Справа № 323/3050/18
Провадження № 6/323/63/18
УХВАЛА

Іменем України

05.10.2018 р. м.Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі головуючої судді Гуцал О.П., при секретарі Лукіній А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Оріхівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Калюжної Н.І. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася державний виконавець Оріхівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Калюжна Н.І. з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа. В поданні зазначено, що на виконанні в Оріхівському РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/301/11, виданого 10.06.2016 року Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 248104,98 доларів США, пені в розмірі 116535,09 грн. та штрафу в розмірі 7900,75 грн. Оскільки боржник ухиляється від сплати боргу, посилаючись на Закони України «Про виконавче провадження», «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» державний виконавець просить розглянути питання про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

Державний виконавець Калюжна Н.І. у поданні просила розглянути справу без її участі.

Дослідивши подання та надані до нього матеріали виконавчого провадження, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що у провадженні Оріхівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження № 53018557 з примусового виконання виконавчого листа № 2/301/11, виданого 10.06.2016 року Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 248104,98 доларів США, пені в розмірі 116535,09 грн. та штрафу в розмірі 7900,75 грн.

02.12.2016 року по вказаному провадженню відкрито виконавче провадження.

Згідно до доданих до подання відповідей на запити державного виконавця, у ОСОБА_2 відсутнє нерухоме майно, земельні ділянки, транспортні засоби, відкриті рахунки в АТ «Ощадбанк», він не перебуває на обліку в пенсійному фонді як пенсіонер або як особа, яка працює.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, що передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до пункту 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Зі змісту наведених норм вбачається, що законом передбачено тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України лише за умов ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього за рішенням суду, а не за наявності факту невиконання зобов'язань.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 12 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Відповідно до вимог ч.1 ст.441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

В частині 3 ст. 441 ЦПК України зазначено, що суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов'язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.

У зв'язку з цим державному виконавцю необхідно було надати суду належні та допустимі докази того, що дійсно боржник свідомо не виконував належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково, зокрема докази того, що він має змогу виконувати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Разом з тим матеріали справи не містять навіть відомостей щодо направлення боржнику та отримання ним виконавчих документів, що свідчили б про обізнаність боржника про відкриття виконавчого провадження у справі.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Належних доказів, які б свідчили про те, що державний виконавець вчинив всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», що спрямовані на виконання виконавчого листа, того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, що він ухилявся від виконання своїх боргових зобов'язань та що за час виконання рішення виїжджав за межі України, що призвело до виникнення заборгованості, або безпідставно не з'являвся на виклики державного виконавця, заявником не надано.

У поданні зазначено, що боржник не з'являється на виклики державного виконавця, проте доказів направлення та отримання таких викликів до подання не надано. Жодних відомостей про те, що ОСОБА_2 отримував вимоги державного виконавця та не виконував їх, тобто ухилявся від явки до відділу державної виконавчої служби, від надання відомостей, які мають значення для примусового стягнення, або іншим чином ухилявся від виконання обов'язків суду не надано.

В матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_2 копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно до п.95 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хлюстов проти Росії», обмеження на переміщення не можуть накладатися автоматично за несплату боргу по судовому рішенню, а тільки тоді, коли встановлено, що така міра необхідна з урахуванням обставин справи. У пункті 84 зазначеного рішення Суд нагадав, що втручання буде таким, що переслідує «необхідні в демократичному суспільстві» законні цілі, якщо воно відповідає «нагальній суспільній необхідності», і в тому числі, якщо воно пропорційне меті, яка переслідується, і якщо причини, наведені державою в обґрунтування «відповідні і достатні».

Таким чином, державний виконавець не надав суду будь-яких доказів про ухилення боржника від виконання зобов'язань, тому суд вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.12, 441 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця Оріхівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Калюжної Н.І. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Оріхівський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її проголошення.

Суддя: О.П. Гуцал