Провадження №2/760/4899/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Кушнір С.І,

при секретарі Гаєвській С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Київської міської ради, третя особа: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві в особі Дев'ятої київської державної нотаріальної контори, про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в квітні 2018 р. звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті матері, ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 р., в порядку спадкування за законом, а саме на чотирьохкімнатну квартиру № АДРЕСА_5, загальною площею 106,3 кв.м., жилою площею - 56,4 кв.м.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27 жовтня 1994 р. його батькові, ОСОБА_4, було видано свідоцтво про право власності в рівних долях разом із матір'ю позивача, ОСОБА_3, на двокімнатну квартиру АДРЕСА_5

Після смерті батька, ОСОБА_4, його частку (долю) у квартирі № 30 успадкувала матір позивача, ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11.05.1995 р.

Далі, матір позивача, ОСОБА_3, купила сусідню квартиру АДРЕСА_1.

В подальшому, вона отримала дозвіл на об'єднання (перепланування) зазначених двох квартир АДРЕСА_5 - в одну, провела вказане об'єднання квартир у одну квартиру, із отриманням відповідної адреси на вказану об'єднану квартиру (квартира № 30) і технічного паспорту із відповідним відображенням об'єднання.

ІНФОРМАЦІЯ_3 р. мати позивача, ОСОБА_3, померла, та після її смерті відкрилася спадщина на вказану чотирьох кімнату квартиру № 30.

Позивач посилається на те, що він, як єдиний син, був зареєстрований і постійно проживав разом з матір'ю, дружиною та двома доньками у зазначеній квартирі станом на момент відкриття спадщини після смерті матері, ІНФОРМАЦІЯ_3 р.

Таким чином, будучи єдиним спадкоємцем за законом, він, як син, здійснив фактично прийняття спадщини після смерті матері, ОСОБА_3, до складу якої і входила вказана об'єднана чотирьохкімнатна квартира № 30, та у встановлені строки звернувся до органів нотаріату для оформлення правовстановлюючого документу на вказану квартиру.

Матір позивача, ОСОБА_3, до дня смерті отримала всі необхідні дозволи і погодження на об'єднання і перепланування квартир №№ 29 і 30 - у одну квартиру № 30 (новий об'єкт права власності), та провела відповідні будівельні роботи із їх об'єднання (створення нового об'єкту власності), а також зробила технічну документацію, однак за життя вона не зареєструвала право власності на належну їй квартиру № 30 відповідно до норм діючого законодавства.

Звернувшись у встановленому чинним законодавством порядку і строки для оформлення спадщини на спадкове майно (квартиру № 30) до державної нотаріальної контори, як зазначає позивач, він не зміг отримати свідоцтво про право на спадщину і відповідним чином зареєструвати право власності, з підстав того, що його матір'ю, спадкодавцем ОСОБА_3, за життя не було отримано відповідний правовстановлюючий документ, та не було зареєстровано право власності на вказану об'єднану чотирьохкімнатну квартиру № 30, в зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовні заяві, та надані докази.

Представник відповідача Територіальної громади в особі Київської міської ради в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином. До суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник просить ухвали рішення згідно норм чинного законодавства, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, та розглядати справу без участі представника Київської міської ради.

Представник третьої особи Головного територіального управління юстиції в м. Києві в особі Дев'ятої київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи третю особу було повідомлено належним чином. До суду від представника Дев'ятої київської державної нотаріальної контори надійшов лист про розгляд справи без їх участі.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, врахувавши їх доводи, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Стаття 1222 ЦК України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, народився ІНФОРМАЦІЯ_4 р.

Згідно даних свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, в графі батьки зазначено: батько - ОСОБА_4, мати - ОСОБА_3.

Згідно даних свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації Залізничної районної державної адміністрації 27 жовтня 1994 р. за № 8939, вбачається, що квартира АДРЕСА_4, належала на праві приватної власності в рівних долях батькам позивача, ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Встановлено, що після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 р., його частку у квартирі АДРЕСА_4, успадкувала мати позивача, ОСОБА_3, що підтверджується даними свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.05.1995 р.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 01.03.2001 р., посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Тромса Г.А., зареєстрованого у реєстрі за № 17-174, ОСОБА_3 купила квартиру АДРЕСА_2. Вказана квартира складається з двох житлових кімнат, загальною площею 53,20 кв.м., у тому числі житловою 31,00 кв.м.

Встановлено, що 26.07.2001 р. ОСОБА_3 Залізничною районною державної адміністрацією м. Києва було видано дозвіл № 414 від 26.07.2001 р. на проектування об'єднання, перепланування та переобладнання квартир АДРЕСА_5

Відповідно до розпорядження Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 16.10.2001 р. № 76, ОСОБА_3 надано дозвіл на об'єднання, перепланування квартир АДРЕСА_2

Згідно з розпорядженням Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 30.10.2002 р. № 1349, було погоджено об'єднання та перепланування квартир АДРЕСА_2, в одну з присвоєнням об'єднаній квартирі № 30.

Як вбачається з даних свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві 14.06.2008 р., мати позивача, ОСОБА_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 р.

Згідно довідки Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» КВ-2018 №13538 від 13.04.2018 р. про показники об'єкта нерухомого майна, відповідно до проведеної інвентаризації від 13.04.2018 р., квартира за адресою: АДРЕСА_3, має такі показники: загальна площа - 106,3 кв.м., житлова площа - 56, 4 кв.м., інвентаризаційна вартість - 485885 грн. Квартира прийнята в експлуатацію згідно з розпорядженням Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації № 1349 від 30.10.2002 р. загальною площею - 106,3 кв.м., житловою - 56,4 кв.м., після перепланування та об'єднання кв. №29 та №30 в одну з присвоєнням об'єднаній квартирі №30.

Відповідно до даних інформаційної довідки Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» КВ-2018 №13539 від 12.04.2018 р., вбачається, що згідно з даними реєстрових книг Бюро, АДРЕСА_4 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_3, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Київською державною нотаріальною конторою №1 01.03.2001 р., № 17-174.

Відповідно до даних інформаційної довідки Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» КВ-2018 №13541 від 12.04.2018 р., вбачається, що згідно з даними реєстрових книг Бюро, АДРЕСА_5 на праві власності зареєстрована за: ? ч. ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації Залізничної районної державної адміністрації від 27.10.1994 р., розпорядження №8939; ? ч. ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Київською державною нотаріальною конторою №9 11.05.1995 р., №6Дн-870, договору купівлі-продажу, посвідченого Київською державною нотаріальною конторою 01.03.2001 р., № 17-174.

Згідно довідки № 108-27/261ж від 15.03.20018 р. Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, станом ІНФОРМАЦІЯ_3 р. за адресою: АДРЕСА_6 зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8. За відомостями Відділу, ОСОБА_3 з 02.01.1962 р. була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 та 24.07.2008 р. знята з реєстраційного обліку у зв'язку зі смертю.

13.04.2018 р. позивачу, ОСОБА_1, Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» видано технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_5 Відповідно до технічної характеристики зазначена квартира складається з 4-х кімнат, загальна площа квартири - 106, 3 кв.м., житлова площа - 56,4 кв.м.

Після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 р. відкрилася спадщина, зокрема на квартиру №30, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Єреванська, буд. 3, яка належала померлій на праві власності.

Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З листа Дев'ятої київської державної нотаріальної контори Вих. № 754/0214 від 09.02.2018 р. вбачається, що в нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 1456/2008 після смерті гр. ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 р. Заяву про прийняття спадщини подав спадкоємець за законом, син померлої, ОСОБА_1. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не звертались.

З матеріалів спадкової справи № 1456/2008 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 р. гр. ОСОБА_3, встановлено, що позивач ОСОБА_1 у встановлений законом 6-місячний термін звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

26.08.2015 р. та 09.02.2018 р. державним нотаріусом Дев'ятої київської державної нотаріальної контори були винесені дві постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії, а саме - видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_7, після смерті його матері, ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 р., Вих. № 2307/02-31 та № 755/02-31 відповідно, на підставі п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» суду слід звернути увагу на наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Відповідно до частини першої статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з абзацом 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, який є сином померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 р. ОСОБА_3, у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

За життя мати позивача - спадкодавець ОСОБА_3 отримала всі необхідні дозволи і погодження на об'єднання і перепланування квартир №№ 29 і 30 - у одну квартиру № 30 (новий об'єкт права власності), та провела відповідні будівельні роботи із їх об'єднання (створення нового об'єкту власності), а також зробила технічну документацію, що підтверджується матеріалами справи, однак вона не зареєструвала право власності на належну їй квартиру АДРЕСА_4 відповідно до норм діючого законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Вбачається, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого і визнання права власності.

За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи те, що право власності на квартиру АДРЕСА_4, яка належала померлій ОСОБА_3, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації Залізничної районної державної адміністрації від 27.10.1994 р., розпорядження №8939; свідоцтва про право на спадщину, виданого Київською державною нотаріальною конторою №9 11.05.1995 р., №6Дн-870, договору купівлі-продажу, посвідченого Київською державною нотаріальною конторою 01.03.2001 р., № 17-174, але остання за життя не встигла зареєструвати у встановленому законом порядку, суд вважає встановленим факт належності померлій спірного майна, а позивач, який є спадкоємцем за законом та прийняв спадщину у встановленому законом порядку, проте, позбавлений можливості оформити право власності на спадщину у позасудовому порядку, а тому є підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на зазначене вище майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3

Таким чином, зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні, докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 16, 328, 331, 392, 1216, 1217, 1218, 1222, 1258, 1266-1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 76-81, 89, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Київської міської ради, третя особа: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві в особі Дев'ятої київської державної нотаріальної контори, про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1) право власності на чотирьохкімнату квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 106,3 кв.м., жилою площею 56,4 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: Кушнір С.І.