Пр.№2/155/574/18
Справа №155/717/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року Горохівський районний суд

Волинської області

в складі: головуючого судді Адамчук Г.М.

при секретарі Ревуцькій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Горохівського районного суду в м.Горохів Волинської області справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк звернулося з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його тим, що 28 березня 2011 року відповідач отримав у позивача кредит в розмірі 900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з виплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,0 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, а якщо протягом цього строку сторони не проінформують один одного про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. У звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань по своєчасній сплаті кредиту станом на 31 березня 2018 року у неї виникла кредитна заборгованість перед позивачем в розмірі 56107,06 грн., тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору та понесені ним судові витрати.

Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 17 серпня 2018 року справу прийнято до свого провадження та ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач ОСОБА_1 скерувала до суду відзив на позов, в якому заявлені позовні вимоги не визнала, зазначивши, що останній платіж по сплаті заборгованості внесла 19 квітня 2013 року, а позовна заява датована 27 квітня 2018 року. Тому, на думку відповідача, позивач при зверненні до суду пропустив строк позовної давності. Враховуючи вищенаведене, відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Представник позивача - публічного акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк скерував до суду відповідь на відзив, зазначивши, що строк дії перевипущеної картки до 12.2014 року, а з позовом до відповідача позивач звернувся 08.05.2018 року до спливу позовної давності. Крім того, згідно п. 1.1.7.31 Умов та Правил надання банківських послуг, яким передбачено, що термін позовної давності стосовно вимог банку по поверненню кредитів, процентів та інших платежів становить 50 років. Тому, на думку представника позивача, строк позовної давності дотримано та позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи, 28 березня 2011 року відповідач ОСОБА_2 звернулася до публічного акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк із заявою позичальника (а.с.7) про отримання кредиту в розмірі 900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на запропонованих банком Умовах і правилах надання банківських послуг (а.с.9-32) та відповідно до довідки про умови кредитування (а.с.8).

Пунктом 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, заявою позичальника та довідкою про умови кредитування передбачено сплату позичальником відсотків в розмірі 30,0 % на рік.

Пунктом 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг та довідкою про умови кредитування передбачено сплату позичальником комісії.

Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг та довідкою про умови кредитування передбачено сплату позичальником штрафу за порушення строків платежів по будьякому з грошових зобовязань, передбачених договором у розмірі 500,00 грн. + 5 % від суми заборгованості.

Пунктами 2.1.1.2.11, 2.1.1.2.12, 2.1.1.2.13 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що картка діє до останнього дня місяця, вказаного на лицевій стороні картки включно. Забороняється використання карт з закінченим строком дії. Банк не несе відповідальності за несвоєчасне отримання отримувачем картки, виданої на новий строк дії. По закінченню строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), після звернення клієнта до банку, згідно діючих тарифів. Перевипуск картки на новий строк здійснюється при дотриманні клієнтом умов обслуговування картки, передбачених договором. Для перевипуску картки до закінчення її строку дії Клієнт повинен звернутися у відділення банку.

Отже, згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК).

Згідно з розрахунком, доданим до позовної заяви, станом на 31 серпня 2017 року заборгованість становить 56107,06 грн. і складається з: 130,94 грн. заборгованості за кредитом, 47378,16 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 5450,00 грн. заборгованості по пені та комісії за користування кредитом, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 2647,96 грн. штрафу (процентна складова).

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами (щомісячними платежами) та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст.257 ЦК).

Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як вбачається із матеріалів справи останній платіж по кредиту в сумі 100 грн. відповідач здійснила 19 квітня 2013 року (а.с.67).

З позовом про стягнення заборгованості за цим договором банк звернувся до суду 14 травня 2018 року.

Як вбачається із довідки долученої позивачем до відповіді на відзив, строк дії кредитної картки до 12.2014 року (а.с.64).

Отже, початок строку позовної давності почався з моменту несплати щомісячного платежу, який відповідач мала здійснити через місяць з дня внесення нею останнього платежу 19 квітня 2013 року.

Крім того, позивач посилається на п. 1.1.7.31 Умов та Правил надання банківських послуг, яким передбачено, що термін позовної давності стосовно вимог банку по поверненню кредитів, процентів та інших платежів становить 50 років. Однак, на думку суду, Умови та Правила надання банківських послуг не підписувались відповідачем, а тому немає підстав вважати, що між сторонами був укладений в письмовій формі договір про збільшення позовної давності. Крім того, суд вважає, що із врахуванням строку дії картки до останнього дня 12.2014 року, позивач звернувся із позовом поза межами позовної давності.

За таких обставин, оскільки позивач звернувся із позовом поза межами позовної давності та ним не надано доказів поважності його пропуску, тому суд вважає, що у задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк слід відмовити у звязку із закінченням строків позовної давності.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.252-258, 261, 267, 526, 530, 554, ч.2 ст.1050, ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 141, 280-283 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Горохівський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата виготовлення повного тексту рішення 02 жовтня 2018 року.

Головуючий /підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області ОСОБА_3