І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 лютого 2018 року м. Рівне
Рівненський міський суд в складі судді Бердія М.А.,
при секретарі Абашиній О.В.,
з участю позивача ОСОБА_1,
третьої особи ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1, треті особи на стороні позивача - ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю, суд -
Відповідач ОСОБА_2 повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, шляхом поміщення оголошення у газеті «Вісті Рівненщини» №3 від 19 січня 2018 року, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, просить суд, усунути перешкоди у користуванні власністю, шляхом визнання ОСОБА_4, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.
В судовому засіданні третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2, позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі, просив суд їх задоволити.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.
Суд заслухавши позивача ОСОБА_1, третю особу ОСОБА_2, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого Рівненським БТІ 23 грудня 1999 року, квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_4, та членам його сімї ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2
Як вказано в позовній заяві, шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_4 розірвано 21 листопада 2006 року.
Як вбачається з копії договору купівлі-продажу ? ідеальної частки в праві власності на квартиру з визначенням часток у праві спільної сумісної власності від 03.07.2017 року, ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_1 прийняла належну ОСОБА_4 ? ідеальну частку квартири №44, що знаходиться по вулиці Гагаріна, будинок 45 в м. Рівне.
Відповідно до п.10 цього договору, продавець зобовязується вилучити ключі від квартири у всіх осіб, які їх мали і звільнити квартиру до 10 серпня 2017 року, та передати частку квартири у стані, що відповідає стандартним технічним нормам.
З адресної картки виданої Управлінням забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради 28.08.2017 рокувбачається, що в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4
Як вказано у позовній заяві, при укладенні договору купівлі-продажу від 03.07.2017 року з відповідачем було погоджено, що він зніметься з реєстраційного обліку у даній квартирі, однак на даний час він цього не зробив. На неодноразові усні прохання та вимоги позивача про зняття з реєстрації місця проживання відповідач не реагує, хоча після продажу частки в квартирі в ній не проживає. Укладений договір купівлі-продажу частки в квартирі свідчить про припинення підстав ОСОБА_4 користування квартирою. Відповідач не є членом сімї, за вказаною адресою не проживає. Позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю через реєстрацію в її квартирі ОСОБА_4
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно п.1 ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до розяснень пунктів 34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Оскільки судом встановлено, що відповідач продав ? частки у праві спільної сумісної власності на квартиру позивачу, а також факт відсутності відповідача ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_2, понад рік, а також те, що реєстрація місця проживання відповідача перешкоджає позивачу у повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 280-289 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) треті особи на стороні позивача - ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2), ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) до ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_4, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) про усунення перешкод у користуванні власністю, задоволити повністю.
Усунути перешкоди ОСОБА_1 Василіні у користуванні власністю, шляхом визнання ОСОБА_4, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судовго збору в розмірі 640,00 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Рівненського
міського суду ОСОБА_5