РІШЕННЯ

Іменем України

02.10.2018 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова,

у складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Школьніковій К.В.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду позовну заяву ОСОБА_1 до Державного концерну «Укроборонпром», Державного підприємства «Львівський Державний Авіаційно-Ремонтний Завод» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, ?

Встановив:

Позивач звернувся в суд із позовною заявою до Державного концерну «Укроборонпром», Державного підприємства «Львівський Державний Авіаційно-Ремонтний Завод» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 07.11.2017 р. по даний час.

Позовну заяву мотивує тим, що наказом Державного концерну «Укроборонпром» від 27.11.2015 р. № 335-к його призначено на посаду директора Державного підприємства «Львівський Державний Авіаційно-Ремонтний Завод». 27.11.2015 р. між ДК «Укроборонпром» та ним укладено трудовий контракт №37к/15.

07.11.2017 р. брав участь у нараді керівників державних підприємств-учасників Державного концерну «Укроборонпром» у Львівській області, де йому повідомлено про його звільнення.

Наказом ДК «Укроборонпром» від 06.11.2017 р. №170-к позивача звільнено з 06.11.2017р. з посади директора ДП «ЛДАРЗ» відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП України; контракт від 27.11.2015 р. № 37К/15 припинено з 06.11.2017 р. Підставою для звільнення є службова записка від 02.11.2017 р. №4.1-1004 та контракт від 27.11.2015 р. № 37К/15.

Вважає, звільнення його з посади незаконним. Формулювання причин звільнення не відповідає п.п. 5.2., 5.3., 5.4. ст.5 контракту, якими чітко визначені підстави його дострокового розірвання. В наказі про звільнення відсутнє посилання на наявність умов, визначених контрактом, з якими ДК «Укроборонпром» пов'язує його дострокове розірвання. Службова записка від 02.11.2017 р. №4.1-1004 не є належною підставою для дострокового припинення трудового контракту. Зміст цього документу для ознайомлення йому оголошено не було. Посилаючись на вказані обставини, позивач вважає, що відсутні підстави для дострокового розірвання трудового контракту №37к/15 від 07.11.2017р.

Крім того, позивач надав суду розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу станом на 01.10.2018 р.

Таким чином, посилаючись на ст. ст. 36, 232, 233, 235 КЗпП України, позивач просить суд визнати незаконним та скасувати наказ «Про звільнення ОСОБА_1М.» №170-к від 06.11.2017 р., виданий ДК «Укрооборонпром», поновити його на посаді директора ДП «ЛДАРЗ», стягнути з ДП «ЛДАРЗ» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав аналогічні пояснення, крім того, доповнив, що наказом ДК «Укроборонпром» від 06.11.2017 р. №170-к його було звільнено з 06.11.2017 р., при цьому 07.11.2017р. останній перебував на нараді керівників державних підприємств-учасників Державного концерну «Укроборонпром» у Львівській області, відтак фактично продовжував працювати директором ДП «ЛДАРЗ», таким чином трудові відносини з ДП «ЛДАРЗ» не припиняв, що додатково вказує на незаконність його звільнення.

Відповідач ДК «Укроборонпром» у своєму відзиві на позовну заяву від 09.02.2018 р. № UOP 2.2-1251, запереченні на відповідь від 16.03.2018 р. №UOP-2.2-2313, поясненні щодо заперечення від 14.05.2018 р. № UOP-2.22-4279 та його представник в судовому засіданні проти позову заперечив та вказав, що підставою для дострокового припинення контракту та звільнення позивача стало порушення ним умов укладеного контракту, яке полягає у невиконанні останнім наказів та розпоряджень ДК «Укроборонпром».

В судове засідання представник відповідача ДП «ЛДАРЗ» зявився та пояснив, що оскільки прийняття на роботу керівника ДП «ЛДАРЗ», укладення з ним трудового контракту, його розірвання та звільнення керівника здійснюється відповідачем ДК «Укроборонпром», в частині вирішення позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу ДК «Укроборонпром» від 06.11.2017 р. №170-к та поновлення на роботі він покликається на розсуд суду. Виплата позивачеві середнього заробітку за час вимушеного прогулу може бути здійснена відповідачем ДП «ЛДАРЗ» лише за умови скасування наказу ДК «Укроборонпром» від 06.11.2017 р. №170-к та поновлення дії трудового контракту.

Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, заслухавши представників сторін, вивчивши та оцінивши всі докази по справі, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завдання цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до ст. 4 ЦПК України до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Cудом встановлено, що наказом від 27.11.2015 р. №335-к позивача було призначено на посаду директора ДП «ЛДАРЗ».

27.11.2015 р. між позивачем та відповідачем ДК «Укроборонпром» було укладено контракт № 37К/15, далі Контракт.

Відповідно до п.1 Контракту позивач (як Керівник) зобовязувався безпосередньо і через адміністрацію ДП «ЛДАРЗ» здійснювати поточне управління (керівництво) підприємством, забезпечувати його високоприбуткову діяльність, ефективне використання та збереження закріпленого за підприємством державного майна, а відповідач ДК «Укроборонпром» (Концерн) зобовязується створювати належні умови для матеріального забезпечення і організації праці Керівника.

Керівник діє на засадах єдиноначальності (п.1.4. контракту). Керівник підзвітний Концерну в межах, встановлених законодавством України, Статутом Концерну, Статутом Підприємства та цим контрактом. (п.1.5. контракту).

Статтею 2 Контракту «Права та обовязки» передбачені права та обовязки сторін.

Керівник здійснює поточне (оперативне) управління підприємством, організовує його виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання завдань Підприємства, передбачених законодавством України, Статутом Підприємства та цим контрактом (п.2.1. Контракту). Керівник забезпечує виконання затвердженого річного фінансового плану Підприємства (п. 2.4. Контракту). Керівник зобовязується забезпечити виконання Показників ефективності використання державного майна і прибутку а також майнового стану Підприємства згідно з додатком до контракту (п.2.5. Контракту). На виконання вказаного пункту 2.5. Контракту позивач та відповідач ДК «Укроборонпром» затвердили Показники ефективності використання державного майна і прибутку, а також майнового стану підприємства.

Перелік та зміст повноважень, обовязок з забезпечення виконання яких покладається на керівника передбачені пунктом 2.6. Контракту.

Пунктом 2.7. Контракту покладено обовязок на Керівника щокварталу до 25 числа місяця, що настає за звітним періодом, подавати Концерну звіт про результати виконання Показників ефективності використання державного майна і прибутку, а також майнового стану підприємства та звітує про вжиті заходи щодо контролю якості продукції та впровадження на підприємстві ДСТУ ISO 9001:2009.

Повноваження Концерну в трудових правовідносинах з Керівником встановлені п. 2.8. Контракту.

Відповідно до п. 2.9. Концерн має право вимагати від Керівника дострокового звіту про його дії, якщо останній допустив невиконання чи неналежне виконання своїх обовязків щодо управління підприємством та розпорядження його майном.

Згідно із п.п. 2.10., 2.11. Контракту Керівнику належать закріплені за ним повноваження і права, які поширюються на Підприємство законодавчими та іншими нормативно-правовими актами, а також передбачені Статутом Підприємства та цим контрактом.

Права Керівника Підприємства визначені п. 2.11. Контракту та передбачають, в тому числі, право укладати від імені Підприємства договори з іншими підприємствами, установами та організаціями (абз. 2 п.2.11. Контракту), а також користуватися правом розпорядження майном та коштами Підприємства відповідно до законодавства України (абз. 5 п.2.11. Контракту).

Статтею 5 Контракту врегульовані підстави та порядок припинення Контракту. Так, згідно з п.5.2. Контракту він припиняється у випадках а) після закінчення строку дії контракту; б) за угодою Сторін; в) до закінчення строку дії контракту у випадках, передбачених пунктами 5.3. і 5.4. цього контракту.

Відповідно до п.5.3. Контракту Керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний до закінчення строку його дії, зокрема у випадку невиконання наказів та розпоряджень Концерну.

Як вбачається зі змісту п.п. 1-4 Статуту ДП «ЛДАРЗ», Державне підприємство «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» є державним комерційним підприємством. Регулювання, контроль та координація діяльності підприємства здійснюється Концерном як уповноваженим субєктом господарювання з управління обєктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі. Місцезнаходження Підприємства: Україна, 79040, м. Львів, вул. Авіаційна, 3.

Згідно із п. 6 Статуту, Підприємство створено з метою забезпечення боєздатності військової авіаційної техніки і військової зброї для українських та закордонних замовників, надання послуг з ремонту, виготовлення, модернізації та обслуговування військової і спеціальної техніки за державним оборонним замовленням, ефективного використання державної майна, виробництва, задоволення економічних і соціальних інтересів трудового колективу, отримання законного прибутку. Предметом діяльності Підприємства є виробництво кінцевої продукції, а саме: капітальний ремонт військової техніки за державним замовленням, за укладеними в належному порядку договорами для інших вітчизняних та зарубіжних замовників, задоволення потреб у товарах народного споживання, продукції цивільного призначення, надання послуг та інша діяльність, яка не суперечить законодавству України і передбачена Статутом. Основні напрямки діяльності Підприємства передбачені п.7 Статуту ДП «ЛДАРЗ».

Згідно із п.п. 8-15 Статуту, Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, поточний та інші рахунки в установах банків, печатку зі своїм найменуванням. Підприємство відповідає за своїми зобовязаннями всіма належними йому коштами та іншим майном, на яке згідно із чинним законодавством України може бути звернене стягнення. Підприємство не несе відповідальності за зобовязаннями Концерну та держави. Концерн, держава не несуть відповідальності за зобовязаннями підприємства. Майно підприємства є державною власністю і закріплене за ним на праві господарського відання. Здійснюючи право господарського відання, підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном.

Пунктом 27 Статуту передбачені права та обовязки Підприємства, відповідно до яких Підприємство має право самостійно від свого імені укладати договори з іншими підприємствами, установами та організаціями, організовувати свою діяльність щодо забезпечення виконання укладених договорів та контрактів.

Згідно із п.п.31-32 Статуту ДП «ЛДАРЗ», поточне (оперативне) управління Підприємством здійснює його керівник (директор), з яким укладається укладається контракт.

Директор Підприємства самостійно вирішує питання діяльності Підприємства, за винятком віднесених чинних законодавством України, Статутом Концерну та цим Статутом до компетенції Концерну. Директор Підприємства діє без довіреності від імені Підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, інших організаціях; користується правом розпорядження майном та коштами Підприємства відповідно до чинного законодавства; укладає договори, видає довіреності, відкриває поточні та інші рахунки в установах банків.

Згідно із п.п. 39 Статуту ДП «ЛДАРЗ», підприємство діє на основі повного господарського розрахунку і самофінансування. Основним узагальнюючим показником фінансових результатів господарської діяльності Підприємства є прибуток (дохід).

Повноваження ДК «Укроборонпром» у сфері управління обєктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі визначені ст.7 спеціального Закону України «Про особливості управління обєктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі» від 16.06.2011 р. № 3531-VI, далі Закон.

Згідно із ст. 4 Закону Державний концерн «Укроборонпром» (далі- Концерн) є уповноваженим субєктом господарювання з управління обєктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі

У відповідності до п.1 Статуту ДК «Укроборонпром», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.08.2011 р. №993 «Деякі питання Державного концерну «Укроборонпром», Державний концерн «Укроборонпром» є державним господарським обєднанням, утвореним відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 р. №1221 «Про утворення Державного концерну «Укроборонпром» .

Відповідно до ст.ст. 118, 119 ГК України обєднанням підприємств є господарська організація, утворена у складі двох або більше підприємств з метою координації їх виробничої, наукової та іншої діяльності для вирішення спільних економічних та соціальних завдань. Державне (комунальне) господарське об'єднання - об'єднання підприємств, утворене державними (комунальними) підприємствами за рішенням Кабінету Міністрів України або, у визначених законом випадках, рішенням міністерств (інших органів, до сфери управління яких входять підприємства, що утворюють об'єднання), або рішенням компетентних органів місцевого самоврядування.

Згідно із ч.5 ст. 120 ГК України концерном визнається статутне об'єднання підприємств, а також інших організацій, на основі їх фінансової залежності від одного або групи учасників об'єднання, з централізацією функцій науково-технічного і виробничого розвитку, інвестиційної, фінансової, зовнішньоекономічної та іншої діяльності. Учасники концерну наділяють його частиною своїх повноважень, у тому числі правом представляти їх інтереси у відносинах з органами влади, іншими підприємствами та організаціями. Учасники концерну не можуть бути одночасно учасниками іншого концерну.

У відповідності до ч.5 ст. 121 ГК України підприємства - учасники об'єднання підприємств зберігають статус юридичної особи незалежно від організаційно-правової форми об'єднання.

Згідно із п.п.13, 14, 15 Статуту ДК «Укроборонпром» учасники Концерну зберігають статус юридичної особи та профіль діяльності, зберігають господарську самостійність з урахуванням обмежень, передбачених законодавством та цим Статутом. Концерн відповідно до законодавства регулює провадження наукової, проектної, виробничої, фінансової, цінової, інвестиційної, інноваційної, зовнішньоекономічної та іншої діяльності його учасників, повязаної із розробленням, виготовленням, реалізацією та обслуговуванням товарів військового та спеціального призначення. Учасники концерну наділені серед інших правом самостійно від свого імені укладати договори з іншими учасниками, Концерном,, а також з іншими підприємствами, установами та організаціями. Учасники Концерну зобовязані виконувати рішення органів управління Концерну, прийняті відповідно до його Компетенції, визначеної цим Статутом (п.п. 18,19 Статуту ДК Укроборонпром»).

Наказом ТВО генерального директора ДК «Укроборонпром» від 06.11.2017 р. № 170-к позивача звільнено з 06.11.2017 р. з посади директора ДП «ЛДАРЗ» на підставі п.8 ст. 36 КЗпП України, а контракт від 27.11.2015 р. №37К/15 достроково припинено.

Підставою для звільнення та дострокового розірвання Контракту зазначено «відповідно до п. 2.6. цього контракту. Підстава: Службова записка від 02.11.2017 р. № 4.1-1004; Контракт від 27.11.2015 р. № 37К/15 з ОСОБА_1М.».

Зі змістом вказаного наказу позивача було ознайомлено 07.11.2017 р. під час його участі на нараді керівників підприємств-учасників Концерну у Львівській області та фактичного виконання ним посадових обовязків директора ДП «ЛДАРЗ» в цей день. Зі змістом службової записки від 02.11.2017 р. № 4.1-1004, яка слугувала підставою для звільнення позивача, ні в день звільнення 06.11.2017 р., ні на наступний день 07.11.2017 р. його ознайомлено не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обовязки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, у тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України визначено, що підставою припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Згідно із п.13 Постанови Пленум Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду трудових спорів», вирішуючи позови про поновлення на роботі, осіб, звільнених за п. 8 ст. 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

Оскільки на працівників, з якими укладено контракт, поширюється законодавство про працю, що регулює відносини по трудовому договору, за винятком, встановленим для цієї форми трудового договору, їх трудовий договір може бути припинений з інших підстав, передбачених законодавством (ст. ст. 36, 39-41 КЗпП України).

Згідно із п. 16 розділу ІV Постанови Кабінету Міністрів України «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» від 19.03.1993 р. № 203 розірвання контракту з ініціативи органу управління майном керівника підприємства повинно провадитися з урахуванням гарантій, встановлених чинним законодавством.

На контрактну форму трудового договору не поширюється положення ст. 9 КЗпП України про те, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно із законодавством України про працю, є недійсними.

Таким чином, при укладенні контракту закон надав право сторонам встановлювати їхні права, обовязки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами Кодексу законів про працю України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання договору.

Отже, трудовий контракт може припинятися: з підстави передбаченої загальним, спеціальним законодавством або з підстави, визначеної сторонам в контракті.

З наведеного вище вбачається, що при звільненні з підстави, передбаченої контрактом відповідно до п.8 ст. 36 КЗпП України, відповідач у формулюванні звільнення був зобовязаний вказати безпосередньо порушений позивачем пункт даного контракту.

Як вбачається з наказу ДК «Укроборонпром» від 06.11.2017 р. №170-к позивача звільнено відповідно до п.8 ст. 36 КЗпП України без будь-якої вказівки на конкретний пункт Контракту від 27.11.2015 р. №37К/15, який передбачає підставу для такого звільнення чи зазначення в чому саме полягає порушення контракту, що є підставою для такого звільнення.

У звязку з цим суд приходить до висновку, що при прийнятті відповідачем ДК «Укроборонпром» наказу від 06.11.2017 р. №170-к ним не було визначено дійсної підстави для звільнення, відтак було порушено норми матеріального права.

У своїх поясненнях та запереченнях, наданих суду відповідач покликався на невиконання позивачем наказів та розпоряджень Концерну, як на підставу для звільнення позивача.

Наказом ДК «Укроборонпром» від 30.09.2016 р. №259 «Про створення комісії з контролю окремих питань діяльності ДП «ЛДАРЗ» у період з 05 жовтня по 13 жовтня 2016 вирішено провести контроль окремих питань діяльності ДП «ЛДАРЗ».

Розпорядженням від 02.11.2016 р. № 87/р «Про результати контролю окремих питань діяльності ДП «ЛДАРЗ» директора ОСОБА_1 зобовязано надати пояснення, провести перевірку, за наявності підстав, розглянути питання накладення дисциплінарних стягнень на відповідальних осіб Заводу, дії яких призвели до завдання матеріальних збитків, вжити заходів щодо відшкодування збитків цими посадовими особами, усунути недоліки та порушення в питаннях обліку та використання майна.

Позивачем вимоги вказаного розпорядження були виконані належним чином (проведено перевірку фактів, прийнято управлінські, виробничі та кадрові рішення), що підтверджується листом ДП «ЛДАРЗ» за підписом ОСОБА_1 від 29.11.2016 р. №06-24/2397 «Про виконання розпорядження Державного Концерну «Укроборонпром» від 02.11.2016 р. №87/р «Про результати контролю окремих питань діяльності Державного підприємства «Львівський державний ремонтно-авіаційний завод» та поясненнями ОСОБА_1 від 09.11.2016 р. № 06-24/2252.

Зі змісту наказу від 24.11.2016 р. № 241-к неможливо встановити за невиконання яких саме посадових обовязків та наказів Концерну позивача притягнуто до відповідальності і в чому полягало порушення ним трудової дисципліни.

З огляду на це, суд відхиляє посилання відповідача ДК «Укрооборонпром» на накладення дисциплінарного стягнення на позивача наказом від 24.11.2016 р. № 241-к як на підставу для звільнення позивача.

Наказом ДК «Укроборонпром» від 21.04.2017 р. № 168 «Про створення комісії з контролю окремих питань діяльності ДП «ЛДАРЗ» в період з 24 по 28 квітня 2017 р. було проведено контроль окремих питань діяльності ДП «ЛДАРЗ», за результатами якого складено Довідку від 19.05.2017 р. та видане розпорядження від 19.05.2017 р. №47/р.

Зобовязано директора ОСОБА_1 надати пояснення, провести перевірку, за наявності підстав, розглянути питання накладення дисциплінарних стягнень на відповідальних осіб Заводу, дії яких призвели до завдання матеріальних збитків, вжити заходів щодо усунення порушень відшкодування збитків відшкодування збитків цими посадовими особами, усунути недоліки та порушення в питаннях обліку та використання майна.

Директором ОСОБА_1 в повному обсязі виконано вказане розпорядження (проведено перевірку фактів, прийнято управлінські, виробничі та кадрові рішення) та надано відповідачеві документи, які доводять таке належне виконання його вимог. Дана обставина підтверджується листом ДП «ЛДАРЗ» за підписом ОСОБА_1 від 20.06.2017 р. №06-24/1193 «Про виконання розпорядження Державного Концерну «Укроборонпром» від 19.05.2017 р. №47/р «Про результати контролю окремих питань діяльності Державного підприємства «Львівський державний ремонтно-авіаційний завод» та поясненнями ОСОБА_1 від 30.05.2017 р. № 06-24/2252.

Суд приходить до висновку про відсутність в діях позивача порушення вимог Наказу ДК «Укроборонпром» від 25.02.2013 р. №61 «Про затвердження порядку попередньої кваліфікації постачальників матеріально-технічних ресурсів, робіт та послуг у ДК «Укроборонпром» та підприємствах-учасниках Концерну» та Наказу ДК «Укроборонпром» від 29.12.2016 р. №330 «Про затвердження Положення про здійснення закупівельної діяльності підприємства ДК «Укроборонпром», оскільки положення Контракту, Статуту ДП «ЛДАРЗ», Статуту ДК «Укроборонпром» не містять будь-яких обмежень права ДП «ЛДАРЗ» як учасника Концерну на вчинення правочинів, укладення господарських договорів та визначення самостійно і на власний розсуд умов таких договорів та вибору контрагентів.

Обмеження та вимоги щодо отримання погоджень умов господарських договорів чи контрагентів керівником, які укладаються від імені Підприємства, також відсутні у повноваженнях (правах та обовязках) директора ДП «ЛДАРЗ», що передбачені Контрактом та Статутом.

Крім того, Суд не враховує покликання відповідача ДК «Укроборонпром» на відкриття кримінальних проваджень 29.11.2016 р. військовою прокуратурою Львівського гарнізону №00333 за ч.5 ст. 191КК України, 03.07.2017 р. Національним антикорупційним бюро України№ 00000448 за ч.5 ст. 191 КК України та № 000121, та ГУ СБ України у м. Києві та Київській області № 000121, оскільки будь-який рішень органів досудового розслідування відносно позивача прийнято не було, ОСОБА_1 письмового повідомлення про підозру вручене не було, вироку про притягнення відповідача до кримінальної відповідальності ухвалено не було.

Судом було зясовано відсутність порушень вимог Наказу ДК «Укроборонпром» від 25.02.2013 р. №61 чи будь-яких завданих Підприємству або державі збитків щодо попередньої кваліфікації постачальників ТОВ «Інвест-Ф» за договором від 28.03.2017 р. № 2/256 та ТОВ «Медіаколо» за договором №0202/17ВП від 03.02.2017 р., оскільки закупівля товарно-матеріальних цінностей робіт та послуг у даних постачальників не проводилась, грошові кошти на їх користь не сплачувалася.

Посилання відповідача ДК «Укроборонпром» на порушення Наказу ДК «Укроборонпром» від 29.12.2016 р. №330 «Про затвердження Положення про здійснення закупівельної діяльності підприємства ДК «Укроборонпром» також спростовується тією обставиною, що укладення та виконання договорів з ТОВ «Унітех» та ТОВ «Грандавіатайм» здійснювалось з дотриманням вимог тендерної документації та вимог Наказу від 29.12.2016 р. №330.

Крім того, зі змісту розпоряджень відповідача ДК «Укроборонпром», письмових та усних пояснень його представників в судовому засіданні неможливо встановити в чому полягають винні дії саме позивача, а не інших посадових осіб ДП «ЛДАРЗ», що спричинили до порушень вимог наказів та розпоряджень Концерну і які слугували підставою для звільнення позивача.

Судом також враховано, що відповідно до п. 39 Статуту ДП «ЛДАРЗ» та п. 2.5. Контракту, основним узагальнюючим показником фінансових результатів господарської діяльності Підприємства є прибуток (дохід). Керівник зобовязується забезпечити виконання показників ефективності використання державного майна і прибутку, а також майнового стану підприємства згідно з додатком до контракту.

Позивачем було надано на адресу суду докази виконання зазначених показників в повному обсязі, що підтверджується Звітами керівника про виконання показників ефективності використання майна та прибутку, а також майнового стану ДП «ЛДАРЗ» (за 2016 рік, 9 міс. 2017 року), згідно із якими вказані показники були виконані Підприємством в обсязі, що перевищує затверджені планові показники.

Також, судом береться до уваги Аудиторський звіт за результатами державного фінансового аудиту діяльності ДП «ЛДАРЗ» за період з 01.06.2016 по 30.09.2017 р., за № 08-19/7 від 22.12.2017 р., згідно із яким за результатами проведеного аналізу показників діяльності Підприємства та оцінки виконання фінансових планів, ефективність управління ДП «ЛДАРЗ» у досліджуваному періоді 2016 року мала задовільний рівень та 9 місяців 2017 року високий рівень.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя.

Згідно із ст. 2 КЗпП України право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою

Відповідно до положень ст. 4 Конвенції Міжнародної Організації Праці № 158 «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року», ратифікованої Україною 04 лютого 1994 року, трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов'язаних із здібностями чи поведінкою працівника або викликаних виробничою потребою підприємства, установи чи служби.

Беручи до уваги, що припинення дії трудового договору є однією з форм втручання в приватне життя особи (ст. 8 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод), зясовуючи обставини наявності чи відсутності порушень позивачем умов контракту, які стали підставою для його дострокового припинення суд також приходить до висновку про непропорційність застосованого заходу (дострокове припинення дії контракту), порушення балансу прав та інтересів сторін.

Відповідно до ч.2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9, у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в звязку з незаконним звільненням, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Відповідно до розрахунків наданих на адресу суду позивачем, середньоденна заробітна плата становитиме:

(43 980,70 грн. + 45 013,89 грн.) / ( 21 роб. дні + 21 роб. днів) = 88 994,59 грн. / 42роб. дні = 2 118,92 грн.

Кількість робочих днів, що підлягають оплаті за час вимушеного прогулу з 07.11.2017р. по 01.10.2018р. становить: за листопад 2017 р.- 18 робочих днів; за грудень 2017 р.- 20 робочих днів; за січень 2018 р.- 21 робочий день; за лютий 2018 р.- 20 робочих днів; за березень 2018 р.-21 робочий день; за квітень 2018 р.- 19 робочих днів; за травень2018 р.- 21 робочий день; за червень 2018 р.- 20 робочих днів; за липень 2018 р.- 22 робочих днів; за серпень 2018 р.- 22 робочих днів; за вересень 2018 р.- 20 робочих днів, а всього 224 робочих днів.

Сума заробітної плати за час вимушеного прогулу становить: 2 118,92 грн. х 224 р. дн. = 474 637, 08 грн.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання, що наказ про звільнення позивача з роботи з посади директора ДП «ЛДАРЗ» є незаконним та підлягає скасуванню, а ОСОБА_1 - поновленню на роботі.

Крім того, судом встановлено, що сума заробітної плати за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 становить 474 637, 08 грн.

Відповідно до п.п.2, 4 ч.1 ст. 430 ЦПК України, допускається негайне виконання рішення суду у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць та у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягнути солідарно з відповідачів судові витрати у дохід держави у розмірі 640 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4,13,76, 141, 258, 259, 263-265, 268, 430 Цивільного процесуального кодексу України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного концерну «Укроборонпром», Державного підприємства «Львівський Державний Авіаційно-Ремонтний Завод» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволити.

Визнати незаконним та скасувати наказ Державного концерну «Укроборонпром» від 06.11.2017 р. №170-к «Про звільнення ОСОБА_1М.»

Поновити ОСОБА_1 на посаді директора Державного підприємства «Львівський Державний Авіаційно-Ремонтний Завод».

Стягнути з Державного підприємства «Львівський Державний Авіаційно-Ремонтний Завод» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07.11.2017 р. по 01.10.2018 р. в сумі 474 637, 08 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Державного підприємства «Львівський Державний Авіаційно-Ремонтний Завод» та стягнення з Державного підприємства «Львівський Державний Авіаційно-Ремонтний Завод» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі стягнення за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ванівський Ю.М.