Справа № 279/1826/18
Номер рядка звіту 26
номер провадження 2/279/1085/18 РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" жовтня 2018 р.
Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі: судді Невмержицької О.А., з секретарем Хомутовською М.А., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідач надав відзив на позовну заяву та пояснення, вказавши, що позовні вимоги не визнає, просив застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Позивачем надано відповідь на відзив, просив позов задовольнити в повному обсязі.
Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності суд дійшов висновку про наступне.
Судом встановлено, що 14.12.2005 року між відповідачем та ОСОБА_1 було укладено договір б/н, відповідно до якого Банк надав останньому кредитні кошти в розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Розрахунок заборгованості відповідачем не оспорений, однак останнім позовні вимоги не визнано та заявлено клопотання про застосування строків позовної давності.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
За правилами ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1ст.626 ЦК України).
Згідно ст.629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами.
Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до змісту ст.ст.610,612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ч.1 ст.638 ЦК України закріплена норма, згідно з якою договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за спірним договором, відповідач користувався коштами позивача, неодноразово частково погашав заборгованість і остання проплата ним відбулась 24.05.2008 року (в сумі 1200 гривень). В подальшому, починаючи з червня 2008 року будь-яке погашення заборгованості відповідачем не здійснювалося.
Строк дії картки до - 11.2008 року. Проте, що в подальшому ОСОБА_1 було продовжено термін дії картки матеріали справи не містять.
Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Позовна заява до суду подана 27.04.2018 року.
Тобто, позивачем пропущено строк звернення до суду, вимог про поновлення строку не заявлялось, як і доказів на підтвердження поважності причин пропущення строку позовної давності суду подано не було.
Посилання позивача на положення Умов та правил надання банківських послуг є безпідставними, оскільки не представлено доказів того, що такі Умови узгоджувались з відповідачем та ним підписувались, не надано доказів про узгодження з відповідачем збільшеного строку позовної давності до 50 років чи повідомлення відповідача про таку зміну. Договір про збільшення строку позовної давності між сторонами у письмовій формі не укладався.
Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
З матеріалів справи слідує, що 24.03.2015 року ОСОБА_1 приєднався до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку шляхом підписання відповідної анкети-заяви, однак дана картка не є кредитною, має інший номер, що підтверджується копією вказаної картки та банківською випискою, відповідно до якої вбачається, зарахування на неї заробітної плати.
Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Таким чином, аналізуючи норми закону та вище викладене, суд вважає, оскільки на час звернення до суду строк позовної давності сплив, тому підстав для задоволення позову не має. Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, ст.ст.256-258,261,267,526,261,267,554,1054 ЦК України, суд,
У Х В А Л И В :
В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", місце знаходження: 49094, м.Дніпро, Набережна Перемоги 50, рахунок для погашення заборгованості та судових витрат № 3111, МФО 305299, .

Відповідач: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Суддя: Невмержицька О.А.