№ 207/1696/18
№ 2/207/1147/18
30 липня 2018 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі головуючого судді : САВЧЕНКА В.О.
при секретарі : МОСПАН С.Б., . . за участі представника позивача : ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам'янське цивільну справу за позовом Р И Б А Л К О ОСОБА_2 до Ш К А Б А Р А ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на майно,-
У травні 2018 року ОСОБА_4 звернулась до Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просила суд визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та визнати право власності за нею.
В обґрунтування позову зазначила, що 14 жовтня 1998 року між нею та відповідачем в простій письмовій формі був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2. Зазначена квартира, на час продажу, належала відповідачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.09.1998 року, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_5, другої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, справа №420/98р., зареєстровано в реєстрі за №1-2575. Після досягнення згоди по всіх істотних умовах договору, вона віддала гроші відповідачеві, про що був укладений договір купівлі-продажу квартири, а відповідач зі свого боку пообіцяв переоформити квартиру на її ім'я. Але після отримання грошей, відповідач договір належним чином не оформив, до нотаріальної контори для належного оформлення договору купівлі-продажу квартири не з'явився. Тому позивач змушена була звернутися до суду і просила ухвалити рішення, яким договір купівлі-продажу визнати дійсним та визнати за нею право власності на кв. №74, в будинку №72, по вулиці Матросова, у м. Камянське.
Позивачка у судове засідання не з'явилася, у письмовій заяві просила позов задовольнити та справу розглянути без її участі.
Відповідач ОСОБА_6 також у судове засідання не з'явився, про причини неявки в судові засідання не повідомляв, проти задоволення позову не заперечував.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Зважаючи на достатність письмових матеріалів для прийняття рішення, відсутність необхідності дачі особистих пояснень сторонами, суд розглянув справу без участі сторін на підставі письмових матеріалів.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 14 жовтня 1998р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в простій письмовій формі був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 (на теперішній час -- Камянське). За умовами договору ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_4 купила квартиру АДРЕСА_1, яка розташована на пятому поверсі пятиповерхового будинку, загальна площа 42,4 кв.м., житлова площа 27,0 кв.м., в тому числі 1-а кімната 12,2 кв.м., 2-а кімната 14,8 кв.м., кухні площею 6,4 кв. м., ванної кімнати - 2,0 кв.м., вбиральні 1,0 кв.м., коридору 4,8 кв.м., вбудованої шафи 0,3 кв.м., також квартира обладнана балконом 0,9 кв.м., за 2000 грн. (що було еквівалентно 800 доларів США) та віддала гроші продавцеві після досягнення згоди по всіх істотних умовах договору, про що сторонами було складено та підписано договір купівлі-продажу квартири (а.с. 8). Але після отримання грошей, відповідач договір належним чином не оформив, до нотаріальної контори для належного оформлення договору купівлі-продажу квартири не з'явився.
Право власності продавця ОСОБА_6 на вказану квартиру підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08.09.1998 року, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_5, другої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, справа №420/98р., реєстраційний №1-2575 .
За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
Таким чином, на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення.
Відповідно до ст. 49 Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлене судом.
За змістом ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоду по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорі даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно буди досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Обставини, які склалися, свідчать про наявність укладення договору купівлі-продажу між сторонами. Об'єктивно сторони договору купівлі-продажу порушили вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, але позивач і відповідач, як сторони правочину, домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося виконання договору. Відповідач, як один із сторін, отримавши гроші особисто, не з'являється для нотаріального посвідчення договору. При таких обставинах, суд, використовуючи своє право за законом, може визнати такий договір дійсним.
Керуючись ст. ст.12, 13, 141, 259, 206, 247, 264-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 128, 153, 224 ЦК України, суд
Позовні вимоги Р И Б А Л К О ОСОБА_2 до Ш К А Б А Р А ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на майно, -- з а д о в о л ь н и т и в п о в н о м у о б с я з і.
Договір купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_1 (на день купівлі-продажу квартири, -- м. Дніпродзержинськ), Дніпропетровської області, укладений 14 жовтня 1998 року між Ш К А Б А Р А ОСОБА_3 (продавець) та Р И Б А Л К О ОСОБА_2 (покупець), -- в и з н а т и д і й с н и м .
Визнати за Р И Б А Л К О ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН: НОМЕР_1, право приватної особистої власності на квартиру АДРЕСА_4, яка має загальну площу 42,4 кв. м., житлову площу 27,0 кв. м., в тому числі складається з 1-а кімната 12,2 кв.м. , 2-а кімната 14,8 кв.м., кухні площею 6,4 кв. м., ванної кімнати - 2,0 кв.м., вбиральні 1,0 кв.м., коридору 4,8 кв.м., вбудованої шафи 0,3 кв.м., обладнана балконом 0,9 кв.м.
Рішення може бути оскаржене сторонами чи їх представниками в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

С у д д я : ОСОБА_7