Справа №: 671/970/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

11 вересня 2018 року Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Ніколової С.В.

при секретарі Ковбасюк Т.П.,

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису у відкритому судовому засіданні в місті Волочиську справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

ПАТ КБ Приватбанк (далі Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яка виникла за договором від 27 листопада 2007 року станом на 30 квітня 2018 року в сумі 27164 грн. 54 коп, з яких: 4757 грн. 03 коп. заборгованості за кредитом, 16429 грн. 87 коп. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 4207 грн. 90 коп. заборгованості за пенею, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 1269 грн. 74 коп. штрафу (процентна складова). На обґрунтування своїх вимог Банк зазначив, що відповідачка ОСОБА_1 27.11.2007 року отримала кредит у сумі 500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка не виконує належним чином зобов'язання з повернення грошових коштів, тому Банк звернувся до суду з даним позовом про стягнення заборгованості.

В судове засідання представник позивача не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, погоджується на заочний розгляду справи у разі неявки в судове засідання відповідача.

Відповідачка, яка про час, місце та дату судового засідання повідомлена належним чином відповідно до вимог ЦПК України, в судове засідання не з'явилася. Тому згідно вимог ст. 280 ЦПК України за письмовою згодою позивача суд проводить заочний розгляд справи.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом об'єктивно встановлено, що 27 листопада 2007 року між ПАТ КБ Приватбанк та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання останньою заяви позичальника, згідно якого Банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Сторонами погоджено кінцевий термін повернення кредиту, що відповідає строку дії картки, а також сторони погодили право Банку на зміну кредитного ліміту, порядок сплати платежів по кредиту та відсотках, відповідальність сторін.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Пунктом 8.6 кредитного договору визначено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. плюс 5 % від суми позову.

Відповідачка ОСОБА_1 належним чином не виконувала взяті на себе зобов'язання з повернення грошових коштів, внаслідок чого станом на 30 квітня 2018 року у неї виникла заборгованість за кредитом в сумі 27164 грн. 54 коп, з яких: 4757 грн. 03 коп. заборгованості за кредитом, 16429 грн. 87 коп. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 4207 грн. 90 коп. пені, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 1269 грн. 74 коп. штрафу (процентна складова).

Ці обставини підтверджуються: кредитним договором від 27 листопада 2007 року (заявою позичальника, Умовами та Правилами надання банківських послуг, витягом з тарифів Банку), укладеним між сторонами; розрахунком заборгованості.

Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ст. 1048 ч. 1 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 611 даного Кодексу у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про доведеність обставин щодо невиконання відповідачкою зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим відповідно до вимог наведеного чинного законодавства, Банк вправі ставити вимоги до неї про стягнення 4757 грн. 03 коп. заборгованості по кредиту, 16429 грн. 87 коп. заборгованості по відсотках за користування кредитом та 4207 грн. 90 коп. пені.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд керується наступним.

Умовами кредитного договору (п. 2.1.1.12.6.1 Умов і Правил) передбачено застосування до відповідача пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобовязання.

Одночасно, пунктом 2.1.1.7.6 Умов і Правил передбачена сплата позичальником штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, визначених цим договором більш як на 30 днів.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене і те, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 21 жовтня 2015 року (справа № 6-2003цс15), прийнятій за наслідками розгляду заяв про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

За таких обставин, позов ПАТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення з відповідачки штрафів у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1269 грн. 74 коп. (процентна складова) не підлягає задоволенню.

Судові витрати, понесені позивачем, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 141, 223, 247, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 533, 536, 549, 550, 551, 610, 611 п.1 ч. 1, 612 ч. 1, 1046, 1048-1050, 1054 ч.1 ЦК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 27 листопада 2007 року, яка виникла станом на 30 квітня 2018 року року, а саме: 4757 грн. 03 коп. заборгованості за кредитом, 16429 грн. 87 коп. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 4207 грн. 90 коп. пені, а також 1647 грн. 29 коп. понесених судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про сторін: позивач: публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», м. Київ, вул. Грушевського б.1Д, ; відповідачка: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НВ № 205979, місце реєстрації: с. Користова Волочиського району Хмельницької області, вул. Перемоги, буд. 5.

Суддя: