Провадження № 4-с/161/117/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2018 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Філюк Т.М.

за участі секретаря судового засідання Бортнюка А.В.

представника заявника ОСОБА_1

головного державного виконавця

Другого відділу ДВС м. Луцька ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за скаргою комунального підприємства «Луцька міська клінічна лікарня» на дії головного державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби м. Луцька,-

в с т а н о в и в :

Комунальне підприємство « Луцька міська клінічна лікарня» звернулось в суд з скаргою на дії головного державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби м.Луцька.

Свою скаргу мотивує тим, що 28 серпня 2018 року головним державним виконавцем другого відділу державної виконавчої служби м.Луцька ОСОБА_2 було повернуто без виконання виконавчий лист № 161/16581/17 від 03.05.2018 року, виданий Луцьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_3 в користь Луцької міської клінічної лікарні 10 844 гривень витрат, повязаних із лікуванням потерпілого ОСОБА_4 на підставі п.8 ч. 4 ст. 4 Закону України « Про виконавче провадження». Вважає такі дії державного виконавця неправомірними, оскільки КП «Луцька міська клінічна лікарня» в даному випадку звільняється від сплати авансового внеску в звязку з відшкодуванням матеріальної шкоди, завданої злочином.

В судовому засіданні представник заявника скаргу підтримала з підстав, в ній викладених та просила вимоги за скаргою задовольнити.

Головний державний виконавець Другого відділу ДВС м.Луцька ОСОБА_2 скаргу не визнав та просив відмовити в її задоволенні, вказуючи, що його дії щодо повернення без виконання виконавчого листа є правомірними.

Боржник ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду скарги.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скаргу слід задовольнити.

Судом встановлено, що вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 березня 2018 року задоволено цивільний позов Луцької міської клінічної лікарні, та постановлено стягнути з ОСОБА_3 в користь 10 844 гривень витрат, повязаних із лікуванням потерпілого ОСОБА_4

03 травня 2018 року Луцьким міськрайонним судом видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 в користь Луцької міської клінічної лікарні 10 844 гривень витрат, пов»язаних із лікуванням потерпілого ОСОБА_4М

15 серпня 2018 року КЗ «Луцька міська клінічна лікарня» звернулась з заявою до Начальника Другого відділу ДВС Луцького міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження.

Повідомленням від 28 серпня 2018 року головного державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби м.Луцька ОСОБА_2 повернуто виконавчий документ стягувану без прийняття до виконання. Своє повідомлення державний виконавець мотивував тим, що в даному випадку КЗ «Луцька міська клінічна лікарня» не звільняється від сплати авансового внеску.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закону) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У частині першій статті 5 Закону зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» від сплати авансового внеску звільняються стягувачі за рішеннями про: стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин;обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг;відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи;стягнення аліментів, заборгованості зі сплати аліментів, додаткових витрат на дитину, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суми індексації аліментів, встановлення побачення з дитиною або усунення перешкод у побаченні з дитиною; відшкодування майнової та/або моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз вищенаведених норм Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави для висновку, що в разі звернення з заявою про примусове виконання рішення про відшкодування майнової та/або моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення стягувачі звільняються від сплати авансового внеску

Враховуючи викладене, у головного державного виконавця були відсутні підстави для повернення виконавчого документа стягувачу КЗ «Луцька міська клінічна лікарня» без прийняття до виконання, тому такі дії не відповідають вимогам статті 26 Закону України «Про виконавче провадження».

А тому, суд прийшов до висновку про неправомірність дій та скасування Повідомлення від 28.08.2018 року головного державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби м.Луцька «Про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання», та зобов»язання Другий відділ Державної виконавчої служби м.Луцька відкрити виконавче провадження згідно виконавчого листа № 161/16581/17 від 28 березня 2018 року про стягнення з ОСОБА_3 в користь Луцької міської клінічної лікарні 10 844 гривень витрат, пов»язаних із лікуванням потерпілого ОСОБА_4

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 126,127, 449 ЦПК України, ст.. 26 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в :

Скаргу комунального підприємства «Луцька міська клінічна лікарня» на дії головного державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби м. Луцька - задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби м.Луцька ОСОБА_2 щодо винесення Повідомлення від 28.08.2018 року «Про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання».

Скасувати Повідомлення від 28.08.2018 року головного державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби м.Луцька «Про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання».

Зобов'язати Другий відділ Державної виконавчої служби м.Луцька відкрити виконавче провадження згідно виконавчого листа № 161/16581/17 від 28 березня 2018 року про стягнення з ОСОБА_3 в користь Луцької міської клінічної лікарні 10 844 гривень витрат, пов'язаних із лікуванням потерпілого ОСОБА_4

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складання повного тексту ухвали 28 вересня 2018 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду ОСОБА_5