Єдиний унікальний номер 448/767/17
Провадження № 2/448/201/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
09.10.2018 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді - Торської І.В.,
за участю секретаря судового засідання Рушеляк Г.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мостиська цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія» Універсальна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,-
Представник Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 15.06.2015 року між ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» та ОСОБА_3 укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом №АЕ/4026710, предметом страхування якого є страхування цивільно-правової відповідальності володільця транспортного засобу марки «Citroen», реєстраційний номер НОМЕР_1.
Зазначає, що 25 серпня 2015 року близько 05 год. 00 хв. в м.Новояворівськ Львівської області по вул.50-річчя УПА, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю вказаного транспортного засобу марки «Citroen», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу марки «Ford» реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4
Вказує, що постановою Яворівського районного суду Львівською області від 06.10.2015 року відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.
З огляду на наведене просить суд ухвалити рішення, яким стягнути в порядку регресу з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» заподіяну шкоду в розмірі 32 487,54 грн. та сплачені судові витрати у розмірі 1600 грн.
Представник позивача в судове засідання не зявився, проте до початку судового засідання такий подав заяву, в якій позов підтримав повністю та просив суд справу розглядати без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак в судове засідання не зявився, не повідомив про причини своєї неявки, а також не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позов.
Враховуючи положення ст.280 ЦПК України, а також те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, і час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, а також враховуючи те, що позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи, що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.
Як передбачено ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За загальним правилом (частина 1 статті 13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Матеріалами справи встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Citroen», реєстраційний номер НОМЕР_1, - ОСОБА_1, відповідача по справі, була застрахована у Публічному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Універсальна» відповідно до полісу №АЕ/4026710 від 15.06.2015 року обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.7).
Постановою судді Яворівського районного суду Львівської області від 06.10.2015 року відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 4 250 грн. Зокрема, вказаною постановою судді встановлено, що 25 серпня 2015 року близько 05 год. 00 хв. по вул.50-річчя УПА в м.Новояворівську, порушуючи п.2.9а, 12.1 Правил дорожнього руху України, керував автомобілем марки «Сітроєн», реєстраційний номер НОМЕР_2, в стані алкогольного спяніння, і під час руху, будучи неуважним, здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем марки «Форд», реєстраційний номер НОМЕР_3, (водій ОСОБА_4Я.), який від отриманого удару вїхав в автомобіль марки «Форд», реєстраційний номер НОМЕР_4, (водій ОСОБА_5В.), спричинивши вищевказаним транспортним засобам технічні пошкодження (а.с.2).
Правовідносини, що виникли між сторонами законодавчо врегульовані наступним чином.
Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до … остаточного рішення суду.
Слід зауважити, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, вказане судове рішення (постанова суду) є обов'язковим для суду в частині з'ясування питань чи мали місце такі дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи даний позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі перевіряти обставини дорожньо-транспортної пригоди, обговорювати вину особи і робити висновки про відповідальність осіб, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування.
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого (ст..6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». В зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що подія, яка сталася 03.09.2016 року, є страховим випадком.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку у страховика (страхової компанії) виникає обовязок здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Згідно статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до положень ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Постановою Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (п.2) розяснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою суду (постановою судді Яворівського районного суду Львівської області від 06.10.2015р.).
Відповідно до вимог ст.ст.3, 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Так, відповідно до ст.993 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Згідно ст..1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Частиною 2 пункту 8 зазначеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що з винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобовязання по відшкодуванню шкоди.
Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Статтею 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Відповідно до абз. «а» п.п.38.1.1. п 38.1. ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З матеріалів справи вбачається, що відповідача ОСОБА_1 відповідно до постанови Яворівського районного суду Львівської області від 06.10.2015 року, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - «керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння»(а.с.2).
Враховуючи викладене та сукупність доказів у справі, суд дійшов висновку про те, що вина відповідача ОСОБА_1 у вказаній дорожньо-транспортній пригоді встановлена, позивачем здійснено страхове відшкодування потерпілому, у зв'язку з чим у позивача виникло право регресної вимоги про стягнення з відповідача виплаченої суми страхового відшкодування.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1600 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» в порядку регресу виплачене страхове відшкодування в сумі 32 487 (тридцять дві тисячі чотириста вісімдесят сім) гривень 54 копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 1600 (однієї тисячі шестисот) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, відповідно до вимог ст..284 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку - безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя І.В.Торська

Рішення набрало законної сили «___» ______________ 20 р.

Суддя І.В.Торська

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна», юридична адреса:01133, м.Київ, вул.Лесі Українки, 9, код., р/р265042184 у ВАТ «ОСОБА_6 Аваль» м.Київ, МФО:380805.

Відповідач: ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою:ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3.