Дата документу 19.09.2018 Справа № 554/5132/18
Справа № 554/5132/18
Провадження № 2/554/2428/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2018 року місто Полтава

Октярський районний суд м.Полтави у складі головуючого судді Бугрія В.М., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування майном, виділення в натурі,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_2, звертаючись з позовом до суду, уточнивши свої вимоги, просить встановити порядок користування квартирою № 100 будинку № 12 по вулиці Огнівська у м. Полтаві між співвласниками:

-виділити ОСОБА_2 частину приміщення квартири, а саме: житлову кімнату «2» площею 12,6 кв. м. та лоджію площею 2.6 кв. м.;

-виділити ОСОБА_3 частину приміщення квартири, а саме: житлову кімнату «5» площею 7.3 кв. м., житлову кімнату «6» площею 17.2 кв. м., та лоджію площею 1.6 кв. м.;

В спільному користуванні співвласникам залишити: коридор «1» площею 8.7 кв. м., вбиральню «3» площею 1.0 кв. м., ванну «4» площею 2.6 кв. м., кухню «7» площею 9.1 кв.м. та вбудовану шафу «8» площею 0,4 кв.м.

Позивач мотивує заявлені вимоги тим, що спірна квартира АДРЕСА_1, належить на праві власності позивачу ОСОБА_2 та відповідачу ОСОБА_3. Спірна квартира складається з: коридор «1» площею 8.7 кв. м., житлова кімната «2» площею 12.6 кв. м., вбиральня «3» площею 1.0 кв. м., ванна «4» площею 2.6 кв. м., житлова кімната «5» площею 7.3 кв. м., житлова кімната «6» площею 17.2 кв. м., кухня «7» площею 9.1 кв. м., вбудована шафа «8» площею 0.4 кв. м., лоджія площею 1.6 кв. м., лоджія площею 2.6 кв. м. Загальна площа квартири становить 63.1 кв. м. Житлова площа становить 37.1 кв. м. До виникнення спору між позивачем та відповідачами не було досягнуто попередньої домовленості про порядок користування належними на праві спільної часткової власності частинами квартири.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 09.07.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 13.08.2018 року пдготоввче провадження закрите та справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання сторони не не з'явились, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивачка вимоги заяви підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, відповідачка не заперечує проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Конституція України у ст. 47 закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до частини першої ст. 356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 16.10.1996 року, виданого відділом приватизації житла Виконкомом Полтавської міської ради народних депутатів на підставі розпорядження (наказу) від 16.10.1996 р. за № 3083 квартира АДРЕСА_2 належить власникам: ОСОБА_3 - 1/2 частина; ОСОБА_4 - 1/2 частина.

Право власності зареєстроване в КП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», що підтверджується Витягом № 19687464 від 28.07.2008 року.

Квартира № 100 складається з: коридор «1» площею 8.7 кв. м., житлова кімната «2» площею 12.6 кв. м., вбиральня «З» площею 1.0 кв. м., ванна «4» площею 2.6 кв. м., житлова кімната «5» площею 7.3 кв. м., житлова кімната «6» площею 17.2 кв. м., кухня «7» площею 9.1 кв. м., вбудована шафа «8» площею 0.4 кв. м., лоджія площею 1.6 кв. м., лоджія площею 2.6 кв. м. Загальна площа квартири становить 63.1 кв. м. Житлова площа становить 37.1 кв. м. Загальна вартість нерухомого майна становить 3679.00 грн., що підтверджується витягом серія ССК № 974197.

Після смерті чоловіка ОСОБА_4, що помер 13.10.2007 р., ОСОБА_2 отримала у спадок 1/4 частину приватної спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_3, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серія ВКР № 919716. Право власності зареєстроване КП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 15.09.2008 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серія ССМ № 620927.

Іншу 1/4 частину вказаної квартири отримала у спадок мати померлого, відповідачка ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серія ВКР №919717. Право власності зареєстровано в КП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» відповідно до Витягу про реєстрацію право власності на нерухоме майно від 15.09.2008 року за № 20225119.

Згідно статті 358 Цивільного кодексу України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Вказана норма регулює порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі. При встановленні порядку користування нерухомим майном кожному із співвласників передається в користування конкретна частина нерухомості, виходячи із його частки в праві спільної власності. Разом з тим, виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.

Встановлення співвласниками порядку користування квартирою з виділенням конкретних приміщень в натурі, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об'єкт самостійної власності кожного з них. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 3 квітня 2013 року у справі № 6-79цс14, постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 526/2101/15-ц, .

За змістом статті 358 Цивільного кодексу України первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна слід враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, необхідно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15.

Відповідно до ч. 1 ст. 360 Цивільного кодексу України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Дана правова норма кореспондується із положенням статті 150 Житлового кодексу України, відповідно до якої визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: проживати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Як роз'яснено в п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20, квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. (ст. 391 Цивільного кодексу України).

Як убачається з матеріалів справи, позивач просить встановивши порядок користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 100 будинку № 12 по вулиці Огнівська у м. Полтаві, вказуючи на те, що між сторонами спірних правовідносин, які є співвласниками квартири, не досягнуто згоди з приводу порядку користування житловим приміщенням, тому порушене право підлягає до відновлення у судовому порядку.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями діючого цивільного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача ОСОБА_4

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведене та керуючись ст. 47 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 356, 358, 360, 391 Цивільного кодексу України, ст. 150 Житлового кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20, ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування майном, виділення в натурі - задовольнити.

Визначити порядок користування квартирою № 100 будинку № 12 по вулиці Огнівська у м. Полтаві між співвласниками:

-виділити ОСОБА_2 частину приміщення квартири, а саме: житлову кімнату «2» площею 12,6 кв. м. та лоджію площею 2.6 кв. м.;

-виділити ОСОБА_3 частину приміщення квартири, а саме: житлову кімнату «5» площею 7.3 кв. м., житлову кімнату «6» площею 17.2 кв. м., та лоджію площею 1.6 кв. м.;

В спільному користуванні співвласникам залишити: коридор «1» площею 8.7 кв. м., вбиральню «3» площею 1.0 кв. м., ванну «4» площею 2.6 кв. м., кухню «7» площею 9.1 кв.м. та вбудовану шафу «8» площею 0,4 кв.м.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд міста Полтави (безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області) протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників, які брали участь у справі:

позивач:

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії КО № 8822363, виданий Ленінським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 14.05.1999 року, місце проживання: 36023, АДРЕСА_4.

відповідачі:

ОСОБА_3, РНОКПП 178161903, паспорт серії КН № 203490, місце проживання: 36023, АДРЕСА_4.

Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

З текстом рішення суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя В.М.Бугрій