печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

17 серпня 2018 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Писанця В.А.,

при секретарі судових засідань - Ясеновенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом, та просила поділити спільне майно подружжя, яке є об'єктом спільної сумісної власності між нею та ОСОБА_4, мотивуючи тим, що з 25 жовтня 2007 року по 30 травня 2017 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу за спільні кошти подружжям було придбано гаражі №№ АДРЕСА_1 що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №103427899 від 11 листопада 2017 року. ОСОБА_2 зазначає, що вказані машиномісця є спільною сумісною власністю подружжя у силу вимог ст. ст. 60, 112 СК України. Сторони не можуть дійти спільної згоди щодо поділу вказаного нерухомого майна.

В судове засідання позивач не з'явився, представник позивача подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у відсутність сторони позивача та зазначила, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач, будучи належним чином повідомлена про місце, дату і час розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив та будь-які заперечення проти позову до суду не подавала.

Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 квітня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у місті Києві було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Відповідно до свідоцтва від 30 травня 2017 року розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно 11 листопада 2017 року за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на гаражі №№ АДРЕСА_1 яке виникло на підставі договорів купівлі-продажу від 17 березня 2015 року за №№ 1347,1349.

Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Згідно вимог ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого ними було придбано гаражі АДРЕСА_1. Право власності на вказані машиномісця було зареєстровано за відповідачем. Однак, у силу вимог ст. 60 СК України спірна майно є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки було придбано під час перебування сторін у шлюбі. Оформлення квартири та державна реєстрація права власності на неї за одним із подружжя не позбавляє її статусу як об'єкту спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до вимог ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Оскільки позивач є співвласником спірної квартири, яка належить сторонам на праві спільної сумісної власності, він має право на визнання за ним права власності на 1/2 частину цієї квартири.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання за нею права власності на машиномісце АДРЕСА_1 підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2, сплачений нею судовий збір у розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню на її користь з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 60, 68, 69, 70 СК України, ст. 372 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 273, 280, 282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 машиномісця АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) право власності на машиномісце АДРЕСА_1 (РНОНМ НОМЕР_3).

Визнати за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2) право власності на машиномісце АДРЕСА_1 (РНОНМ НОМЕР_4).

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення відповідачем може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга позивачем на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. А. Писанець