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення;

Копію ухвали надісласти всім учасникам судового розгляду;

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Гребенюк