Провадження №2/263/2250/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
28 вересня 2018 року Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Папаценко П.І., при секретарі Красновій О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
26.07.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, просила суд визнати відповідача сина ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1, яка є її власністю, з тих підставах, що останній, будучи зареєстрованим за вказаною адресою, з 2015 року в квартирі не проживає, він забрав свої речі і зараз проживає в іншій квартирі.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, надали заяву про підтримку позовних вимог, за наведеними обставинами наполягала на їх задоволенні, просила справу розглянути за ї] відсутності на підставі наданих доказів.
Відповідач ОСОБА_2, належним чином повідомлений про час, місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суду не повідомив, його неявка у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи по суті, так як матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спірних правових відносин.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.
Враховуючи позицію позивача, дослідивши представлені докази, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному об'ємі, з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 16.11.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за №4678 є власником квартири АДРЕСА_2.
За свідоцтвом про народження серії І-ВС №273984, народився 29.11.1991 року ОСОБА_2, про що в книзі реєстрації актів про народження виконано запис №01, його батьками зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_1.
За інформацією Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 17.08.2018 року за адресою: АДРЕСА_3 значиться зареєстрованим ОСОБА_2 з 8.06.2004 року по теперішній час.
Відповідно до акту обстеження складу сімї, складеного Обєднанням співвласників багатоквартирного будинку «ПРЕСТИЖ-152», відповідач ОСОБА_2 не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2015 року по теперішній час.
Згідно ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
При цьому, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Крім того, відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим приміщенням у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Суд вважає, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, будучи членом сімї власника квартири ОСОБА_1 більше року не проживає в спірній квартирі без поважних причин, його майна в квартирі не має, квартира ним покинута добровільно, про що свідчить акт складений мешканцями вказаного будинку.
З урахуванням викладеного та положень матеріального права, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, втратив право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1, тому його слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі.
Оскільки позивач не наполягала на стягненні з відповідача сплачених судових витрат, суд прийшов до висновку про недоцільність їх стягнення.
Керуючись ст.ст.12,13, 247, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.
Згідно пп.15.5 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя : П.І. Папаценко