печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року Печерський районний суд м. Києва

в складі головуючого- судді Литвинової І. В.

при секретарі: Чепізі Є. І.,

за участі:

представника позивача - Федак М. Л.,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Енергомашкомплект» до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором банківського рахунку,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року представник позивача звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом до ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», Компанії Квікком Лімітед та ОСОБА_3, у якому просив суд стягнути з відповідачів солідарно на користь ТОВ «Торговий дім «Енергомашкомплект» 399 159, 92 грн на підставі договору № 122/64 про відкриття банківського рахунку та здійснення розрахунково-касового обслуговування від 16 грудня 2009 року та договору банківського вкладу на вимогу № 900-НВ від 26 листопада 2010 року, які були укладені позивачем та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк».

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що банк, який перебуває в процесі ліквідації і у якому запроваджена тимчасова адміністрація, грошові кошти, розміщені за договорами банківських вкладів, не повернув, що позбавило позивача можливості вільно розпоряджатися власними грошовими коштами, стало сильним шоком від незаконності дій банку по відношенню до своїх клієнтів. Позивач вказав, що відповідач у справі ОСОБА_3 є учасником істотної участі від діяльності ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», а отже є винним у віднесенні банку до категорії неплатоспроможних, що підтверджується постановою Правління Національного банку України № 733 від 20 листопада 2014 року, а тому відповідно до вимог абз. 5, 6 статті 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» несе правову відповідальність перед ним /т. І а. с. 1-4/.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Маліновської В. М. від 29 грудня 2016 року відмовлено у відкритті провадження за позовом позивача до ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», Компанія Квікком Лімітед, оскільки позовні вимоги юридичної особи до юридичних осіб не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а у частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_3 у справі відкрито провадження та справа призначена до розгляду /т. І а. с. 25-26/.

10 березня 2017 року представник відповідача ОСОБА_3 подала суду письмові заперечення на позовну заяву, вважаючи її безпідставною та поданою передчасно, оскільки ліквідаційна процедура банку триває, кредиторські вимоги позивача будуть можуть бути задоволенні відповідно до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в порядку черговості, а тому право позивача на отримання грошових коштів не порушено. Крім того, Національний банк України будь-яких рішень про застосування штрафних санкцій до відповідача в порядку ст. 74 Закону України «Про банки і банківську діяльність» не приймав, не існує вироку суду, яким було б встановлено вину ОСОБА_3 у вчиненні дій або бездіяльності, що призвели до неплатоспроможності ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» /т. І а. с. 49-54/.

В зв'язку із закінченням п'ятирічного строку призначення судді Маліновської В. М. на посаду судді, на підставі розпорядження керівника апарату суду «Щодо повторного автоматичного розподілу справи» № 01-08-179 від 10 квітня 2017 року проведений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, обрано суддю ОСОБА_4. /т. І а. с. 110-111/.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_4. від 11.04.2017 цивільну справу прийнято в провадження і призначено до судового розгляду /т. І а. с. 112/.

У зв'язку зі звільненням судді ОСОБА_4. у відставку, на підставі розпорядження керівника апарату суду «Щодо повторного автоматичного розподілу справи» № 01-08-933 від 16 листопада 2017 року проведений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, обрано суддю Волошин В. О. /т. І а. с. 143-144/.

23 листопада 2017 року представник відповідача подав до суду клопотання про передачу справи за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва, у зв'язку з тим, що місце проживання відповідача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 /т. І а. с. 147-148/.

Ухвалою суду від 12 лютого 2018 року справу передано на розгляд до Печерського районного суду м. Києва /т. І а. с. 191/.

Ухвалою судді від 22 травня 2018 року справа прийнята до провадження судді Литвинової І. В., призначено підготовче судове засідання /т. І а. с. 197/.

На підставі норми пункту 9 частини першої Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою судді від 06 вересня 2018 року закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті /т. І а. с. 230/.

У судовому засіданні представник позивача свій позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, просила у задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши обґрунтування представника позивача та заперечення представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Суд встановив, що позивач ТОВ «Торговий дім «Енергомашкомплект» уклав з ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» договір № 122/64 про відкриття банківського рахунку та здійснення розрахунково-касового обслуговування від 16 грудня 2009 року, відповідно до п. 1.1. якого банк відкриває клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1 у національній і/або іноземній валюті та здійснює його розрахунково-касове обслуговування. Станом на 21 листопада 2014 року залишок грошових коштів позивача на рахунку становив 14 159, 92 грн /т. І а. с. 5-7, 12/.

Також позивачем було укладено з ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» договір банківського вкладу на вимогу № 900-НВ від 26 листопада 2010 року і додаткову угоду № 23 від 03 жовтня 2014 року до нього, відповідно до п. 1.1., 1.3. якого вкладник вносить, а банк приймає на рахунок НОМЕР_2 грошові кошти у національній валюті на умовах цього договору, термін дії якого встановлено до 26 лютого 2011 року /т. І а. с. 8-9/.

Відповідно до п. 5.1. договору банк зобов'язаний повернути вклад/частини вкладів в термін, вказаний в пункті 4.9.2. цього договору.

Додатковою угодою № 23 від 03 жовтня 2014 року до договору банківського вкладу на вимогу № 900-НВ від 26 листопада 2010 року внесено зміни, якими термін дії договору продовжено до 05 січня 2015 року /т. І а. с. 10/.

Станом на 21 листопада 2014 року залишок грошових коштів позивача на рахунку становив 385 000, 00 грн. /т. І а. с. 11/.

Позивач стверджує, що грошові кошти, розміщені на його банківських рахунках, не були повернені.

Постановою правління Національного банку України № 733 від 20 листопада 2014 року ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, внаслідок чого запроваджена тимчасова адміністрація та розпочата процедура ліквідації банку. Даний факт є загальновідомим, тому, відповідно до частини третьої ст. 82 ЦПК України, не потребує доказування.

Відповідно до п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Таким чином, в спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація, своїх зобов'язань перед його кредитором, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними і цей закон має пріоритетне значення відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Відповідно до частини першої ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Пунктом 1 частини п'ятої ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Водночас, обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України (п. 1 частини шостої ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Відповідно до частини другої ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Отже, введення в банку тимчасової адміністрації унеможливлює задоволення вимог вкладників в інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За змістом частини першої ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн.

Частинами першою, другою ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет. Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. У відомостях вказується інформація про місце та строк приймання вимог кредиторів (п. 5 частини третьої ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Частиною п'ятою ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

При цьому, відповідно до частини першої ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд, припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої ст. 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів.

Задоволення вимог кредиторів здійснюватиметься за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку в порядку та черговості, що передбачена частиною першою статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до вимог частин першої, третьої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з частиною першою ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано доказів того, чи звернувся він до Фонду гарантування вкладів із вимогою про повернення грошових коштів, що знаходяться на його рахунках, чи включений він до списку кредиторів банку, сума прийнятих вимог, черга їх задоволення, стан розрахунків по рахункам із боку Фонду гарантування вкладів.

За приписами частин четвертої, шостої ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (в редакції від 02 серпня 2014 року, чинній станом на момент віднесення ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних) учасники банку відповідають за зобов'язаннями банку згідно із законами України та статутом банку. На власників істотної участі та керівників банку за рішенням суду може бути покладена відповідальність за зобов'язаннями банку в разі віднесення банку з їх вини до категорії неплатоспроможних.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (в редакції від 02 серпня 2014 року, чинній станом на момент віднесення ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних) істотна участь - пряме та/або опосередковане володіння однією особою самостійно чи спільно з іншими особами 10 і більше відсотками статутного капіталу та/або права голосу акцій, паїв юридичної особи або незалежна від формального володіння можливість значного впливу на управління чи діяльність юридичної особи.

Власником істотної участі в банку є ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» є Компанія Квікком Лімітед (відсоток у статутному капіталі 86,778 %); одноосібний власник Компанії Квікком Лімітед - відповідач у справі ОСОБА_3 /т. І а. с. 13/.

Покладення відповідальності за зобов'язаннями банку на власників істотної участі банку у випадку визнання його неплатоспроможним, що передбачена частиною шостою ст. 58 закону України «Про банки і банківську діяльність» у відповідній редакції, не є автоматичним. Така відповідальність може бути застосована до власників істотної участі лише в разі віднесення банку до категорії неплатоспроможних з вини таких власників.

Отже, позивач має довести наявність в діях власника істотної участі в банку всіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) порушення стороною своїх зобов'язань; 2) заподіяння шкоди та її розмір; 3) наявність причинного зв'язку між порушенням стороною зобов'язання та шкодою; 4) наявність вини порушника зобов'язання. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга ст. 78 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша ст. 81 ЦПК України).

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

Позивачем не було надано суду жодних доказів, які б підтверджували наявність в діях відповідача порушення зобов'язань, а саме невжиття відповідачем своєчасних заходів з відновлення платоспроможності банку, в результаті яких банк було віднесено до категорії неплатоспроможних, і позивачу була заподіяна шкода (збитки).

Більше того, на спростування доводів позивача, зазначених у позовній заяві та поясненнях суду, представником відповідача був наданий лист Національного банку України від 09 жовтня 2017 року за вих. № 20-0009/68841, згідно якого в Національному банку України відсутня інформація про застосування до ОСОБА_3 як власника істотної участі ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» заходів впливу за порушення вимог законодавства у сфері банківської діяльності, нормативно-правових актів Національного банку України за період від 01 жовтня 2014 року по день надання відповіді /т. І а. с. 152/.

Отже, належних та допустимих доказів, які б підтверджували причетність відповідача до неповернення позивачу його вкладів, а також, що з його вини, його діями чи бездіяльністю було завдано банку шкоди, суду не надано, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 8, 55, 56, 129 Конституції України, ст. ст. 2, 37, 40, 42, 43, 52, 57, 58, 69 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. ст. 26, 36, 45, 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст. ст. 1-13, 15, 16, 20, 22, 23, 1058, 1066 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 258-259, 263-265, 267, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Енергомашкомплект» до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором банківського рахунку відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення буде складене 05 листопада 2018 року.

Суддя І. В. Литвинова