ПОСТАНОВА

Іменем України

05 листопада 2018 року м. Кропивницький

справа № 405/6137/18

провадження № 22-ц/4809/401/18

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Авраменко Т. М.

суддів Суровицької Л. В., Черненка В. В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград»

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 жовтня 2018 року у складі судді Шевченко І. М. у справі за позовом ОСОБА_1 до Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» про визнання боргу незаконним та помилково нарахованим,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» про визнання боргу незаконним та помилково нарахованим.

Зазначав, що в результаті нарахування боргу йому не була призначена субсидія. Просив визнати борг в розмірі 2391 грн. 83 коп. незаконним та помилково нарахованим, звільнити від сплати судового збору на підставі ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 вересня 2018 року позов залишено без руху у зв?язку з несплатою позивачем судового збору (а.с.1).

21 вересня 2018 року ОСОБА_1 подав заяву, в якій зазначив, що оскільки він є споживачем послуг з водопостачання, а відповідачем порушено його право на оплату послуг згідно показників водолічильника в межах строку позовної давності, підставою для звільнення від сплати судового збору є ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», про що ним зазначено в позові (а.с.7).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 жовтня 2018 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу. Суд дійшов висновку, що між сторонами існують договірні відносини, оскільки стосуються перерахування боргу між сторонами (а.с.9).

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити в суд для продовження розгляду. Зазначає, що він є споживачем послуг з водопостачання та водовідведення. Відповідачем порушено його право сплачувати за надані послуги за показниками водолічильника згідно тарифів та в межах строку позовної давності. Суд не взяв до уваги постанову Верховного Суду від 21 березня 2018 року в якій йдеться, що порушені права споживача захищаються на всіх стадіях захисту прав без сплати судового збору.

Апеляційне провадження відкрито 19 жовтня 2018 року, зазначено, що справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомленням учасників справи (а.с.16). Ухвалою від 29 жовтня 2018 року призначено розгляд справи (а.с.19).

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

10 вересня 2018 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» про визнання боргу незаконним та помилково нарахованим, при цьому позивач посилався на норми Закону України «Про захист прав споживачів» та просив його звільнити від сплати судового збору.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 вересня 2018 року позовну заяву залишено без руху, оскільки вона подана без додержання вимог ст.177 ЦПК України : при подачі позову не сплачено судовий збір в сумі 704 грн.80 коп., надано строк тривалістю 10 днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків. Доводам позивача про звільнення від сплати судового збору на підстааві Закону України "Про захист прав споживачів" правова оцінка в ухвалі суду не надана. (а.с.1).

21 вересня 2018 року позивач подав суду заяву про звільнення його від сплати судового збору на підставі ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки він є споживачем послуг з водопостачання та порушено його право на оплату цих послуг за показниками лічильника (а.с.7).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не виконав вимоги ухвали про залишення позову без руху, не усунув недоліки позовної заяви в частині сплати судового збору, оскільки позовні вимоги не стосуються захисту його прав споживача, а випливають з договірних відносин щодо оплати послуг з водопостачання та водовідведення.

З таким висновком суду погодитися не можна.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За правилами ч.3 ст.185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить перерахувати йому, як споживачу послуг з водопостачання та водовідведення, безпідставно, без врахування показників лічильника нараховані на його думку кошти з оплати цих послуг.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

У висновках, викладених у рішенні Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року у справі № 1-26/2011 (справа про захист прав споживачів кредитних послуг), зазначено, що дія Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на правовідносини не тільки на стадії укладення, а і на стадії виконання договору.

Окрім цього, питання, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин із зазначенням норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, а також норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх застосування за правилами п.3 і. п.4 ст.264, п.5 і п.6 ст.265 ЦПК України остаточно суд вирішує тільки під час ухвалення рішення, а не при надходженні позовної заяви до суду.

За таких обставин ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви не можна визнати законною і обґрунтованою. Оскільки ухвала перешкоджає подальшому провадженню у справі, то відповідно до ст.379 ЦПК України вона підлягає скасуванню, а матеріали позовної заяви необхідно повернути до суду першої інстанції.

Керуючись п.6 ст.374, ст.ст.379,381,382,384 ЦПК України , суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити .

Скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 жовтня 2018 року .

Матеріали позовної заяви повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України .

Повний текст постанови складено 05 листопада 2018 року.

Головуюча суддя Т. М. Авраменко

Судді: Л. В. Суровицька

ОСОБА_2