справа № 462/2990/14-ц
УХВАЛА

10 жовтня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Боровкова Д.О.,

при секретарі Журавльовій А.С.,

за участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Львові заяву представника відповідача ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про залишення позову без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_7, ОСОБА_6 (третя особа без самостійних вимог на стороні позивачів ОСОБА_8 та третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_9) про визнання договору фіктивним,

ВСТАНОВИВ:

07.05.2014 року позивачі звернулися до суду з даним позовом, у якому просили визнати фіктивним договір дарування, укладений 02.04.2014 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, щодо відчуження земельної ділянки площею 0,3494 га, що розташована по вулиці Пілотів, 9 у місті Львові, кадастровий №:06:018:0128; будівлі лазні-пральні площею 543,7 кв.м., що позначена на плані літерами А-1 та А-1 та котельні площею 134,3 кв.м. під літерою Б-1 та знаходяться за адресою: 79052, Львівська обл., м. Львів, вул. Пілотів.

17.01.2017 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова провадження у справі було зупинене до вирішення справи № 462/2589/14-ц.

11.06.2018 року провадження у справі було відновлено та постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

27.08.2018 року позивачі у підготовчому засіданні подали позовну заяву (в порядку ст. 49 ЦПК України), в якій збільшили свої вимоги та просять визнати недійсним вищевказаний фіктивний договір дарування, укладений 02.04.2014 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 та повернути сторони у попередній стан.

10.10.2018 року представник відповідача ОСОБА_5 подав до суду заяву про залишення позову без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, мотивуючи це тим, що у провадженні є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а саме справа № 462/4525/16-ц.

Заслухавши представника відповідача, який заяву підтримав, позивачів та їх представників, які проти заяви заперечили, оглянувши матеріали справи та цивільної справи № 462/2589/14-ц, суд прийшов до наступних висновків.

Як убачається з матеріалів справи № 462/4525/16-ц у провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебуває справа за позовом ОСОБА_10, ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, (третя особа: ОСОБА_8) про визнання договору дарування недійсним, витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності. Провадження у зазначеній справі було відкрито ухвалою суду від 16.11.2016 року. Зі змісту позову ОСОБА_10 та ОСОБА_2 убачається, що вони просять, зокрема визнати недійсним вищевказаний договір дарування, укладений 02.04.2014 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 та повернути сторони у попередній стан.

За таких обставин, суд погоджується з думкою представника відповідача, що існують всі підстави вважати, що предмет і підстави позовної заяви ОСОБА_10 та ОСОБА_2 зі збільшеними вимогами у даній справі є аналогічний предмету і підставам позову тих самих позивачів у справі № 462/4525/16-ц.

Разом з тим, суд критично ставиться до твердження представника відповідача, що позов ОСОБА_10 та ОСОБА_2 слід залишити без розгляду, з огляду на наступне.

Стаття 49 ЦПК України передбачає право позивача на збільшення та зменшення позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 ЦПК України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

Згідно з п. 6 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у коли позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

З аналізу вищевказаних норм, закріплених у ЦПК України слідує, що у разі подання позивачем позовної заяви зі збільшеними позовними вимогами, яка не відповідає вимогам зазначеного Кодексу, суд повертає відповідну заяву, а не залишає позов без розгляду.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що позовну заяву ОСОБА_10 та ОСОБА_2, подану в порядку ст. 49 ЦПК України, слід повернути їм, оскільки у провадженні суду є інший позов до цього самого відповідача з тим самим предметом та з однакових підстав, а у задоволені заяви представника відповідача про залишення позову без розгляду, з підстав зазначених у ній, необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49,185 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Повернути ОСОБА_1, ОСОБА_2 їх заяву, подану в порядку ст. 49 ЦПК України.

У задоволені заяви представника відповідача ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про залишення позову без розгляду відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана учасниками справи протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення лише в частині повернення заяви позивачам, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до вимог п.п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається учасниками справи до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Суддя:

Оригінал ухвали.