Справа № 375/1630/18
Провадження № 2/375/551/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2018 Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Литвина О.В.

за участю секретаря судового засідання - Юрченко Л.В.,

розглянувши у приміщенні суду в смт. Рокитне за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 (09600, смт. Рокитне Київської області вул. Нечуя Левицького, 23, номер картки платника податку: НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (09600 смт. Рокитне Київської області вул. Нечуя Левицького, 23, номер картки платника податку невідомий), третя особа: орган реєстрації Рокитнянської селищної ради Київської області (09600, смт. Рокитне Київської області вул. Першотравнева, 6)

про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням (будинком) та усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом виселення, -

ВСТАНОВИВ:

Звернувшись до суду із позовом, позивач просить визнати громадяни на ОСОБА_3 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування належним її на праві власності жилим приміщенням - будинком № 23 по вулиці Нечуя-Левицького в смт.Рокитне Київської області. Також просить зобовязати орган реєстрації Рокитнянської селищної ради Київської області зняти відповідача з реєстраційного обліку.

В обгрунтування позову посилається на те, що у вказаному житловому будинку є зареєстрвоаним, але не проживає з 2014 громадянин ОСОБА_3 - ОСОБА_4. Першкод останньому у користуванні будинком ні вона, ні її чоловік відповідачу не чинили і не чинять. На даний час постало питання про отримання субсидії, але вона не може скористатися таким правом, оскільки цьому перешкоджає факт реєстрації у будинку відповідача. З ним вона не має жодних стосунків, адреса його фактичного місця проживання чи перебування їй не відома, як і не відомі засоби звязку з ним. Такі обставини виключають можливість домовитися з ним про добровільне зняття з реєстраційного обліку в належному їй на праві власності будинку.

Ухвалою суду від 17.09.2018 позовну заяву прийнято до провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Будучи належним чином повідомленими, сторони та представник третьої особи в судове засідання не зявилися. На разі позивач та третя особа подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позов та заяви про розгляд справи за його відсутності не подав.

За викладеного, суд ухвалює провести розгляд спору по суті у відсутності сторін та третьої особи на підставі наявних у справі матеріалів, що узгоджується із положеннями ч. 3 ст. 211, ст.ст. 223, 279 ЦПК України та за вимогами частини другої статті 240 цього Кодексу не здійснювати фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши отримані у справі письмові докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником житлового будинку № 23 по вулиці Нечуя-Левицького в смт.Рокитне Київської області відповідно до свідоцтва про право власності від 13.06.2003, підтвердженням чого є наявна в матеріалах справи копія будинкової книги та технічного паспорта на житловий будинок. В будинку є зареєстрованим, але не проживає з 2014 громадянин ОСОБА_3 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 і що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1 від 27.08.2018. Відповідач окрім того, членом сімї позивача не являється, не приймає участі в утриманні будинку, місце його проживання чи перебування залишається бути не відомим.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За вимогами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу, в тім, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань.

З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду спору по суті.

Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами спору, мають регулюватися положеннями ст.ст. 383, 391 ЦК України.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-709цс16.

Оцінючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, з огляду на викладені правові підстави суд приходить до висновку про доведеність обставин позову та про задоволення вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування належним ОСОБА_1 на праві власності житловим будинком № 23 по вул. Нечуя-Левицького в смт.Рокитне Київської області.

Позов таким чином підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задовольняються у повному обсязі, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у розмірі 704,80 грн підлягає стягненню на її користь з відповідача у справі.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 383, 391 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 19, 76-83, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_2, таким, що втратив право користування житловим будинком № 23 по вул. Нечуя-Левицького в смт.Рокитне Київської області.

Стягнути з громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_2 в рахунок відшкодування понесених судових витрат по оплаті судового збору 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Рокитнянський районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Литвин

Рішення набрало законної сили "___"_____________________________20___