Рішення

Іменем України

03 жовтня 2018 року м. Теребовля Теребовлянський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Малярчук В.В.

при секретарі Зіньковській Н.Д.

розглянувши письмово у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Кобиловолоцької сільської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3. звернулися до суду із позовною заявою до Кобиловолоцької сільської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, в якій просять визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/5 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1, з яких 2/5 частки в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, 1/5 частка як за членом колишнього колгоспного двору, визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/5 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1, як за членом колишнього колгоспного двору, визнати за ОСОБА_3. право власності на 1/5 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1, як за членом колишнього колгоспного двору, мотивуючи тим, що вони не можуть отримати у нотаріальній конторі свідоцтва про право власності на дане майно, а тому змушені звернутися з позовом до суду.

Позивачі в судове засідання не з'явилися, однак подали до суду заяву про слухання справи у їх відсутності позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позов визнав та не заперечив проти його задоволення.

Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог: Теребовлянської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності проти позовних вимог не заперечує.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на жилий будинок виданого 10 вересня 1991 року виконкомом Кобиловолоцької сільської ради, про те, що цілий будинок з приналежними до нього будівлями, який розташований у АДРЕСА_1, дійсно належить колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_4 та складається з 4-х членів.

Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше.

Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідно до підпункту "а" та "б" пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності ", положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Враховуючи вище наведене слідує, що власниками домоволодіння, що в АДРЕСА_1, були ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 із врахуванням рівності їх часток відповідно до частини 2 статті 123 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року).

Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із власників домоволодіння, що в АДРЕСА_1, які проживали в ньому станом на 15 квітня 1991 року із врахуванням їх часток відповідно до частини 2 статті 123 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року), належало на праві спільної сумісної власності, з яких ОСОБА_4, як голові колишнього колгоспного двору належало 1/5 частка вищевказаного будинковолодіння, іншим співвласникам ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 належало по 1/5 частці вищевказаного будинковолодіння.

Згідно із свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_2, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що є часом відкриття спадщини на належне їй майно.

Відповідно до свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_3 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що є часом відкриття спадщини на належне йому майно.

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 25 лютого 1981 року ОСОБА_1 вбачається, що його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої чергу після смерті батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та матері ОСОБА_5 померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Таким чином, із вищевказаного вбачається, що позивач ОСОБА_1 має право спадкування згідно закону на 2/5 частки у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1, після смерті батьків, та 1/5 частку він має право як чллен колишнього колгоспного двору.

Позивач ОСОБА_2 має право на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1, як член колишнього колгоспного двору.

Позивач ОСОБА_3 має право на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1, як член колишнього колгоспного двору.

Відповідно до довідки виданої Теребовлянським бюро технічної інвентаризації № 88 від 22 березня 2017 року ОСОБА_1 про те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, знаходиться за адресою АДРЕСА_1, належить на підставі Свідоцтва про право власності виданого 23 липня 1991 року № 20, дійсно належить колгоспному двору, що складається з 4-х членів, головою якого був ОСОБА_4.

Відповідно до довідки виданої виконкомом Кобиловолоцької сільської ради від 07 лютого 2017 року № 190 про те, що житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 під забороною та арештом не перебуває.

Постановою виданою завідувачем Теребовлянської державної нотаріальної контори № 1274/02-14 від 08 вересня 2017 року ОСОБА_6 було відмовлено позивачу ОСОБА_1 у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України вважає за необхідне повернути позивачам з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи вище наведене, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги слід задовільнити, виділивши ОСОБА_1 3/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, з яких: на 1/5 частку він має право як член колишнього колгоспного двору, а 2/5 частини -спадкове майно після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_3) та визнати право власності за ОСОБА_1 на вказане майно, виділивши ОСОБА_2 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, на яку вона має право як член колишнього колгоспного двору та визнати право власності за ОСОБА_2 на вказане майно, виділивши ОСОБА_3 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, на яку він має право як член колишнього колгоспного двору та визнати право власності за ОСОБА_3 на вказане майно.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76, 80, 258, 259, 263-265, 268, 273, 355 ЦПК України, ст.ст. 120, 123 ЦК Української РСР, ст. 392, 1223, 1268 ЦК України від 16 січня 2003 року, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 3/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, з яких: на 1/5 частку він має право як член колишнього колгоспного двору, а 2/5 часток - спадкове майно після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_3).

Визнати право власності за ОСОБА_1 на 3/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, з яких: на 1/5 частку він має право як член колишнього колгоспного двору, а 2/5 частини -спадкове майно після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_3).

Виділивши ОСОБА_2 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, на яку вона має право як член колишнього колгоспного двору.

Визнати право власності за ОСОБА_2 на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, на яку вона має право як член колишнього колгоспного двору

Виділивши ОСОБА_3 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, на яку він має право як член колишнього колгоспного двору.

Визнати право власності за ОСОБА_3 на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, на яку він має право як член колишнього колгоспного двору.

Повернути позивачам ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, із Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, що складає 481,40 грн., сплаченого при поданні позову на підставі квитанції від 16 липня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Тернопільської області через Теребовляський районний суд протягом тридцяти днів з дн отримання копії рішення.

Розяснити учасникам справи, що інформацію щодо справи що розглядається вони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://tr.te.court.gov.ua.

Головуючий В.В.Малярчук