УХВАЛА

05 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 607/12860/17

провадження № 61-42854ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротуна В. М. розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Руна-Інкам» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Тернопільської області від 12 липня 2018 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Руна-Інкам» до ОСОБА_1, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, про зобов'язання вчинити дії та відновлення становища, яке існувало до порушення права,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Руна-Інкам» (далі - ТОВ «Руна-Інкам») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, про зобов'язання вчинити дії та відновлення становища, яке існувало до порушення права.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 березня 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Тернопільської області від 12 липня 2018 року, у задоволенні позову ТОВ «Руна-Інкам»відмовлено.

У серпні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ «Руна-Інкам»на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Тернопільської області від 12 липня 2018 року, разом з клопотанням про поновлення строку.

У клопотанні заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 березня 2018 року та постанови Апеляційного суду Тернопільської області від 12 липня 2018 року, посилаючись на те, що оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції отримано 23 липня 2018 року, на підтвердження чого надано копію поштового конверта Апеляційного суду Тернопільської області від 18 липня 2018 року № 707 та витяг з реєстру відстеження поштових відправлень.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження заявником пропущений з поважних причин, вказаний строк підлягає поновленню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору у даній справі є зобов'язання відповідача припинити дії щодо проходу та проїзду осіб і транспортних засобів до будівельного майданчика з «Будівництва готелю з закладом громадського харчування і спортивно-оздоровчими та торговими приміщеннями по АДРЕСА_1» та зобов'язання відповідача відновити газон на самовільно облаштованому заїзді, шляхом прибирання каміння та посіву нового газону.

Отже, ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об'єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ТОВ «Руна-Інкам»подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Поновити товариству з обмеженою відповідальністю «Руна-Інкам» строк на касаційне оскарження рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 березня 2018 року та постанови Апеляційного суду Тернопільської області від 12 липня 2018 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Руна-Інкам» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Тернопільської області від 12 липня 2018 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Руна-Інкам» до ОСОБА_1, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, про зобов'язання вчинити дії та відновлення становища, яке існувало до порушення права.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Коротун