ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 599/854/18Головуючий у 1-й інстанції Снігурський В.В.
Провадження № 22-ц/4817/76/18 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2018 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Сташків Б. І.,

за участі секретаря ОСОБА_1

та сторін представника ПАП Перемога ОСОБА_2, відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 та його адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №599/854/18 за апеляційною скаргою Приватного агропромислового підприємства Перемога на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 5 липня 2018 року, ухваленого суддею Снігурським В.В., повний текст якого виготовлено 09.07.2018 року, у справі за позовом Приватного агропромислового підприємства Перемога до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору оренди землі, поновлення попереднього договору оренди землі та зобов'язати ОСОБА_3 вчинити дії щодо укладення додаткової угоди, апеляційний суд,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ПАП Перемога звернулося в суд із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору оренди землі, поновлення попереднього договору оренди землі та зобов'язати відповідача ОСОБА_3 вчинити дії щодо укладення додаткової угоди.

В обґрунтування позовних вимог ПАП Перемога зазначило, що ОСОБА_3 порушила переважне їх право на поновлення договору оренди землі, укладеного 17 березня 2008 року строком на 10 років, встановлене ст. 33 Закону України Про оренду землі, уклавши 10 квітня 2018 року договір оренди землі із ОСОБА_4

Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 5 липня 2018 року відмовлено у задоволені позову Приватного агропромислового підприємства Перемога до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного 10 квітня 2018 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3; визнання поновленим договору оренди земельної ділянки від 17 березня 2008 року, укладеного між ОСОБА_6 та ПАП Перемога; зобов'язанні ОСОБА_3 вчинити дії щодо укладення з ПАП Перемога додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки.

В апеляційній скарзі ПАП Перемога просить рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 5 липня 2018 року скасувати та постановити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги ПАП Перемога зазначило, що вони дотримались усіх необхідних умов для поновлення договору оренди землі, укладеного між ПАП Перемога і ОСОБА_6, правонаступником якого є дочка ОСОБА_3, на підставі свого переважного права, передбаченого умовами договору та ст. 33 ЗУ Про оренду землі.

ОСОБА_3, ОСОБА_4 не подали відзив на апеляційну скаргу ПАП Перемога.

В апеляційній інстанції представник ПАП Перемога - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, викладених в ній.

ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнала, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, пояснивши, що в категоричній формі заперечує проти поновлення договору оренди землі із ПАП Перемога, оскільки її не влаштовують умови їх договору.

ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнали, вважаючи рішення суду законним та обгрунтованим, яке відповідає нормам чинного законодавства та зібраним доказам.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 17 березня 2008 року між ОСОБА_6 (орендодавець) та ПАП «Перемога» (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,46 га на території Курівецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 10 років. Договір зареєстрований Зборівським відділенням ТРФ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 09 квітня 2008 року за № 14.

Відповідно до ч. 1 ст. 770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб - спадкоємців.

Відповідно до ч.4 ст. 32 Закону України Про оренду землі, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

У 2008 році ОСОБА_6 помер. Належну йому земельну ділянку за кадастровим № :01:001:0196 площею 2,46 га на території Курівецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області успадкувала його дочка відповідач ОСОБА_3 і в даний час вона є власником цієї земельної ділянки, що засвідчує державний акт про право власності на земельну ділянку ЯА №555667 від 13 жовтня 2005 р. з відміткою нотаріуса та Управління Держгеокадастру в Тернопільській обл. про перехід права власності. Однак договір оренди із нею позивачем не був переукладений, що не заперечується сторонами, а тому договір оренди землі від 17 березня 2008 року, укладений між ОСОБА_6 та ПАП «Перемога» продовжував діяти на встановлених у ньому умовах між позивачем (орендарем) та ОСОБА_3 (орендодавцем) до закінчення строку його дії.

Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, тобто права власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею.

Відповідно до частини 4 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. (ч. 1 ст. 626 ЦК України)

Згідно із частиною 1 статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним Кодексом України, Законом України Про оренду землі.

Відповідно до статті 1 Закону України Про оренду землі оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно із статтею 31 Закону України Про оренду землі договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України Про оренду землі, яка фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди землі.

Так, відповідно до частини першої - п'ятої статті 33 цього Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лис-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частинами восьмою та дев'ятою статті 33 Закону України Про оренду землі передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Тобто, реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України Про оренду землі, можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

ОСОБА_3 5 лютого 2018 року, тобто більше як за місяць до закінчення дії договору, направила ПАП Перемога повідомлення, у якому зазначила, що не бажає поновлювати договір оренди земельної ділянки і після припинення дії договору просить повернути їй вищевказану земельну ділянку. (а.с. 13)

9 березня 2018 року позивач з порушенням установленого договором строку і на той час вже, будучи повідомленим про те, що орендодавець заперечує проти поновлення договору оренди, направив ОСОБА_3 лист-пропозицію про намір поновлення цього договору на новий строк, додавши додаткову угоду орендодавцем для підписання.

19 березня 2018 року ОСОБА_3 надіслала ПАП Перемога ще один лист, згідно якого відхиляє пропозицію щодо продовження договору оренди та просить повернути їй земельну ділянку після припинення дії договору.

10 квітня 2018 року між ОСОБА_3 (орендодавець) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 укладено договір оренди земельної ділянки за кадастровим № :01:001:0196 площею 2,4635 га, розташованої на території Курівецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області, який зареєстрований 20.04.2018 року державним реєстратором Зборівської районної державної адміністрації.

Для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Проаналізувавши матеріали справи, суд першої інстанції підставно прийшов до переконання про відмову у задоволенні позову, оскільки договір оренди не продовжено на підставі ч.1 ст. 33 Закону України Про оренду землі у встановленому законом порядку, право користування за цим договором є припиненим, а нормами діючого законодавства не передбачено внесення змін до договорів, правовідносини за якими припинено. Відповідно до положень ст. 33 Закону України Про оренду землі реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Як пояснила ОСОБА_3 в апеляційній інстанції, що вона в категоричній формі проти продовження договору оренди землі із позивачем, оскільки новий орендар знаходиться в межах її населеного пункту і умови договору нового орендаря значно кращі від попереднього. Крім того, вона вчасно повідомила позивача про небажання продовження дії цього договору. Представник ПАП Перемога в апеляційній інстанції не заперечив, що спірна ділянка ними фактично не оброблялась та відповідачці орендну плату не виплачували за останній рік.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог ПАП Перемога.

В апеляційній скарзі представник ПАП Перемога посилається на те, що суд дійшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки ним не враховано його переважного права на поновлення договору оренди землі та запропоновані ним умови оренди значно кращі від умов, запропонованих ОСОБА_4 Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, так як суд першої інстанції дав належну оцінку доказам у справі та обгрунтовано прийшов висновку щодо відмови, оскільки ОСОБА_3 зробила вибір на кращих для себе умовах, дотримавшись при цьому встановленої процедури, передбаченої діючим законодавством.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, яким судом надана належна правова оцінка, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Судові витрати у відповідності до ст. 141 ЦПК України покласти на позивача в межах ним понесених.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного агропромислового підприємства Перемога залишити без задоволення.

Рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 5 липня 2018 року - залишити без змін.

Судові витрати покласти на позивача в межах ним понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 жовтня 2018 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун

ОСОБА_7