Справа № 135/1135/18
Провадження № 2/135/345/18
05.11.2018 року Ладижинський міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Корнієнка О.М.,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання осіб такими, що втратили право користування житлом,
ОСОБА_2 звернулася в суд із позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання осіб такими, що втратили право користування житлом. В позовній заяві зазначила, що вона є власником будинку №81 по вул. Дзержинського в м. Ладижин Вінницької області. В даному будинку зареєстровані: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є її далекими родичами. Відповідачі не проживають в даному будинку з моменту реєстрації свого місця проживання, тобто з 1996 року та 2014 року. Реєстрація ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в будинку який належить їй на праві власності обмежує її в правах як власника нерухомості в частині користування майном, оскільки вона має намір оформити субсидію на газопостачання на опалювальний сезон 2018-2019 року в буд.№81 по вул. Дзержинського в м. Ладижин Вінницької області. Добровільно знятися з реєстрації місця проживання у її будинку відповідачі не бажають. Тому, вона вимушена звернутися в суд та просити визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву згідно якої просила справу розглянути у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_3 належним чином повідомлялися про день, час та місце розгляду справи, шляхом направлення повістки за зареєстрованою адресою їх місця проживання, однак в судове засідання не з'явилися.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наведене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно з ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного ним приміщення або обмежений у праві користуватись жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян.
Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в п. 10 постанови № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового Кодексу України) необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником будинку №81 по вул. Дзержинського в м. Ладижин Вінницької області, що підтверджується копією рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 06.12.2005 року, копією технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9601732 від 18.01.2006 року. В будинку №81 по вул. Дзержинського м. Ладижин Вінницької області зареєстровані: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується відомостями з копії домової книги на житловий будинок.
Відомостей про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були членами сімї позивача немає.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Тому суд вважає, що ОСОБА_2, як власник майна, має право вимагати усунення перешкод у здійснення нею права користування своїм майном шляхом визнання відповідачів таким, що втратили право користування житловим приміщенням.
Такий висновок суду повністю узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в постанові від 16.01.2012 року по справі № 6-57цс11.
Такий висновок суду повністю узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в постанові від 16.01.2012 року по справі № 6-57цс11.
Відповідно до вказаного рішення Верховного Суду України, зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).
Судом встановлено, що що відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_3 не є наймачами житлового приміщення в належному ОСОБА_2 будинку. Договір найму жилого приміщення у вказаному будинку між сторонами не укладався. Відповідачі втратили право користування цим житлом, так як були відсутні без поважних причин у будинку тривалий строк. А тому вони не мають права користування житловим приміщенням у даному будинку.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4, ОСОБА_3 будучи зареєстрованими в належному позивачу будинку, тривалий час не проживають в ньому, а тому обмежують право позивача на користування даним будинком.
Виходячи із наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись України, ст.ст. 16, ст. 319, 321, 405 ЦК України, ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 12, 81, 89, 142, 280-282 ЦПК, суд
Позов задовольнити.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, такими, що втратили право користування будинком №81 по вул. Дзержинського в м. Ладижин Вінницької області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданною протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Вінницької області.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Суддя: