справа № 295/570/18
провадження № 2/0274/1386/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02.10.2018 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: головуючого - судді Вдовиченко Т.М., за участі секретаря судового засідання - Рудич М.О., відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В с т а н о в и в :

ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 30.11.2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода), згідно з умовами якої відповідач отримав кредит у розмірі 19920,74 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом.

У порушення ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України та умов Генеральної угоди, відповідач зобов'язання за вказаною Генеральною угодою належним чином не виконав, своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до Умов Договору не вносив.

Станом на 26.12.2017 року заборгованість відповідача за угодою склала 13091,89 грн., яка складається з: 10270,37 грн. - заборгованості за кредитом, 937,69 грн.- заборгованості по процентам за користування кредитом, 243,24 грн. - заборгованості за пенею та комісією та штрафу відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди в розмірі 1640,59 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором у розмірі 13091,89 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн.

04.06.2018 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву ПАТ КБ " Приватбанк" , згідно якого він зазначив, що у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ " Приватбанк" відмовити, судові витрати покласти на позивача ( а.с. 60-69).

У судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував ( а.с. 38).

У надісланій відповіді на відзив від 09.08.2018 року просить задоволити позовні вимоги у повному обсязі. Відзив відповідача на позовну заяву вважає необґрунтованим ( а.с. 109-112).

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Пояснив, що дійсно в 2012 році він разом із карточкою на виплату заробітної плати отримав в бухгалтерії кредитну карточку з кредитним лімітом 9000, 00 грн. З кредитної картки він то знімав гроші, то погашав їх. В 2014 році кошти, які йому були надані в кредит були єдиним засобом для існування його родини, він ним постійно користувався, внаслідок чого набігла заборгованість в розмірі 19200 грн. В 2015 року він уклав з банком Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості. Суму обов'язкових платежів по кредиту банку сплачував спочатку в повному обсязі по 723 грн. щомісячно, однак в подальшому звернувся до позивача з проханням зменшити щомісячний платіж до 350 грн., на що отримав 13.04.2017 року відмову, тому він вирішив в односторонньому порядку зменшити суму щомісячного платежу і платив постійно по 350 грн., щомісячно, до тих пір поки не дізнався, що відносно нього є позов в суді. Вважає, що дана Генеральна угода є незаконною, бо він борг повернув повністю.

Вислухавши пояснення відповідача, ознайомившись із відзивом на позов та відповіддю на відзив, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Ст.ст. 204, 227 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.

Згідно положенням статей 627, 631 ЦК України, сторони є вільними при укладенні договору щодо визначення його умов з урахуванням вимог цього кодексу, як щодо строку його дії так і щодо наслідків закінчення цього строку.

Ст. 261 ЦК передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг строку позовної давності починається зі спливом строку виконання. Якщо строк виконання не визначений, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникло право вимоги про виконання зобов'язання

Проте, згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як встановлено з матеріалів справи, 30.11.2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н (далі - Генеральна угода) ( а.с. 6).

Відповідно до п .2.1. Генеральної угоди, Банк надав відповідачу кредит в сумі 19920,74 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

П.2.2. Генеральної угоди, визначено, що згідно зі ст.ст. 212,611,651 ЦК України, при порушенні Позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в цій Генеральній угоді, Умовах та правилах більш ніж на 31 день, по зобов'язанням, строк яких не настав, Сторони узгодили, що строком повернення кредиту вважається 32-ий день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по Кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 1640,59 грн.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ "Приватбанк" Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та банком Договір, що підтверджується підписом позичальника.

Відповідно до п. 2.5. Генеральної угоди позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди згідно з Генеральною угодою та Умовами та правилами.

Відповідно до п. 1.1.3.2.11 Умов та правил Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку рахунків Клієнта в погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб, за кредитами в яких Клієнт є поручителем, а також будь-який інший заборгованості, яка виникла у Клієнта зважаючи невиконаних зобовязань перед Банком.

Згідно ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В порушення зазначеним норм ЦПК України відповідачем не доведено факт того, що позов пред"явлено неналежним позивачем, вимоги банку в частині стягнення з нього заборгованості по відсоткам, штрафам є безпідставними, позивачем не виконано вимоги Закону України " Про захист прав споживачів". Крім того не доведено факт того, що на даний час ним сплачено всі кошти згідно Генеральної угоди від 30.11.2015 року. Натомість відповідачем до матеріалів справи долучено виписку по надходженням по картці / рахунку 999241 і додатковим рахункам договору за період з 01.11.2015 року по 30.05.2018 року з якої чітко вбачається, що станом на 03.05.2018 року відповідач має заборгованість в розмірі 13092,11 грн. Крім того, відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу про понесення ним очікуваних витрат у зв"язку з наданням йому професійної правничої допомоги в розмірі 5000,00 грн.

За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ " Приватбанк" в частині стягнення з відповідача заборгованості за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі-Генеральна угода) № б/н - заборгованості за кредитом - 10270,37 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 937,69 грн. та штрафу відповідно до п.2.2. Генеральної угоди в розмірі 1640,59 грн.

При цьому, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що Банком нарахована заборгованість за комісією в розмірі 243,24 грн., а не як вказано у позові - за пенею та комісією.

При цьому умови Генеральної угоди, підписаної сторонами, не містять положень про домовленість сторін щодо можливості стягнення на користь Банку комісійних платежів.

Доказів існування домовленостей сторін щодо сплати комісії та її розміру суду не надані.

Таким чином, суд вважає безпідставними та недоведеними підстави для нарахування відповідачу ОСОБА_1 - 243,24 грн. заборгованості за комісією.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволених позовних вимог, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1729 грн. 26 коп.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 141, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 /ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 / на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» /місце знаходження 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, , рахунок № 3111, МФО 305299, тел. 056-789-60-21/ заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 30.11.2015 року у розмірі 12848,65 грн., яка складається з наступного: 10270,37 грн. заборгованість за кредитом; 937,69 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1640,59 грн. штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної Угоди.

Стягнути з ОСОБА_1 /ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 / / на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» /місце знаходження 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, , рахунок № 3111, МФО 305299, тел. 056-789-60-21/ судовий збір у розмірі 1729 грн. 26 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення подається до суду апеляційної інстанції. Відповідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлено 03 жовтня 2018 року.

Головуючий: Т.М. Вдовиченко