пр. № 2/759/6036/18
04 жовтня 2018 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді П'ятничук І.В.,
за участю секретаря судового засідання - Медвідчука В.В.,
представника позивача - адвоката ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у місті Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
третя особа: Святошинський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві,
про визнання батьківства, -
06 серпня 2018 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3, третя особа Святошинський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві,про визнання батьківства, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, внести зміни до актового запису № 3067 від 16.10.ІНФОРМАЦІЯ_7. про народження ОСОБА_4, що вчинений Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, вказавши замість відомостей у графі про батька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, змінити прізвище дитини ОСОБА_4 з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4», а по батькові з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4».
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що з 2007 року він проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу із відповідачкою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6. в них народився син ОСОБА_4. Позивач стверджував, що він є біологічним батьком дитини, проте не подавав до органів реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію батьківства, а тому запис про батька дитини був проведений за вказівкою матері.
Ухвалою судді від 08 серпня 2018 р. у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою судді від 04 жовтня 2018 р. задоволено клопотання представника позивача про допит свідків.
04 жовтня 2018 р. ухвалою судді підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті.
Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали, просили суд його задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлялася, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала.
Третя особа Святошинський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві у судове засідання не з'явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином, просила розглядати справу без участі свого представника.
За таких обставин та за відсутності заперечень позивача і його представника, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Заслухавши вступне слово позивача та його представника, допитавши свідків, дослідивши інші зібрані у справі докази у сукупності, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб.
Відповідно до ч. 2, 4 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію [про захист прав людини і основоположних свобод] та практику Європейського Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Також судом встановлено, що позивач піклується про малолітнього ОСОБА_4, цікавиться його життям та забезпечує необхідним для здорового розвитку.
Факт батьківства ОСОБА_1 щодо ОСОБА_4 був також підтверджений показами свідків, допитаних у судовому засіданні. Так, свідки, допитані за клопотанням представника позивача, показали наступне.
Свідок ОСОБА_6 (мати позивача) пояснила, що у ІНФОРМАЦІЯ_7. у її сина та відповідачки народився син ОСОБА_7, її онук, якого позивач та відповідачка ростили разом.
Свідок ОСОБА_8 (мати відповідачки) дала показання, що з 2007 р. позивач та відповідачка почали проживати разом, а у ІНФОРМАЦІЯ_7. у них народився син ОСОБА_7.
Свідок ОСОБА_9 (сусідка позивача) підтвердила, що тривалий час знає позивача, у 2007 р. він почав зустрічатися із відповідачкою, потім у них народився син, якого позивач та відповідачка спільно виховували.
Відповідно до п.3 ч.2 ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.
Згідно з ст. 128 СК України, за відсутності заяви про визнання батьківства, що подана жінкою та чоловіком, які не перебувають у шлюбі між собою, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Ч. 1 ст. 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Відповідно до ст. 134 Сімейного кодексу України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.
Частинами 1, 3 ст. 145 СК України передбачено, що прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою . Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Згідно з частинами 4, 5 ст. 148 СК України, за заявою батьків або одного з них, якщо другий помер, оголошений померлим, визнаний недієздатним або безвісно відсутнім, дитині, яка не досягла чотирнадцяти років та якій при реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, може бути змінено прізвище на прізвище другого з батьків. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини.
Статтею 147 СК України встановлено, що по батькові дитини визначається за іменем батька. По батькові дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, за умови, що батьківство щодо дитини не визнано, визначається за іменем особи, яку мати дитини назвала її батьком.
Суд також взяв до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини щодо визначення кращих інтересів дитини, а саме: підтримання зв'язків із сім'єю є в кращих інтересах дитини, крім випадків, коли сім'я виявляється явно неналежною або не функціонуючою; розвиток дитини в безпечному і надійному оточенні, яке дійсно функціонує, є в кращих інтересах дитини (М.С. проти України, № 2091/13, § 76, ЄСПЛ, від 11 липня 2017 року).
За таких обставин, враховуючи кращі інтереси дитини, визнання позивача батьком малолітнього ОСОБА_4, суд вважає за необхідне задовольнити також позовні вимоги про зміну прізвища та по батькові дитини.
За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, мали місце, позовні вимоги є доведеними.
На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 125, 128, 134, 135, 145, 147, 148 СК України, керуючись статтями 12, 13, 77, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Святошинський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві,про визнання батьківства - задовольнити.
Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, уродженця м. Києва, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 - батьком ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_8 року вмісті Києві.
Внести зміни в актовий запис № 3067 від 16.10.2008 р. пронародження, складений Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, де в графі відомості про батька замість «ОСОБА_4 вказати «ОСОБА_1, громадянин України», в графі прізвище дитини замість «ОСОБА_4» вказати «ОСОБА_4», в графі по батькові дитини замість «ОСОБА_4» вказати «ОСОБА_4», інформацію про ім'я, дату і місце народження дитини залишити без змін.
Після внесення змін до актового запису про народження видати нове свідоцтво про народження дитини.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлений 10 жовтня 2018 року.
Суддя І.В. П'ятничук