Справа № 444/2860/18
Провадження № 2/444/1243/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

01 листопада 2018 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.,

секретар судового засідання Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: 80300, Львівська область, Жовківський район, м. Жовква, вул. Скрипника, 2/2) до ОСОБА_2 (місце проживання: 80300, Львівська область, Жовківський район, м. Жовква, вул. Гагаріна, 22/11) про стягнення аліментів на утримання дітей, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 28.10.2005 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Жовківського РУЮ Львівської області, актовий запис № 129. За час подружнього життя у них народилрся троє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Батьком дітей є відповідач і про це записано у свідоцтвах про їх народження. Відповідач не бажає виконувати свого батьківського обов"язку по утриманню дітей, не надає будь-яких коштів на їх утримання, не надає жодної допомоги на оздоровлення. Діти повністю знаходяться на утриманні позивачки. У зв"язку із чим вона звернулася до суду та просить стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на неповнолітніх дітей, а саме доньку - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4, сина - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 та доньки - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6, в розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 17.09.2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з»явилася, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, однак подала на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Просить позов задоволити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Інших клопотань не має.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявився, хоча про дату, час та місце проведення таких був повідомлений за зареєстрованою адресою місця проживання. За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області, ОСОБА_2, проживає та зареєстрований за адресою: 80300, м. Жовква, вул. Гагаріна, 22/11 із 13.12.1996 року. За цією адресою відповідачеві двічі надсилалися судові повістки про виклик до суду. Однак, відповідно до довідок Укрпошти, причиною повернення зазначено "інші причини, що не дали змоги виконати обов"язки щодо пересилання поштового відправлення" та "тимчасово не проживає за даною адресою". Від відповідача не надходило на адресу суду жодних клопотань, заяв про місце його перебування, місцезнаходження, відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

У відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Від так, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Так як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання повторно без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи суд приходить до висновку про постановлення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не зявилися, фіксування судового процесу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється .

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Судом встановлено, що позивачка та відповідач зареєстрували шлюб 28.10.2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Жовківського РУЮ Львівської області, про що в книзі реєстрації шлюбів 28.10.2005 року зроблено відповідний актовий запис № 129, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії № 024005.

Із копій свідоцтв про народження ОСОБА_3, 26.04.2010 року нвродження, серії 1-СГ № 238308, ОСОБА_4, 21.12.2012 року, серії І-СГ № 355696, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, вбачається, що позивачка та відповідач є їхніми батьками.

Із довідки № 1790 від 13.09.2018 року, виданої ОСОБА_1 Романівні КП "Жовківське міське виробничне управління житлово-комунального господарства" вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_7 та має наступний склад сім"ї: дочка ОСОБА_3, син ОСОБА_4, дочка ОСОБА_5.

Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно норм ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Ч. 3 ст. 183 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

З позовної заяви вбачається, що відповідач в добровільному порядку не виконує свої батьківські обов"язкти щодо сплати аліментів на утримання дітей, тому, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти в примусовому порядку.

Ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що діти у власності майна не мають, є здоровими; місце праці відповідача судом не встановлено, однак відповідач є здоровим, працездатним, оскільки доказів іншого в суду немає, а від так взмозі сплачувати аліменти на утримання дітей; позивачка є здоровою, не працює.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи те, що діти проживають разом із матірю, знаходяться на її утриманні, доказів про те, що відповідач добровільно надає кошти на їх утримання немає, з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку.

При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. № 146 Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо.

З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 року» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

А тому, враховуючи прожитковий мінімум на дітей, а також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір мінімальної заробітної плати, яка станом на день розгляду справи становить 3723,00 грн., обовязок обох батьків на утримання дітей, розяснення, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків розміру заробітної плати /доходів/, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивачки слід стягувати аліменти на неповнолітніх дітей, а саме доньку - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4, сина - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 та доньки - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6, в розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 17.09.2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Такий розмір аліментів, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дітей зі сторони її батька.

Згідно із ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно із ч. 1 п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів .

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивачки ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 23, 141, 247, 258-259, 264-265, 280-285, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Стягувати з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_8 (місце проживання: 80300, Львівська область, Жовківський район, м. Жовква, вул. Гагаріна, 22/11, ІПН НОМЕР_1, НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_9 (місце проживання: 80300, Львівська область, Жовківський район, м. Жовква, вул. Скрипника, 2/2, ІПН НОМЕР_3, НОМЕР_4) аліменти на неповнолітніх дітей, а саме доньку - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4, сина - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 та доньки - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6, в розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 17.09.2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_8 (місце проживання: 80300, Львівська область, Жовківський район, м. Жовква, вул. Гагаріна, 22/11, ІПН НОМЕР_1, НОМЕР_2) - судовий збір в розмірі - 704 грн. 80 коп., який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Одночасно роз"яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скаргаподається Львівському апеляційному суду через Жовківський районний суд Львівськоїобласті.

Текст повного рішення складено 05.11.2018 року.

Суддя Ясиновський Р. Б.