Номер провадження: 22-ц/785/2259/18
Номер справи місцевого суду: 522/3277/17
Головуючий у першій інстанції Кравчук Т. С.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участі секретаря Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Одеської міської радиу справі за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, на рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухвалене під головуванням судді Кравчук Т.С. 14 липня 2017 року в м. Одесі об 11:36 год., -

встановила:

20 лютого 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 з 15 березня 1983 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с. 2 - 4).

В обґрунтування свого позову ОСОБА_2 посилалася на те, що у 1962 року вона та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, який 29 серпня 1977 року було розірвано. Після розірвання шлюбу позивачка та ОСОБА_3 продовжували проживати разом, вели спільний побут, виховували її сина від першого шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1. Встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу необхідно ОСОБА_2 для належного оформлення спадкового майна.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 липня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено. Встановлено факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 15 березня 1983 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с. 61-62).

В апеляційній скарзі представник Одеської міської радипросить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов залишити без задоволення, посилаючись на необґрунтованість судового рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме: на думку апелянта, спільне проживання ОСОБА_2 зі спадкодавцем без реєстрації не може засвідчувати факт спільного проживання однією сім'єю; апелянт вважає, що долучені до матеріалів справи письмові пояснення свідків не є допустимими доказами по справі про встановлення факту проживання однією сім'єю з померлим (а. с. 68-72).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника Одеської міської ради підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1, видане ІНФОРМАЦІЯ_4 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі ОМУЮ.

Згідно свідоцтва про право власності, видане 27 листопада 2002 року Управлінням розподілу та реалізації житла Виконавчого комітету Одеської ради №1228/02 вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3

08 вересня 1962 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2, видане 08 вересня 1962 року Райбюро РАЦС Ленінського району м. Одеси, актовий запис №1143.

29 серпня 1977 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано Київським ЗАГС в м. Одесі, про що зроблено відповідний актовий запис №965.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_5, яка проживає в АДРЕСА_2 посвідчених Головою ЖБК «Ленінський-30» вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали та вели спільне господарство разом з 1979 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 року (день смерті) в квартирі АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_2 продовжує проживати у даній квартирі.

Згідно довідки з Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси №5072 від 03 березня 2015 року вбачається, що ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно довідки №37 від 03 грудня 2003 року, виданої Головою ЖБК «Ленінський-30» вбачається, що ОСОБА_2 постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Також даний факт підтверджує лист ДП «Укртелеком» №19/502 від 30 червня 2000 року, адресований ОСОБА_2, що проживає за адресою АДРЕСА_1.

Згідно довідки №45 від 29 березня 2016 року, виданої Головою ЖБК «Ленінський-30 вбачається, що ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1, без реєстрації.

Згідно Листа ВСУ від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази:

1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб);

2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС) про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану;

3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.

Цей перелік не є вичерпним.

Вищевикладене спростовує доводи апеляційної скарги Одеської міської ради, що спільне проживання ОСОБА_2 зі спадкодавцем без реєстрації не може засвідчувати факт спільного проживання однією сім'єю, оскільки матеріалами справи достеменно встановлений факт спільного проживання заявниці разом із ОСОБА_3, ведення останніми спільного господарства, тощо.

Крім того, необґрунтованим є твердження Одеської міської ради, що долучені до матеріалів справи письмові пояснення свідків не є допустимими доказами по справі про встановлення факту проживання однією сім'єю з померлим, оскільки діюче законодавство не забороняє особам, які звернулися до суду із заявами про встановлення факту родинних відносин, посилатися у тому числі на пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Підстав, за яких Одеська міська рада вважає пояснення свідків неналежними доказами у даній справі, у апеляційній скарзі не наведено.

Згідно договору-замовлення від 21 вересня 2015 року на поховання ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_2 замовила та сплатила витрати на поховання.

Також ОСОБА_2 було замовлено та сплачено за поминальний обід на 21 вересня 2015 року та 28 жовтня 2015 року, що підтверджується рахунком-фактурою від 21 вересня 2015 року.

З наданої до суду копії спадкової справи вбачається, що приватним нотаріусом ОМНО Алексєєвою О.В.02 березня 2016 року була заведена спадкова справа №5/2016 після смерті ОСОБА_3 З заявою про прийняття спадщини звернулась тільки ОСОБА_2

Дійшовши вірного висновку про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 спільно проживали, вели спільне господарство та мали спільний бюджет, суд першої інстанції припустився помилки при визначенні періоду, з якого законом передбачено визнання проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Так, встановлюючи факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 15 березня 1983 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 року, судом першої інстанції не було враховано, що нормами Кодексу про шлюб та сім'ю України (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) не передбачалось таке поняття, як «проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу».

Частиною 2 статті 6 Кодексу про шлюб та сім'ю України встановлено, що визнається тільки шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану.

Лише з набранням чинності 01 січня 2004 року Сімейним кодексом України, пунктом 2 статті 3 вказаного Кодексу було визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Пункт 4 даної статті зазначає, що сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до положень ст. 74 Сімейного кодексу України , якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто, при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року (дата набрання чинності Сімейним кодексом України) по ІНФОРМАЦІЯ_4 року (дата смерті ОСОБА_3.).

Крім того, розглядаючи справу та зазначаючи в оскаржуваному рішенні, що ОСОБА_2 відноситься до IV черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки таке питання не було предметом розгляду у даній справі.

При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи в частині визначення можливого періоду для встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки, у зв'язку із чим рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 липня 2017 року підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 367, 368, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Одеської міської ради - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 липня 2017 року - змінити.

Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«Встановити факт проживання ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в АДРЕСА_1, однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 року».

В решті позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 05 жовтня 2018 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді О.М. Таварткіладзе

А.П. Заїкін