Справа № 573/1108/18
Номер провадження 2/573/388/18
19 жовтня 2018 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:
головуючої судді Терещенко О.І.,
з участю секретаря Кислої Ю.М.,
розглянув заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Вирівська сільська рада Білопільського району Сумської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
06 липня 2018 року до Білопільського районного суду Сумської області поштою надійшла позовна заява складена в інтересах ОСОБА_1 його представником - адвокатом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яка мотивується тим, що ОСОБА_1 на праві власності з 17 квітня 2015 року належить будинок №34 по вул. Покровській в с. Білани Білопільського району Сумської області. У вказаному будинку зареєстрована ОСОБА_2, яка з часу купівлі позивачем будинку ніколи у ньому не зявлялася, позивач раніше з нею знайомий не був, де вона фактично проживає останній не знає. Її реєстрація в будинку порушує права позивача, як власника житла, користуватись, володіти та розпоряджатись своєю власністю. Тому позивач звернувся з даним позовом до суду та просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в його будинку.
01 серпня 2018 року відкрито провадження у справі та звільнено позивача від сплати судового збору за подання вказаного позову.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибув, направив заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, причин неявки суду не повідомила, хоча належним чином була сповіщений про день, час і місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України.
За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін в заочному провадженні за згодою позивача та за наявними в справі доказами.
Повно, всебічно та обєктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 17 квітня 2015 року на праві власності належить будинок №34 по вул. Покровській (колишня назва вул. Жовтнева) в с. Білани Білопільського району Сумської області (а. с. 6-8).
У належному позивачу будинку зареєстрована ОСОБА_2, відповідач по справі, яка фактично в ньому тривалий час не проживає (а. с. 16, 24).
Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна).
У відповідності до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Аналогічне положення містить і ст. 150 ЖК України.
Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення будь-яких порушень права власності, вимагати усунення будь-яких перешкод з боку інших осіб, пов'язаних із здійсненням ним володіння, користування або розпорядження належним йому майном.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Вказаний вище закон є спеціальним актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 даного закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язана з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Обраний позивачем спосіб захисту свого права шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користуватись житловим приміщенням, не суперечить положенням статті 391 та ч. 2 ст. 16 ЦК України.
Відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК України, якщо особа не проживає в жилому приміщенні без поважних на те причин понад встановлені законом строки, вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Відповідач ОСОБА_2 не є членом сімї позивача, не є власником або наймачем житлового будинку, який належить на праві власності позивачу, в судове засідання не зявилася, відзив на позовну заяву не надала.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин не проживає у спірному будинку з 2015 року, а тому її необхідно визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: с. Білани, вул. Покровська, 34, Білопільського району, Сумської області.
Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 704,80 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 280-285 ЦПК України, суд
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим будинком №34 по вулиці Покровській (колишня назва вилиця Жовтнева) в селі Білани Білопільського району Сумської області.
Стягнути зі ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійок.
Письмова заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Білопільського районного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ЦПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя