Справа № 462/4603/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2018 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Кирилюк А.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про спонукання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов'язати Залізничну районну адміністрацію, як орган опіки та піклування, дати згоду ОСОБА_1 на укладення договору купівлі - продажу.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що позивачу належить на праві власності 1/3 частина будинку АДРЕСА_1. Зазначена частина будинку позивачем успадкована згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: 1-327, виданого ОСОБА_2, державним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори. Позивач вирішив продати вказану 1/3 частину будинку гр. ОСОБА_3. В будинку АДРЕСА_1 зареєстрований малолітній ОСОБА_4, який є сином ОСОБА_5. За таких умов, позивач 17.05.2018р. звернувся до відповідача з заявою, у якій просив надати дозвіл на вчинення правочину - продажу 1/3 частини будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3. Листом від 22.05.2018р. відповідач повідомив позивачу, що згідно п. 7 ст. 177 СК України - батьки вирішують питання про управління майном дитини спільно, якщо інше не передбачено договором між ними. Згідно п. З ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» - батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Також відповідачем доведено до відома позивача перелік документів, які слід подати для надання дозволу, серед яких зазначено заяви кожного з батьків. За таких умов відповідачем відмовлено у наданні позивачу дозволу на вчинення правочину - продажу 1/3 частини будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3. Згідно фактичних обставин справи, батьки малолітнього ОСОБА_4 в будинку АДРЕСА_1 не проживають, їх місце проживання та контактні дані позивачу невідомі. ОСОБА_4 живе з бабцею ОСОБА_7. За таких умов, позивач жодними чином не може отримати заяви від батьків малолітнього ОСОБА_4 У зв'язку із наведеним, позивач звернувся до суду із позовом, який просить задовольнити.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м.Львова від 31.07.2018 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони.

10 серпня 2018 року на адресу Залізничного районного суду м. Львова надійшло рекомендоване повідомлення від Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, з відміткою про вручення, однак станом на 01.10.2018 року відзив на заяву до суду не надіслано.

Представники відповідача - Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, не скористалися своїм правом подати відзиви на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Частиною 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 16 ЦК України законодавцем визначено вичерпний перелік способів захисту свого порушеного права, а саме, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Судом встановлено, що позивачу належить на праві спільної часткової власності 1/3 частина будинку АДРЕСА_1. Зазначена частина будинку позивачем успадкована згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: 1-327, виданого ОСОБА_2, державним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори./а.с.6/

Позивач вирішив продати вказану 1/3 частину будинку гр. ОСОБА_3. В будинку АДРЕСА_1 зареєстровано семеро осіб, в тому числі малолітній ОСОБА_4, який є сином ОСОБА_5, що стверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї і прописки № 1776 виданою ЛКП «Сигнівка» від 07.06.2018 року. /а.с.5/

За таких умов, позивач 17.05.2018р. звернувся до відповідача з заявою, у якій просив надати дозвіл на вчинення правочину - продажу 1/3 частини будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3. /а.с.7а/

Листом від 22.05.2018р. відповідач повідомив позивачу, що згідно п. 7 ст. 177 СК України - батьки вирішують питання про управління майном дитини спільно, якщо інше не передбачено договором між ними. Згідно п. З ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» - батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання./а.с.8/

За таких умов відповідачем відмовлено у наданні позивачу дозволу на вчинення правочину - продажу 1/3 частини будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3.

Згідно викладеного позивачем, батьки малолітнього ОСОБА_4 в будинку АДРЕСА_1 не проживають, їх місце проживання та контактні дані позивачу невідомі. ОСОБА_4 живе з бабцею ОСОБА_7. За таких умов, позивач жодними чином не може отримати заяви від батьків малолітнього ОСОБА_4

Відповідно до п.7 ст. 177 Сімейного кодексу України - батьки вирішують питання про управління майном дитини спільно, якщо інше не передбачено договором між ними

Відповідно до п 3 ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» - батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Відповідно до п.п.65,66,67 Порядку провадження органами опіки та піклування, діяльності пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 09.2008р. №866 дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною адміністрацією у разі подання: заяви кожного з батьків (опікунів, піклувальників);

З матеріалів справи вбачається, що вище вказані заяви кожного з батьків ОСОБА_4 про надання дитині дозволу на укладення правочину відсутні.

Крім того, суд наголошує позивачу, що відповідно до положень ч.2 ст. 32 ЦК України неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників.

Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Аналізуючи зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що відмова у наданні дозволу на укладення малолітньому дозволу на вчинення правочину є аргументованою, тому у задоволенні позову слід відмовити..

Крім того, на користь позивача також слід покласти обов'язок сплати судового збору у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77-81, 141, 263-265 ЦПК України -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про спонукання до вчинення дій - відмовити .

Судові витрати покласти на позивача.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач: Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, яка знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Виговського, 34.

Текст рішення виготовлено 01.10.2018 року.

Суддя:/підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: А.І. Кирилюк