Справа № 521/7835/18
Провадження №2/521/3105/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2018 року

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Бобуйка І.А.,

секретаря судового засідання - Богуш М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5) до ОСОБА_3 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6) про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2010 року по 19 червня 2015 року; визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на 1/2 квартири за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача судовий збір, посилаючись на такі обставини.

19 червня 2015 року між позивачем та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №1131 та видано свідоцтво про шлюб.

Фактично сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2010 року, вели спільне господарство, сплачували всі витрати пов'язані з обслуговуванням нерухомого майна та набували інше майно у власність.

Під час фактичних шлюбних відносин та під час зареєстрованого шлюбу у сторін народилися діти - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.

23 березня 2018 року відповідачкою до Малиновського районного суду міста Одеси подано позовну заяву про розірвання шлюбу (справа №521/4897/18, провадження №2/521/2654/18, головуюча суддя Мирончук Н.В.).

ОСОБА_3 не визнає право спільної сумісної власності на нерухоме майно, набуте сторонами під час фактичних шлюбних відносин, а саме на квартиру АДРЕСА_1

Так, 11 квітня 2011 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Машкіною Н.О. посвідчено договір купівлі-продажу об'єкту нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

За вказаним договором ОСОБА_3 набула у власність зазначену квартиру на гроші подружжя.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши всі матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі не можливо постановити із задоволенням заяви з наступних причин.

Стосовно позовної вимоги про встановлення факту проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2010 року по 19 червня 2015 року, суд відмовляє у задоволенні вказаної вимоги на підставі наступного.

Згідно ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до роз'яснень ВСУ у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 р., доказами, що свідчать про факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 року Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень від 19 червня 2018 року № 8, Відповідач є усиновлювачем ОСОБА_7 та до внесення змін до актового запису, тобто до 31.08.2016 року, ОСОБА_3. була одинокою мати. А враховуючи позовні т вимоги щодо встановлення часу проживання однією сім'єю, то можливо зробити підрахунок, що ОСОБА_7 народився через вісім днів з початку проживання однією сім'єю. Відповідно до Домової книги для реєстрації громадян, які проживають у будинку АДРЕСА_1 та Довідки (виписки з домової книги про склад сім'ї та реєстрації) від 15.06 2018 року за адресою АДРЕСА_1 проживають та зареєстровані: ОСОБА_3 з 27.04.2011 року, ОСОБА_5 з 17.02.2016 року, ОСОБА_7 з 21.09.2011 року.

Більше ніяких доказів щодо встановлення факту проживання сімєю без реєстрації шлюбу позивачем до суду не надано.

Стосовно позовних вимогпро визнання спільної сумісної власністі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на 1/2 квартири за адресою: АДРЕСА_1, суд також відмовляє на підставі наступного.

По-перше через відсутність встановленого факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

По-друге, ст.ст. 368, 369, 370 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦК) ( 435-15 ). відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом

Нерухоме майно - квартира за адресою: АДРЕСА_1 була придбана на грошові кошти батьків ОСОБА_3, які були отримані від продажу нерухомого майна, відповідно до договору купівлі-продажу нерухомості, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу Суліма Валентиною Федорівною, від 23.03.2011, зареєстрований в реєстрі за № 657 Також, відсутність факту проживання однією сім'єю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 факту ведення спільного господарства та спільних витрат на утримання нерухомого майна у період укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна від 11.04.2011 року № 508, підтверджується складеним та підписаним ОСОБА_10. ОСОБА_11 та Головою ОСНО КМ «Троїцький» ОСОБА_1 актом від 21 червня 2018 року, відповідно до якого «ОСОБА_12 по адресу АДРЕСА_1 не проживал с 11.04.2011 по 19.06.2015». Утриманням нерухомого майна займалась ОСОБА_3 що підтверджуєтьтся квитанціями з оплати житлово-комунальних послуг, відповідно до яких усі сплати за спожиті послуги здійснювалися з банківського рахунку ОСОБА_3

Позивачем не надано, жодного доказу, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 купувалася за сумісні кошти, що він займався її утриманням тобто сплачував комунальні платежі, проводив поточний ремонт.

Також суд зазначає, що при купівлі квартири за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 дозволу від ОСОБА_2 не отримувала, бо в договорі зазначено, що «Покупець (ОСОБА_3.) своєю заявою, що знаходиться в справах приватного нотаріуса, свідчить, що станом на 11.04.2011 року в зареєстрованому шлюбі не перебуває та ні з ким не проживає однією сім'єю без укладення шлюбу, гроші, за які вона набуває вказану в цьому договорі квартиру є її особистою приватною власністю, зі змістом якої нотаріус ознайомив продавця.».

Враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 є особистою власністю ОСОБА_3 у розумінні положень ст. 57 СК України і тому не може вважатися спільною сумісною власністю і не підлягає поділу.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати у разі відмови у позові покладаються на позивача.

Враховуючи те, що представником відповідача суду не надано жодного документу, що свідчило б про оплату правової допомоги йому відповідачем, суд відмовляє у задоволенні стягнення коштів які поніс відповідач.

Керуючись ст. ст. 325, 368, 369, 370 ЦК України, ст. ст. 57, 60, 69 СК України, ст. ст. 10- 13, 141, 223, 258, 259, 263-265, 267, 315, 319, 354 ЦПК України, СУД -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5) до ОСОБА_3 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6) про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 08.10.2018 року.

СУ Д Д Я: І.А. Бобуйок