АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2141/18 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Панченка М.М.

при секретарі Маличівській Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 01 грудня 2017 року у справі за поданням Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рагімової Асі Назимівни про тимчасове обмеженні у праві виїзду за кордон з вилученням паспортного документу для виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_7, заінтересована особа: ОСОБА_5.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2017 року Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України РагімоваА.Н. звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон з тимчасовим вилученням паспорта громадянина України ОСОБА_7 до виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20.04.2017 №752/13032/16-ц про стягнення на користь ОСОБА_5 з ОСОБА_7 37 666 649, 08 грн. основного боргу за розписками.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01 грудня 2017 року в задоволенні подання Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України РагімовоїАсі Назимівни про тимчасове обмеженні у праві виїзду за кордон з вилученням паспортного документу для виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_7 відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції представник заінтересованої особи подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали про задоволення подання Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не надано належної оцінки діям боржника, який не бажає виконувати рішення суду та всілякими способами ухиляється від повернення боргу ОСОБА_8, що є підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_7 з тимчасовим вилученням паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

У поданому клопотанні до суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_7 просить апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 01 грудня 2017 року закрити, посилаючись на те, що ухвала суду першої інстанції, якою відмовлено в задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України не підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду, що передбачено статтею 353 ЦПК України. Також просив врахувати, що ухвалою Верховного Суду від 16 січня 2018 року відкрито провадження за заявою представника ОСОБА_7 про перегляд рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 січня 2017 року, рішення Апеляційного суду міста Києва від 04 квітня 2017 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення безпідставно отриманих коштів та зупинено виконання рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 січня 2017 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 04 квітня 2017 року. У звꞌязку з цим постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 02 лютого 2018 року зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого документа, виданого Голосіївським районним судом міста Києва, на виконання судового рішення.

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

У судовому засіданні представник заінтересованої особи ОСОБА_5 - ОСОБА_11 та представник заявника - ОСОБА_12 підтримали доводи апеляційної скарги. Представники заінтересованої особи (боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_7) ОСОБА_13 та ОСОБА_14 заперечували проти доводів апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України РагімовоїАсі Назимівни про тимчасове обмеженні у праві виїзду за кордон з вилученням паспортного документу для виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_7, суд першої інстанції виходив із того, що подані матеріали не підтверджують факт ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу (далі - ДВС), яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі "Про виконавче провадження" (далі - Закон ).

Державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням - п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону.

Підстави для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України». Так, зокрема громадянинові України може бути тимчасового відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов′язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов′язань - у п. 5 ч. 1 ст. 6.

Вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" та у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону «Про виконавче провадження, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, у редакції ЦПК України, яка діяла на момент вчинення процесуальної дії, вирішується судом за правилами цивільного судочинства в порядку, передбаченому ст. 377-1 ЦПК, яка міститься у гл. VI ЦПК "Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)".

З матеріалів справи вбачається та учасниками справи не заперечується, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 23 січня 2017 року частково задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_9 про стягнення заборговані. Стягнуто на користь ОСОБА_5 солідарно з ОСОБА_10 та ОСОБА_7 100 000,00 грн. основного боргу. Стягнуто на користь ОСОБА_5 солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 37 666 649,08 грн. основного боргу за розписками. Стягнуто на користь ОСОБА_5 солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 21 852 017,73 грн. інфляційних втрат. Стягнуто на користь ОСОБА_5 солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 2 011 462,00 грн. - 3% річних за порушення виконання зобов'язання. Стягнуто на користь ОСОБА_5 солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 04 квітня 2017 року рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 січня 2017 року в частині задоволення позову до ОСОБА_9 та про стягнення з ОСОБА_7 інфляційних втрат та 3% річних за порушення виконання зобов'язання скасовано й ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 у цій частині вимог відмовлено. В решті - рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 жовтня 2017 року рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 січня 2017 року в не скасованій при апеляційному перегляді частині та рішення Апеляційного суду міста Києва від 04 квітня 2017 року залишено без змін.

До закінчення касаційного провадження ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 липня 2017 року зупинено виконання рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 січня 2017 року та рішенням Апеляційного суду міста Києва від 04 квітня 2017 року (а.с. 109).

З метою примусового виконання рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 січня 2017 року в не скасованій при апеляційному перегляді частині видано 20 квітня 2017 року виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_15 заборгованості на загальну суму 37 666 649,08 грн. та стягувачем ОСОБА_5 пред′явлено для примусового виконання до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (а.с. 6-8, 9).

Постановою державного виконавця від 31 липня 2017 року відкрито виконавче провадження № 54408243 та встановлено строк добровільного виконання, копію якої направлено сторонам (а.с. 14, 15).

Доказів направлення рекомендованим листом постанови про відкриття виконавчого провадження та отримання вказаної постанови учасниками виконавчого провадження суду не надано.

Постановою державного виконавця від 31 липня 2017 року накладено арешт на все майно боржника (а.с. 13).

З метою виявлення майна державним виконавцем направлено запити до Державної служби України з питань праці, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Регіонального територіального сервісного центру МВС в м. Києві, Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві (а.с. 19).

Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником на праві власності зареєстрований будинок за адресою: Черкаська область, Канівський район, с. Прохорівка, вул.. Шевченка, 19; машиномісце в паркінгу № 7 по вул.. Десятинна, 11 у м. Києві; нежилі приміщення №№ 1, 2, 3, 4 (групи приміщень № 10) в літ. «Ж» по вул. Десятинній, 11 у м. Києві; квартира ; 147 у будинку № 7а по вул.. Кловській у м. Києві.

Відповідно до відповідей Регіонального сервісного центру МВС, Управлінь держпраці у Тернопільській області, у Запорозькій області, у Луганській області, У Київській області, в Івано-Франківській області, у Вінницькій області, у Сумській області, у Полтавській області, у Дніпропетровській області, Кіровоградській області, в Одеській області та Головного управління держпродспоживслужби в м. Києві за боржником не зареєстровані автотранспортні засоби та великовантажні та інші технологічні транспортні засоби, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, підіймальних споруд, парових та водогрійних котлів, посудин, що працюють під тиском трубопроводів пари та гарячої води, об'єкти нафтогазового комплексу та інші об'єкти підвищеної небезпеки (а.с. 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 30, 31, 34) .

Згідно відповідей з інших реєструючих установ у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення (а.с. 21, 29).

Постановою державного виконавця від 16.11.2017 описано та арештовано майно (кошти) боржника (а.с. 52).

Дії щодо реалізації майна боржника, на яке накладено арешт вказаними постановами, державним виконавцем не вчинялись.

Постановою державного виконавця від 29 серпня 2017 року зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа, виданого Голосіївським районним судом м. Києва від 20 квітня 2017 року до закінчення касаційного провадження (а.с. 17).

Звертаючись у листопаді 2017 року з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_7 державний виконавець посилався на те, що боржник обізнаний про свої обов'язки та про наявність виконавчих проваджень, останнім не вчинено жодний дій, спрямованих на виконання рішення, а навпаки вчиняються дії, що ускладнюють та унеможливлюють його виконання.

Перевіряючи матеріали подання, доводи осіб, які беруть участь у справі, надаючи оцінку пред'явлених ними доказів в обґрунтування своїх доводів (заперечень), колегія суддів приходить до наступного.

Підстави для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України». Так, зокрема громадянинові України може бути тимчасового відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов′язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов′язань - у п. 5 ч. 1 ст. 6.

Вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" та у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону «Про виконавче провадження, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання.

Поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК ( в редакції чинній на момент вирішення подання) наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Досліджуючи подані матеріали подання та з'ясовуючи обставини щодо свідомого невиконання боржником зобов'язання, суд першої інстанції правильно виходив із того, що на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Обов'язок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Як свідчать матеріали подання, що рішення, яке підлягає примусовому виконанню, оскаржено відповідачем в касаційному порядку, про що він повідомляв відділ примусового виконання рішень. До відкриття виконавчого провадження виконання судового рішення було зупинено ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 липня 2017 року (а.с. 109).

Зупинення виконання рішення - це врегульована законом і оформлена ухвалою суду тимчасова перерва у вчиненні дій щодо примусового виконання судового рішення, а тому невиконання боржником зобов'язань протягом строку на який ухвалою суду зупинено виконання судового рішення (05 липня 2017 року по 04 жовтня 2017 року - постановлення ухвали касаційною інстанцією) не може свідчити про зловживання боржником процесуальними правами та ухилення від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Таким чином, на момент звернення (14 листопада 2017 року) до суду з поданням факт ухилення боржника ОСОБА_7 від виконання зобов'язань не відбувся.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що матеріали подання не підтверджують факт ухилення боржника ОСОБА_7 від виконання своїх боргових зобов'язань, зроблений на підставі всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 268, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 01 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: