Справа №461/1637/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2018 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді Лялюк Є.Д.

при секретарі Станкевич Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за позовом ПАТ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №б/н від 25.01.2012 р. у розмірі 17167,00 грн. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 25.01.2012 р. ОСОБА_1 було надано кредит у розмірі 3700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, відповідач не виконує зобов'язання перед позивачем, а саме не сплачує кредит та відсотки за його користування у термін визначений договором. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31.12.2017 року становить 17167,00 грн., а тому просить позовні вимоги задоволити.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, згідно позовної заяви просить розглядати справу у його відсутності, позов підтримує та просить задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з'явився, однак такою подано відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позову у зв'язку із пропуском трирічного строку позовної давності. Також зазначила, що змінила прізвище на Капустенко, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що між сторонами 25.01.2012 року був укладений кредитний договір №б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ОСОБА_1 було надано кредит у розмірі 3700 грн.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1. ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку Відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не виконав зобов'язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Посилання відповідача на пропуск трирічного строку позовної давності суд оцінює критично, оскільки з розрахунку заборгованості, сума боргу погашалась 23.09.2015 року та 14.06.2016 року. Однак у свому відзиві відповідачка покликається на те, що карткою припинила користувати та внесла остайній платіж 27.11.2014 року.

Судом встановлено, що відповідачка не здійснює погашення наданого кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить 17167,00 грн., що включає в себе: 1789,14 грн. заборгованість за кредитом; 14084,19 гривень нараховані відсотки; 500,00 гривень штраф (фіксована частина); 793,67 гривень штраф (процентна складова).

Однак, враховуючи обставини,які мають істотне значення для справи, зокрема те, що розмір пені, яку позивач просить стягнути з відповідачки, є надто великим в порівнянні з нарахованими відсотками за користування кредитними коштами, може бути зменшений, суд вважає, що з відповідачки підлягає стягненню на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 1000 грн. пені, що буде відповідати принципам розумності та справедливості.

Однак, враховуючи обставини,які мають істотне значення для справи, зокрема те, що розмір пені, яку позивач просить стягнути з відповідачки, є надто великим в порівнянні з нарахованими відсотками за користування кредитними коштами, а також її пенсійний вік та важке матеріальне становище, може бути зменшений, суд вважає, що з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 1000 грн. пені, що буде відповідати принципам розумності та справедливості.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача 9601 грн. 55 коп. заборгованості за кредитним договором та 1762,00 грн. судового збору.

На підставі ст.ст.12, 89, 264, 265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 25.01.2012 року у розмірі 4208,91 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» 1762,00 судового збору.

В решті вимог позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Лялюк Є.Д.