Справа № 177/2889/14-ц
Провадження № 2/177/6/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Коваль Н.В.

секретаря судового засідання Зборівської І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, Бабенко (дошлюбне прізвище ОСОБА_1) ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», про визнання кредитного договору розірваним, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача за первинним позовом звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, та уточнюючи позовні вимоги просив суд, стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 506-пк-2008 від 29.05.2008 по комісії за період з 01.01.2010 по 31.0.2016, в розмірі 4987,60 гривень та заборгованість по пені за період з 09.10.2013 по 25.08.2014 в розмірі 43787,52 гривен, а всього 48766,12 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 29.05.2008 між позивачем та відповідачем ОСОБА_1, укладено кредитний договір, відповідно, до якого відповідач отримав кредит у розмірі 10000,00 гривень зі сплатою відсотків, за користування кредитом у розмірі 0,0001% на рік на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, платності, з кінцевим терміном повернення до 27.05.2011.

В забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_1, зобовязань за кредитним договором, між позивачем та відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_3, укладено договори поруки, відповідно до яких, боржник та поручителі відповідають перед кредитором, як солідарні боржники.

16.06.2010 рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, Бабенко (дошлюбне прізвище ОСОБА_1) ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 506-пк-2008 від 29.05.2008 в розмірі 28372, 78 гривен та судові витрати, але позивач вважає, що рішення суду не свідчить про припинення договірних правовідносин і не звільняє відповідачів від відповідальності за невиконання договору, тому позивач за первинним позовом вважає, що з відповідачів, підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 506-пк-2008 від 29.05.2008 по комісії за період з 01.01.2010 по 31.0.2016, в розмірі 4987,60 гривень та заборгованість по пені за період з 09.10.2013 по 25.08.2014 в розмірі 43787,52 гривен, а всього 48766,12 гривень.

Крім, того відповідач за первинним позовом ОСОБА_1, звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до позивача, в якій просив суд визнати кредитний договір № 506-пк-2008 від 29.05.2008, договір поруки № 506/1-пп-2008 від 29.05.2008, та договір поруки № 506/2-пп-2008 від 29.05.2008 розірваним з 25.06.2009.

В обґрунтування позовних вимог позивач за зустрічним позовом зазначив, що відповідно до рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16.06.2010 з нього та відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на користь позивача солідарно стягнута заборгованість за кредитним договором № 506-пк-2008 від 29.05.2008 в розмірі 28372, 78 гривен, за відсотковою ставкою 36%, яка взагалі не передбачена кредитним договором та судові витрати. ОСОБА_5, достроково звернувся із вимогою про повернення кредитних коштів, яка судом була задоволена.

Станом на 18.07.2016 рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16.06.2010 виконане в повному обсязі, тому ОСОБА_5 безпідставно вимагає від відповідачів за первинним позовом заборгованість за кредитним договором у вигляді комісії та пені.

Сторони в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, до початку розгляду справи надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності (а.с.169, 171).

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Судом встановлено, що 29.05.2008 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 506-пк-2008, відповідно до умов якого останньому надано грошові кошти у розмірі 10000,00 гривень з кінцевим терміном повернення кредиту 27.05.2011 (Том№1, а.с. 7-8).

В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3, таПопович Н.В, укладено договори поруки, згідно умов яких поручителі несуть відповідальність за виконання зобовязань за кредитним договором солідарно з позичальником (Том№1 а.с.12, 13).

З матеріалів справи, видно, що ОСОБА_1, не в повному обсязі виконав умови кредитного договору, погашення кредиту не здійснював належним чином, чим порушив зобовязання, щодо щомісячної сплати кредитних коштів та процентів за користування наданими кредитними коштами, тому, відповідно до рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16.06.2010 з відповідачів ОСОБА_1, Бабенко (дошлюбне прізвище ОСОБА_1) ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», солідарно стягнуто заборгованість, за кредитним договором № 506-пк-2008 від 29.05.2008 в розмірі 28372, 78 гривен та судові витрати.

ОСОБА_5 позивач за первинним позовом скористався своїм правом вимагати дострокового повернення позики.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування пені за кредитним договором.

Такий висновок викладений у постанові ОСОБА_6 Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові ОСОБА_6 Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) передбачено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

В той же час, у статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частинами першою та третьою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, про те, що Кредитодавець має право нараховувати пеню впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.

В даному випадку позивач може звернутися до суду із вимогами до відповідачів відповідно до ст. 625 ЦК України.

Що стосується нарахованої позивачем комісії, суд приходить до наступного.

Як видно з матеріалів справи, відповідно до рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16.06.2010 (а.с.19-20), ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», скористався своїм правом на дострокове повернення кредитних коштів, після чого договір між сторонами фактично припинив свою дію, крім того, позивачем не надано обґрунтованого розрахунку комісії, із зазначенням того, які саме послуги ОСОБА_5 надавав позивачу, після ухвалення судового рішення, яким позовні вимоги Банку, були задоволені в повному обсязі.

Що стосується зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», про визнання кредитного договору розірваним з 25.06.2009, суд приходить до наступного.

При зверненні до суду із зустрічними позовними вимогами, позивач посилається на невірне нарахування відсотків, які внаслідок стягнуті з позивача за рішенням суду від 16.06.2010.

Та крім того, банк звернувся до позивача, за зустрічним позовом із вимогою про дострокове повернення кредитних коштів, 25.06.2009, тобто фактично змінив строк виконання зобовязань за кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

При укладанні спірних договорів сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов, зі змістом договору відповідачі за первинним позовом, були ознайомлена, про що свідчить її підпис в договорах.

Відповідно до ст.651 ЦПК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Як видно з матеріалів справи, позивачем за зустрічним позовом не надано доказів того, що з боку ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» допущено істотне порушення договору, так як позивач за зустрічним позовом не оскаржив, рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16.06.2010, та виконав його в повному обсязі, тим самим взнавши позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит».

Крім того, ОСОБА_1, не є стороною в договорах поруки № 506/1-пп-2008 від 29.05.2008 та № 506/2-пп-2008 від 29.05.2008, а тому не може звертатися до суду із позовними вимогами про їх розірвання.

Виходячи з наведеного суд, приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог в повному обсязі.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, в разі відмови в задоволенні позовних вимог, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 18, 81, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд - -

У Х В А Л И В:

В задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, Бабенко (дошлюбне прізвище ОСОБА_1) ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», про визнання кредитного договору розірваним відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Суддя: