Справа № 456/1302/16-ц
Провадження № 2/456/103/2018
РІШЕННЯ

іменем України

25 вересня 2018 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бораковського В. М. ,

секретар судового засідання Проців І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення порядку користування будинковолодінням, -

встановив:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 (позивач) подав до суду позов до ОСОБА_2, ОСОБА_3 (відповідачі), в якому просить визначити порядок користування житловим будинком АДРЕСА_1 та земельною ділянкою, яка відведена для обслуговування даного будинку, наступним чином: виділите йому у користування житлову кімнату 1-1, площею 19.9 кв.м., коридор площею 6.2 кв.м., гараж, убиральню, а відповідачам виділити у користування житлову кімнату 1-3, площею 19.0 кв.м., коридор, площею 4.1 кв.м., санвузол, площею 7.5 кв.м., кухню, площею 7.7 кв.м., підвал площею 5.2 кв.м, підвал площею 7.0 кв.м., літню кухню, площею 47 кв.м., та відповідно до розташування виділених їм частин будинку - земельну ділянку загальної площею 600 кв.м.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, що він є співвласником житлового будинку АДРЕСА_1. На даний час він користується житловою кімнатою, площею 19.9 кв.м., та верандою, площею 6.2 кв.м., провівши капітальний ремонт цих приміщень, а також земельною ділянкою, відведеною для обслуговування вказаного житлового будинку. Між ним і іншими співвласниками немає порозуміння з приводу користування цим майном і добровільно вони відмовляються погодити порядок користування ним.

Відповідачем ОСОБА_2 подано відзив, в обґрунтування якого покликаючись на те, що при проведенні експертизи у справі згідно ухвали суду від 02.09.2016 експерт вийшов за межі поставлених питань, без узгодження з ініціатором проведення такої експертизи. Варіанти, запропоновані експертом, порушують законодавство України, а позбавлення його частки в житловому будинку, як це запропоновано експертом, завдасть істотної шкоди йому та членам його сім'ї. Крім цього, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не внесено жодних коштів на депозитний рахунок суду.

Відповідачем ОСОБА_3 відзив не подано.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 уточнила позовні вимоги та просить суд визначити ОСОБА_1 порядок користування житловим будинком АДРЕСА_1 таким чином: житловою кімнатою 1-1 площею 19,9 кв.м.; коридором І площею 6,2 кв.м.; гаражем та убиральнею.

Позивач уточнені позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав повністю.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнала частково, суду пояснила, що вона визнає право позивача на користування житловою кімнатою та коридором. Однак, вона не згідна з тим, щоб визначити позивачу право користування гаражем, так як цей гараж будував її батько і позивач до нього не має жодного відношення. Убиральнею користуються усі, тому заперечує проти визначення тільки позивачу порядку користування нею.

Заяви, клопотання учасників справи.

Представником позивача:

01.09.2016 подано клопотання про призначення експертизи (а.с.32).

28.11.2017 подано заяву про ознайомлення матеріалів справи (с.с.77).

01.02.2018 подано клопотання про долучення до матеріалів справи квитанції про витрати (а.с.86).

25.09.2018 в судовому засіданні заявлено усне клопотання про уточнення позовних вимог.

Відповідачем ОСОБА_2 05.01.2018 подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.85).

Відповідачем ОСОБА_3:

23.05.2016 подано заяву про відкладення розгляду справи (а.с.17).

05.02.2018 подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.93).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 29.04.2016 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 26.05.2016 о 12 год 00 хв (а.с.13).

Ухвалою судового засідання від 02.09.2016 у справі призначено будівельно-технічну експертизу. Провадженні у справі зупинено на час проведення експертизи (а.с.33-34).

Ухвалою від 13.11.2017 провадження у справі відновлено та справу призначено до судового розгляду на 25.12.2017 о 09 год 00 хв (а.с.73).

Заслухавши пояснення та доводи сторін, представника позивача, показання свідків, дослідивши наявні у справі докази, всебічно, повно та об'єктивно оцінивши кожний доказ окремо та в цілому, з'ясувавши всі фактичні обставини, що обґрунтовують вимоги (заперечення) учасників справи, суд доходить такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності в розмірі частки 2/5 належить житловий будинок АДРЕСА_1. Підставою виникнення права власності є договір дарування часток в праві власності на житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами від 19.06.2015, зареєстрований в реєстрі за №1010. Дані обставини підтверджуються відповідним договором дарування (а.с.5) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.7).

Згідно з технічним паспортом від 22.04.2015 (а.с.8-11), по АДРЕСА_1 знаходяться: житловий будинок «А-1», літня кухня «Б», гараж «В», сарай «Е», убиральня «Д», вимощення «І», колодязь «к», огорожа №1, огорожа №2, огорожа №3, огорожа №4, хвіртка №5.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.01.1994 (а.с.31, 98), спадкоємцями ОСОБА_5 в рівних частках є діти ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, які спадкують по 1/5 частині спадкового майна. На решту спадкового майна видано свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_7. Спадковим майном, на яке видано свідоцтво, є: грошові вклади та дерев'яний жилий будинок «А-1» разом з будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1.

Спадкоємцем ОСОБА_8 є її донька ОСОБА_3. Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з 2/5 часток житлового будинку разом із відповідною часткою належних до нього господарських споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом від 24.04.2015, зареєстроване в реєстрі за №1008 (а.с.99) та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.100).

Свідок ОСОБА_9 надала суду показання, за змістом яких батько ОСОБА_10 сам возив цеглу та будував гараж. Крім цього, він будував времянку та доробляв хату. Хто купував будівельні матеріали вона не знає.

Свідок ОСОБА_11 надав суду показання, за змістом яких в будинку проживали ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_7 і їх сестра. Гараж будував їх батько і в цьому йому допомагали ОСОБА_7 і ОСОБА_9, а коли батько помер - то робили прибудову до будинку. Цеглу возили батько і ОСОБА_7.

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв'язку з відсутністю домовленості між співвласниками про порядок користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України.

Так, за згідно з положеннями частиною 1 та 2 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Частина 3 статті 358 ЦК України передбачає, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб'єктивних прав та юридичних обов'язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Крім цього, суд звертає увагу на правовий висновок Верховного суду України, зроблений 17 лютого 2016 року в справі №6-1500цс15, за змістом якого при здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Суд погоджується з аргументами позивача в частині виділення в користування йому житлової кімнати 1-1, площею 19,9 кв.м. та коридору І, площею 6,2 кв.м., вважає такі належним чином обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності, є достатніми. Крім цього, суд констатує, що дані аргументи в судовому засіданні визнали відповідачі, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Що стосується виділення в користування позивачу гаража та убиральні, суд частково погоджується як з аргументами позивача, так і з аргументами відповідача ОСОБА_3, виходячи з такого.

Гараж, який позначений в технічному паспорті буквою «В» (а.с.10), є приналежною будівлею (спорудою) до житлового будинку АДРЕСА_1. Доказів, які б свідчили про інше, а саме: про наявність права власності на цей гараж як на окрему будівлю (споруду) суду не надано і в судовому засіданні дана обставина не знайшла свого підтвердження. Аргументи відповідача ОСОБА_3 про те, що даний гараж будував її батько і позивач немає до нього жодного відношення суд вважає необґрунтованими, оскільки на їх підтвердження не надано жодного належного та допустимого доказу. Показання свідків ОСОБА_9, які підтверджують наведені ОСОБА_3 аргументи, не узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_11 та іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, тому суд відхиляє такі як неналежні. Відтак, з огляду на викладене, суд доходить переконання, що позивач має право на виділення йому у користування 2/5 частини зазначеного гаража, тобто в розмірі належної йому частини у спільній частковій власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

Суд зауважує, що убиральня призначена для використання усіма співвласниками житлового будинку і виділення її у користування одному з них, може створити суттєві незручності для інших та порушити їхні права. Позивачем не наведено належних доводів на підтвердження підставності виділення йому у користування убиральні на перевагу перед іншими співвласниками, тому суд вважає в цій частині аргументи позивача необґрунтованими, в зв'язку з чим позовні вимоги в частині виділення позивачу в користування убиральні задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене в своїй сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково.

На підставі статті 358 ЦК України та керуючись статтями 5, 12, 13, 81, 82, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) про визначення порядку користування будинковолодінням задовольнити частково.

Встановити ОСОБА_1 такий порядок користування житловим будинком АДРЕСА_1, господарськими будівлями та спорудами:

житловою кімнатою 1-1 площею 19,9 кв.м.;

коридором І площею 6,2 кв.м.;

гаражем «В» - в частині належної йому 2/5 частин у спільній частковій власності на нерухоме майно (житловий будинок №2 по вул. Заньковецької у м.Стрию Львівської області).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини 6 ст. 259 та частини 1 ст. 268 ЦПК України складання повного рішення суду відкладено на п'ять днів.

У зв'язку з оголошенням в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Роз'яснити учасникам справи, що відповідно до пункту 15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Стрийський міськрайонний суд Львівської області за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в новій редакції (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017).

Головуючий суддя В. М. Бораковський