РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №348/832/18

21 вересня 2018 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.

секретаря: Скоблей О.В.

з участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами шляхом виселення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами шляхом виселення.

Позовні вимоги мотивує тим, що йомуналежить на праві приватної власності житловий будинок № 42 разом із господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресом: с. Гаврилівка, вул. Українська (колишня Леніна) Надвірнянського району, Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на жилий будинок від 12.02.1988 р. Право власності на домоволодіння зареєстровано у Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації в книзі № 1 за реєстрованим № 107.

Станом на теперішній час у його квартирі, крім нього як власника, зареєстровані дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, онука ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, онук ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, а також його колишній зять ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6

16.03.2016 р. шлюб, укладений між його дочкою ОСОБА_7 та відповідачем ОСОБА_3, на підставі рішення Надвірнянського районного суду розірвано.

Із рішення Надвірнянського районного суду від 16.03.2016 р. вбачається, що ще до розірвання шлюбу під час їх спільного проживання у його господарстві між його дочкою та відповідачем виникали сварки, скандали та бійки.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 з його домоволодіння добровільно висилятися не бажає, продовжує вчиняти у його домі безпідставні сварки, скандали та бійки, у зв'язку із чим він та його дочка ОСОБА_7 неодноразово змушені були звертатися до правоохоронних органів із заявою про вжиття заходів до ОСОБА_3 щодо припинення ним протиправних дій по відношенню до нього та членів його сім'ї та виселення ОСОБА_3 з його житлового будинку, однак в результаті розгляду його заяв відповідач продовжує користуватися його домогосподарством. Через протиправні дії відповідача він постійно проживаю у страху не тільки за своє життя і здоров'я, але й за життя і здоров'я своїх дітей та онуків.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених в позові, просили постановити рішення, яким виселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 із вказаного домоволодіння без надання іншого приміщення.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час і місце слухання справи повідомлений завчасно належним чином, про що свідчить розписка про отримання повістки.

Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить на праві приватної власності житловий будинок № 42 разом із господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресом: с. Гаврилівка, вул. Українська (колишня Леніна) Надвірнянського району, Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на жилий будинок від 12.02.1988 р. Право власності на домоволодіння зареєстровано у Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації в книзі № 1 за реєстрованим № 107 (а.с. 7).

Як вбачається з довідки Переріслянської сільської ради від 13.03.2018 р., в житловому будинку № 42 по вул. Українська в с. Гаврилівка Надвірнянського району Івано-Франківської області, крім позивача як власника, зареєстровані дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, онука ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, онук ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, зять ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 8).

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16.03.2016 р. шлюб, укладений між дочкою позивача ОСОБА_7 та відповідачем ОСОБА_3 розірвано (а.с. 9).

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сімї, складеного депутатом Гаврилівської сільської ради, відповідач ОСОБА_3. зареєстрований та проживає в житловому будинку № 42 в с. Гаврилівка по вул. Українська, Надвірнянського району, Івано-Франківської області. ОСОБА_3 зловживає алкогольними напоями, погрожує сімї фізичною розправою (а.с. 12).

З повідомлення Надвірнянського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області № 2827 від 15.06.2018 р. та рапорта працівника поліції від 08.03.2018 р., наданих на виконання запиту суду вбачається, що за зверненням ОСОБА_9 від 08.03.2018 р. було проведено перевірку, за результатами якої стосовно ОСОБА_3 складено адміністративний протокол № 460400 від 08.03.2018 р. за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та направлено до Надвірнянського районного суду для прийняття рішення по суті (а.с. 35-36).

Згідно ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з вимогами статей 16, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду із вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Вказані норми матеріального права визначають право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Зазначена правова позиція закріплена у Постанові Верховного Суду України №6-709цс16 від 16 листопада 2016 року, також у Постанові Верховного Суду України №2931 від 15 травня 2017 року.

За правилами ст. 383 ЦК України власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Аналогічні вимоги містить 150 ЖК УРСР.

Таким чином, положеннями ст.ст. 383, 391 ЦК України передбачено право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї.

Відповідно д ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сімї власника будинку належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України, а згідно ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

З матеріалів справи не вбачається наявність родинних звязків позивача із відповідачем. Крім того, відповідач ОСОБА_3 зареєстрований та проживає за адресоюІНФОРМАЦІЯ_7, однак зловживає алкогольними напоями, безпричинно вчиняє сварки та скандали, погрожує фізичною розправою, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сімї та повідомленням Надвірнянського відділу поліції.

Таким чином на вказані правовідносини не поширюється дія норм статтей 64, 156 ЖК УРСР, статті 405 ЦП України, оскільки за встановлених судом фактичних обставин, спір підлягає вирішенню з підстав ст.ст. 383 та 391 ЦК України.

Визначальним для захисту права на підставі цих норм є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Таким чином, реєстрація та проживання відповідача в житловому будинку № 42 по вул. Українська в с. Гаврилівка, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, порушує конституційне право позивача як власника даного будинку на володіння, користування та розпорядження своєю власністю.

Тому суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог про усунення позивачу перешкод у здійснення права користування та розпорядження своїм майном житловим будинком № 42 по вул. Українська в с. Гаврилівка, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, шляхом виселення з нього відповідача.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовівитрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 704 грн. 80 коп. судового збору та 1700 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу в користь позивача згідно квитанцій № 0.0..1 від 24.04.2018 р., та № 0680 серії АЕ від 23.04.2018 р., а всього 2404,80 грн.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 316, 317, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 64, 150, 154 ЖК УРСР, керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами шляхом виселення задовільнити.

Виселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, із домоволодіння № 42, яке знаходиться в с. Гаврилівка по вул. Українська, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, без надання іншого житла.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь ОСОБА_1 2404 грн. 80 коп. понесених судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Надвірнянський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Міськевич О.Я.

Повний текст рішення

виготовлено 01.10.2018 року