Справа № 630/446/18
Провадження № 2/630/315/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2018 року м Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Малихіна О.О.,

за участю секретаря Косенко С.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Люботин Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить наступне:

розірвати шлюб, укладений нею з відповідачем ОСОБА_2, зареєстрований 31 липня 2010 року у відділі РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 97;

визначити місце проживання малолітньої дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю, ОСОБА_1;

стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_1 вказувала, що з 31 липня 2010 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, під час якого у них 27 листопада 2010 року народилась донька, ОСОБА_3. Але протягом останнього року сімейні відносини між ними погіршились, на як наслідок фактично припинились через протилежні погляди на шлюб і сім'ю, часті сварки, які виникали з ініціативи відповідача. Наразі спільне господарство вони не ведуть. Але відповідач ще з вересня 2015 року почав проживати окремо від неї і доньки, та не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні доньки, що спонукало її звернутися з вимогою про стягнення аліментів, які відповідач повинен сплачувати незалежно від того, з ким проживає дитина. Збереження сім'ї, на думку позивача, неможливе, оскільки між неї та відповідачем втрачено почуття любові і поваги, тим більше відповідач проживає з іншою жінкою. Позивач ОСОБА_1 також вказувала на ті обставини, що між нею та відповідачем було досягнуто усної угоди про проживання доньки разом з матір'ю. Але така угода не має юридичної сили, тому вона звернулась до суду аби офіційно визначити місце проживання дитини.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, але подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вказувала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву визнання позову та предявлених до нього вимог в повному обсязі та проведення розгляду справи за його відсутності.

Третя особа - орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області, про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, але його представник не зявився. З огляду на повне визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає за можливе ухвали рішення в даній справі у підготовчому засіданні за відсутності представника третьої особи.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем з дотримання порядку, встановленого ст. 206 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України до ухвалення судового рішення у звязку з визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій та ухвалює рішення за наявності для того законних підстав.

Ознайомившись з заявою відповідача ОСОБА_2 про визнання позову, суд приходить до висновку, що така заява не суперечить закону та достовірно відображає позицію відповідача в даній справі, оскільки подана ним особисто. Від так, визнання відповідачем позову не порушує його права, свободи чи інтереси, тому суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті заявлених вимог у підготовчому засіданні.

Дослідивши наявні в справі матеріали, суд встановив наступне.

Сторони перебувають у шлюбі з 31 липня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб 1-ВЛ № 145368, виданим 31 липня 2010 року відділом РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області. Під час шлюбу у сторін 27 листопада 2010 року народилась донька, ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження 1-ВЛ № 220352, виданим 08 грудня 2010 року відділом державної РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області.

На даний час сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, проживають за різними адресами та спільного господарства не ведуть. Відносини між сторонами припинились та носять формальний характер через відсутність бажання перебувати у шлюбі. Примирятися вони не бажають, оскільки втратили почуття любові і поваги один до одного через різні погляди на сімейне життя і обовязки, та часті сварки, що призвело до взаємного відчуження. Намір сторін розірвати шлюб є остаточним та не суперечить їх інтересам.

За таких обставин суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати, тому задовольняє позов в повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, наразі проживає разом з матір'ю, ОСОБА_1, яка є позивачем по даній справі. Дитина на момент розгляду справи ще не досягла десяти років, тому місце її проживання може бути визначене лише за згодою обох її батьків.

Відповідач ОСОБА_3, який проживає окремо від позивача ОСОБА_1, має право заявити свою вимогу про визначення місця проживання доньки разом з ним. Натомість він добровільно заявив суду про визнання вимоги позивача про визначення місця проживання його доньки разом з матір'ю та визнав ті обставини, що донька фактично проживає з матір'ю, яка створила для дитини необхідні умови.

На підстави викладеного, суд задовольняє вимогу позивача та визначає місце проживання дитини разом з нею.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аналізуючи наведені норми Сімейного кодексу України, слід дійти висновку, що визначальною у вирішенні питання про присудження аліментів є та обставина, з ким з батьків проживає дитина.

В теперішній час батьки дитини проживають окремо один від одного. але дитина проживає разом з матір'ю, позивачем у справі, і ця обставина визнана відповідачем. Отже, дитина перебуває на утриманні матері, позивача в даній справі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Оскільки відповідач, як батько дитини, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, суд задовольняє позов і стягує з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частині від всього його доходу, які він погодився виплачувати. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, яка потребує належного догляду та забезпечення потреб з огляду на швидкий розвиток організму; матеріальне становище позивача, та платника аліментів, який є працездатною людиною та не має на утриманні інших дітей.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд має вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами у відповідності до ст.ст. 141, 142 ЦПК України, виходячи з того, що відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті. Так, позивачем ОСОБА_1 при зверненні з позовом було сплачено судовий збір двома окремими платежами: в сумі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 02 серпня 2018 року, та в сумі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0. від 31 серпня 2018 року. З цих сум судового збору 50% підлягають поверненню позивачу з державного бюджету, а інші 50% слід стягнути на її користь з відповідача.

Крім цього, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 грн., від сплати якого позивач звільнена на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з вимогою про стягнення аліментів. Але вказану суму також слід стягнути з відповідача лише в розмірі 50%, що відповідатиме ст. 142 ЦПК України, так як відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст. 110, 112, 160, 161, 180-184 СК України, ст.ст. 10-13, 81, 82, 141, 142, 200, 206, 263, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний № НОМЕР_1, адреса реєстрації: Харківська область, м. Люботин, вул. Осипенка, 11-А, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, адреса реєстрації: Харківська область, м. Люботин, вул. Шкільна, 52/16, зареєстрований 31 липня 2010 року у відділі РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області за актовим записом № 97, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в сумі 352,40 грн.

Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний № НОМЕР_1, адреса реєстрації: Харківська область, м. Люботин, вул. Осипенка, 11-А, судовий збір в сумі 352,40 грн. з суми судового збору, сплаченого по № 0.0..1 від 02 серпня 2018 року.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в сумі 352,40 грн.

Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний № НОМЕР_1, адреса реєстрації: Харківська область, м. Люботин, вул. Осипенка, 11-А, судовий збір в сумі 352,40 грн. з суми судового збору, сплаченого по № 0.0. від 31 серпня 2018 року.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, адреса реєстрації: Харківська область, м. Люботин, вул. Шкільна, 52/16, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний № НОМЕР_1, адреса реєстрації: Харківська область, м. Люботин, вул. Осипенка, 11-А, аліменти на утримання доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір в сумі 352,40 грн. на користь держави в особі Державної судової адміністрації України (р/р: 6001, одержувач: ГУК у м. Києві, , Банк одержувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код бюджетної класифікації 22030106).

Витрати по оплаті судового збору в сумі 352,40 грн. компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його складання мають право подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 12 жовтня 2018 року.

Суддя О. О. Малихін