Провадження № 2-з/521/273/18
У Х В А Л А

03 жовтня 2018 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мирончук Н.В.

при секретарі - Власової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області про зобов'язання демонтувати самовільно зведену будівлю, стягнення моральної шкоди, у розмірі 100 тисяч гривень,-

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області про зобов'язання демонтувати самовільно зведену будівлю, стягнення моральної шкоди, у розмірі 100 тисяч гривень.

02 жовтня 2018 року до канцелярії суду позивач подала заяву про забезпечення позову.

В указаній заяві позивачка просить суд забезпечити позов, шляхом накладення арешту на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, яке належить на праві власності ОСОБА_2.

Також, позивач просить суд заборонити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проводити будівельні роботи на межі з земельною ділянкою позивача, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1.

В обґрунтування заяви, позивач зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити та зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідачі, на думку позивача, можуть відчужити своє майно стороннім особам.

Суд, розглянувши надану заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про таке.

З зазначеними заявами заявниця до суду звертається неодноразово.

Так, 03.08.2018 року позивач звернулася до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, яке належить на праві власності ОСОБА_2 та забороною ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проводити будівельні роботи на межі з земельною ділянкою позивача, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Судом було розглянуто вказану заяву.

В ухвалі суду, суд звернув увагу заявниці на те, що, відповідно до ч. 1 п. 5, 6, 7 статті 1512 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити: ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Проте, заява про забезпечення позову не містила зазначеного законом, а саме: ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; відсутні були пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; відсутні і інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Тобто, подаючи заяву про забезпечення позову, заявником, вищезазначені вимоги закону, не було виконано.

Тому, суд, встановивши, що заява заявника про забезпечення позову подана без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, у відповідності до ч. 9 ст. 153 ЦПК України, повернув її заявнику, про що постановив ухвалу.

Не виконавши вимог, зазначених в ухвалі суду про повернення заяви про забезпечення позову, позивачка повторно 30.08.2018 року надала до канцелярії суду ту ж заяву про забезпечення позову, з тими ж вимогами.

Проте, судом, досліджуючи подану заяву, було встановлено, що вона подана без усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 07.08.2018 року.

У зв'язку з чим, ухвалою суду від 12 вересня 2018 року, заяву про забезпечення позову від 30.08.2018 року було також повернуто заявнику та роз'яснено, що заява подана без дотримання вимог ст. 151 ЦПК України, тобто, з тими ж недоліками, що і первинна заява.

Не зважаючи на недоліки, зазначені в ухвалах суду від 07.08.2018 року та від 12.09.2018 року, позивач втретє надала до канцелярії суду ідентичну заяву про забезпечення позову, з тими ж недоліками, в якій вказала: "що стосується зустрічного забезпечення" то вона бачить "перспективи щодо пропозицій до відповідачів про врегулювання" спору.

Проте, законодавцем надано роз'яснення, що таке зустрічне забезпеченя.

Отже, подаючи втретє одну і ту ж заяву до суду, заявником не виконано недоліки, зазначені судом в ухвалі суду від 07 серпня 2018 року, якою вказану заяву було повернуто позивачу, у зв'язку з недотриманням вимог чинного законодавства, а саме ч. 1 п. 5, 6, 7 ст. 151 ЦПК України.

У зв'язку з зазначеним, суд звертає увагу заявниці, що статтею 44 ЦПК України передбачено неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Так, відповідно до ч.1 вказаної статті, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Зловживання процесуальними правами не допускається.

Також, згідно до п. 1 ч.2 вказаної статті 44 ЦПК України, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин.

Таким чином, досліджуючи вищевказану заяву, яку позивачка подала втретє, судом встановлено, що нею в черговий раз не виконано вимог ч. 1 п. 5, 6, 7 ст. 151 ЦПК України, та не вказано ціну позову, про забезпечення якого вона просить, також не зазначено пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

У відповідності до ч. 9 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі зазначеного, заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст. 151-153 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н. В. Мирончук

03.10.18