Ухвала

09 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 400/382/15-ц

провадження № 61-38289ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 березня 2016 року позов задоволено частково. Визнано недійсним державний акт серії КР № 040425 на право власності на земельну ділянку площею 10,16 га, розташовану на території Червонокостянтинівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, виданий 04 липня 2007 року ОСОБА_2 У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243 грн 60 коп. судових витрат зі сплати судового збору.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 07 червня 2016 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 березня 2016 року без змін.

Постановою колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

від 21 лютого 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 та касаційну скаргу

ОСОБА_2, подану адвокатом ОСОБА_3, залишено без задоволення, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 07 червня 2016 року без змін.

У червні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 09 липня 2018 року відмовлено у прийнятті касаційної скарги

ОСОБА_1 на постанову колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Петрівської РДА Кіровоградської області, ОСОБА_2, третя особа - відділ Держгеокадастру у Петрівському районі Кіровоградської області, про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та зобов'язання скасувати їх державну реєстрацію.

У жовтні 2018 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про повернення судового збору на підставі статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного, касаційного провадження у справі.

При поверненні суми судового збору поданий заявником платіжний документ, що посвідчує сплату судового збору, повертається заявнику, а до матеріалів справи приєднується належним чином посвідчена копія цього документа. Про заміну зазначеного документа робиться відповідна замітка в описі справи.

Вивчивши заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору вважаю, що вона задоволенню не підлягає, оскільки в матеріалах касаційного провадження відсутній оригінал квитанції про сплату судового збору. Не поданий зазначений документ і при зверненні до суду із заявою про повернення судового збору, а додано лише його копію.

ОСОБА_1 не позбавлений можливості повторно звернутися до Верховного Суду з заявою (клопотанням) про повернення судового збору, надавши оригінал платіжного документу, що підтверджує сплату судового збору.

Керуючись статтею 7 Закону України «Про судовий збір»,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1про повернення судового збору відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик