441/1112/18 2/441/616/2018
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.09.2018 року Городоцький районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Українець П.Ф.

за участі секретаря Петрик-Ключник М.Є.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду у м. Городок Львівської обл. справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

сторони в шлюбі з 28.07.2012р., мають сина ОСОБА_4, 03.05.2013р.н.

ОСОБА_2 10.07.2018р. звернулась з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на сина ОСОБА_4, 2013р.н., в сумі 2 000 грн. щомісячно, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, через відсутність взаємопорозуміння, вони часто сварились, тому припинили подружні стосунки, спільно не проживають, примирення неможливе, що відповідач матеріально не забезпечує сина, інше, просила шлюб розірвати та стягнути аліменти на дитину.

Позивачка в суд не зявилась, представник позивача адвокат ОСОБА_1 вимоги підтримала, на їх обґрунтування покликається на обставини, викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач позов визнав, згідний надавати утримання сину в сумі 2 000 грн. щомісячно, зазначив що в січні 2018р. припинили подружні стосунки з позивачкою, що з цього часу сімєю не проживають, примирення між ними неможливе, просив розірвати шлюб.

Враховуючи, що відповідач в підготовчому засіданні позов визнав, суд з огляду на положення ч. 3 ст. 200 ЦПК України, ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження.

Із пояснень відповідача, із змісту позову та копій свідоцтва про шлюб і народження убачається, що сторони в шлюбі з 28.07.2012р., мають сина ОСОБА_4, 03.05.2013р.н., в січні 2018р. припинили подружні стосунки, спільно не проживають (а.с. 2-3, 5, 6).

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948р., чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3 і 4 ст. 56 вказаного Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Як убачається із змісту позову ОСОБА_2 та пояснень її представника в суді (а.с. 2-3) вона не бажає поновлювати сімейні стосунки з відповідачем, настоює на розірванні шлюбу.

Відповідач ОСОБА_3, як убачається із його пояснень в суді теж просить про розірвання шлюбу з позивачкою.

Ураховуючи наведене та інші фактичні взаємини подружжя ОСОБА_3, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також той факт, що примушування сторін до збереження шлюбних відносин порушуватиме їх права на особисту свободу, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За положеннями ст.ст. 84, 180, 183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Із змісту позову ОСОБА_2 (а.с.2-3) видно, що відповідач регулярного утримання сину ОСОБА_4, 03.05.2013р.н. не дає, їй одній матеріально важко утримувати дитину.

Відповідач ОСОБА_3 в суді заявив, що згідний надавати утримання сину в сумі 2 000 грн. щомісячно.

За наведеного, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати 2 000 грн. щомісячно на утримання сина ОСОБА_4, 03.05.2013р.н., починаючи з 10.07.2018р. і до повноліття дитини.

Відповідно до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в користь позивачки 704 грн. 80 коп. та в дохід держави - 704 грн. 80 коп. судових витрат.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 133, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 24, 56, 112, 180 183 СК України, суд

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, 15.12.1987р.н., що зареєстрований 28.07.2012р. Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ЛМУЮ, актовий запис № 1427 - розірвати.

Стягувати з ОСОБА_5 (15.12.1987р.н., проживає на ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1) в користь ОСОБА_2 (12.06.1989р.н., прож. на ІНФОРМАЦІЯ_3 "б"/57 у м.Львів, ІПН НОМЕР_2) аліменти на сина - ОСОБА_6, 03.05.2013р.н., в сумі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з 10.07.2018р. і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 704 грн. 80 коп. судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 704 грн. 80 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Городоцький районний суд Львівської обл. Якщо в судовому засідання було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 05.10.2018р.

Суддя: Українець П.Ф.