Справа №: 343/1221/18
Провадження №: 2/0343/525/18
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2018 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Тураша В. А.,

секретаря Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка просить постановити рішення яким, визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: вул. Зелена, 1 с. Гошів Долинського району Івано-Франківської області.

Стягнути з відповідачів на її користь усі судові витрати, повязані з розглядом справи. Свої вимоги мотивує тим, що їй, ОСОБА_1, належить на праві приватної власності житловий будинок по вул. Зелена, 1 у с. Гошів, Долинського району Івано-Франківської області, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № 413004 від 21.07.2004 року.

По вказаній адресі зареєстровані крім неї також: її дочка - ОСОБА_2, та її онук - ОСОБА_3.

Однак, вже більше 10 - ти років відповідачі не проживають за місцем реєстрації. Її онук ОСОБА_3 спочатку проживав зі своїм батьком у м. Болехів, а згодом переїхав на постійне місце проживання до своєї мами ( її дочки ОСОБА_2М.) - у Францію, яка виїхала туди ще близько 12-ти років тому. За таких обставин, відповідачі залишаються зареєстрованими в її будинковолодінні, але фактично не проживають більше 10-ти років.

За час проживання, відповідачі участі в будівництві будинку і його фінансуванні не брали, будинок був збудований нею та її покійним чоловіком, тому власністю відповідачів не являється.

Угоди про їх проживання у її будинку з ними вона не укладала. Оскільки ні власником будинку, ні земельної ділянки, на якому розташоване будинковолодіння вони не являються, більше 10-ти років в ньому не проживають, то вважаються такими, що втратили на це право.

Вважає, що реєстрація у будинковолодінні її дочки - ОСОБА_2 та її онука - ОСОБА_3 порушує її право, як власника цього житла, вільно користуватися і розпоряджатися своєю ОСОБА_4 вимушена нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, тим більше, що останнім часом вони значно зросли. Крім того, вона також не може оформити субсидію. Всі вищевказані обставини змушують її звернутись до суду за захистом своїх прав.

Позивачка ОСОБА_1, в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала , зіславшись на вищевикладені обставини. Додатково пояснила, що її дочка, відповідачка ОСОБА_2, яка в 2017 році приїжджала в України, не проживала у неї, а лише один раз відвідала її. ОСОБА_4 проживала в той час у свого сина в м.Болехів. Її колишній чоловік ОСОБА_4, шлюб з яким вона розірвала в 1971 році , проживав не в с.Гошів , а в с.Одиниця, Долинського району. Він помер в м. Долина, звідки його і поховали. В останнє судове засідання позивачка не з"явилась, причини своєї неявки не повідомила, хоч про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена судом.

Представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_5 (договір про надання правничої допомоги а.с.10-15) в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному об"ємі, зіславшись на викладені в позовній заяві обставини. Додатково пояснив, що позивачка по справі являється єдиним власником будинку , який розташований по вул. Зелена,1 с.Гошів Долинського району, Івано-Франківської області. Колишній чоловік позивачки, а батько відповідачки ОСОБА_2, ОСОБА_4 , який помер в м.Долина в 2012 році не являється співвласником будинку, оскільки шлюб між позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було розірвано ще 27 квітня 1971 року , а перебудова старого будинку, який належав батькам позивачки, розпочалась восени 1971 року та закінчена в 1973-1974 роках. Відповідачка ОСОБА_2 більше 10-ти років проживає у Франції, а відповідач ОСОБА_3 проживає в м.Болехів, в будинку свого батька. В 2017 році відповідачка ОСОБА_2 приїжджала в Україну на невеликий період часу, однак проживала в будинку , де проживає син ОСОБА_3 Будь-якої матеріальної допомоги відповідачі позивачці не надають. Оплачувати комунальні послуги , з врахуванням зростання їх вартості, позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка отримує мінімальну пенсію, не може, а оформити субсидію немає можливості по причині реєстрації відповідачів по справі в належному позивачці ОСОБА_2 на даний не являється спадкоємцем після смерті батька ОСОБА_4, оскільки вона у встановлені Законом терміни не звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини і на час відкриття спадщини - смерті ОСОБА_4 25.02.2012 року не проживала разом з ним. Просив позов задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судові засідання не з"явились, хоч про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому Законом порядку.

Відповідач ОСОБА_3, він же представник відповідачки ОСОБА_2, (довіреність а.с.21) надіслав відзиви (а.с.19-20,22-23), в яких зазначив, що в провадженні Долинського районного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням . В своєму позові позивачка зазначає , що ОСОБА_2 разом із своїи сином зареєстрована за її адресою, а фактично проживаємо за іншою адресою. Також вказує , що ОСОБА_2 виїхала десь дванадцять років назад у Францію на постійне місце проживання . Зазначає у позові і те , що відповідачі участі у будівництві будинку не брали , а вказане домоволодіння було збудоване нею та її вже тепер покійним чоловіком і тому вони не являються власниками будинку. Посилається в своєму позові і на те , що угоди про їх проживання у її будинку з ними не укладала.

Викладені в позовній заяві позивачкою обставини не відповідають дійсності і тому вказана позовна заява не підлягає до задоволення в повному обсязі із наступних підстав:

Позивачка зазначає в своєму позові, що будинок за адресою : вул..Зелена,1с. Гошів Долинського району Івано-Франківської області побудований нею та її тепер вже покійним чоловіком , який вже більше як чотири роки назад помер.

Таким чином домоволодіння за вище вказаною адресою являється спільною сумісною власністю подружжя. Після смерті чоловіка позивача відкрилась спадщина на належну частину домоволодіння спадкодавцю.

ОСОБА_2 та її син ОСОБА_6 зареєстровані та проживають в цьому будинку з моменту його побудови і по даний час .

ОСОБА_2 являється спадкоємцем першої черги після смерті свого батька , на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України , згідно якої встановлено, що спадкоємець, який був зареєстрований разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу , він не заявив про відмову від неї.

ОСОБА_2 не відмовлялась від спадщини і таким чином прийняла спадщину , однак належним чином не оформила її . В такому разі позивачка не має права зняти з реєстрації відповідачів , оскільки ОСОБА_2 фактично успадкувала частку у домоволодінні за вище вказаному адресу .

В своєму позові позивачка зазначає , що початок відліку часу відсутності визначається від дня , коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала , перериває строк тимчасової відсутності. Тимчасова відсутність наймача, членів його сімї не потребує згоди інших членів сімї. Не має значення і причина відсутності, якщо остання не перевищила шість місяців. Відмітила в позові позивачка і те , що у разі відсутності особи понад шість місяців при розгляді позову про визнання її такою , що втратила право на жилу площу , суд повинен ретельно дослідити обставини справи ,які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Якщо тимчасова відсутність особи перевищила шість місяців , члени сімї , навіть колишні , а також наймодавець , мають право звернутись із позовом про визнання її такою , що втратила право на користування жилим приміщенням.

Позивачка чомусь не посилається на вимоги ч.2 ст. 405 ЦК України , де зокрема зазначено , що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад рік , якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом .

Що стосується ОСОБА_2, то вона фактично проживає та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, однак виїжджає на заробітки за кордон, бо по місцю проживання не має можливості працевлашуватись і тим самим не порушує вимоги ст. 405 ч.2 ЦК України . В період з липня по вересень 2017 року ОСОБА_2 проживала по місцю реєстрації разом із матірю . Як підтвердження цього факту може бути її присутність на судових засіданнях по визнанню права власності на частину будинковолодіння , стягнення збитків та компенсації.

Що стосується ОСОБА_3, то він проживає певний період з батьком , а певний період у позивачки і тим самим не порушує вимоги ст. 405 ч.2 ЦК України.

Рідна сестра ОСОБА_2 -ОСОБА_7 незаконно вмішується у їх життя та намовляє позивачку , щоб вона зняла з реєстрації відповідачів , щоб в подальшому заволодіти всім майном , яке по праву належить позивачці ОСОБА_1, хоча вона має декілька домоволодінь в м. Долина . Посилання позивачки , про те , що вона хоче зняти відповідачів з реєстрації будинку з тих підстав , що вона не зможе платити комунальних послуг в звязку із відмінною її субсидії , то ОСОБА_2 бере на себе відповідальність сплачувати комунальні послуги .

З врахуванням вище наведеного , просять суд відмовити повністю в позовних вимогах ОСОБА_1

Представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_8 (довіреність а.с.41, договір про надання правової допомоги а.с.46-47), в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, зіславшись на викладені у відзивах обставини. Додатково пояснив, що будинковолодіння по вул. Зелена 1 в с.Гошів , Долинського району являється спільносумісною власністю позивачки та батька відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_4 На даний час відповідачка ОСОБА_2 підтверджуючих документів про те, що вона прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_4 немає. Також відповідачі не оскаржували в судовому порядку свідоцтво про право власності на нерухоме майно ОСОБА_1 на будинковолодіння по вул. Зелена ,1 с.Гошів, Долинського району. Однак ОСОБА_2 вважається такою, що прийняла спадщину після смерті батька в силу ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на момент смерті вона проживала разом з спадкодавцем і протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України не відмовилась від спадщини . В другій половині 2017 році відповідачка ОСОБА_2 приїжджала в Україну і в той час проживала у матері - позивачки ОСОБА_1 в с.Гошів по вул. Зелена 1. Просив відмовити у позові.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що в матеріалах справи достатньо даних, для вирішення спору. Даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Згідно ч.1ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.

Ч.1, 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ст. 41 Конституції України, встановлено, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю.

Ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках або порядку, встановлених законом.

Згідно ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Права власника будинку визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Ст.72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

У відповідності до ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Згідно з постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" - члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.

Копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.07.2004 року (а.с.5) свідчать про те, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будинковолодіння, яке розташоване за адресою: Івано-Франківська область, Долинський район, с.Гошів, вул.Зелена, будинок 1 . Підстава: рішення виконавчого комітету №269-13/2004 від 17.06.2004р. Дане рішення не скасоване і не оскаржено в судовому порядку.

Згідно довідки про склад сім?ї №914, виданої Гошівською сільською радою Долинського району Івано-Франківської області 18.05.2017 р., ОСОБА_1 , зареєстрованої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6) , в склад зареєстрованих входять: ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1- заявник, ОСОБА_2, 23.06.1966р.н., -дочка; ОСОБА_3, 23.01.1991р.н., - внук .

Копія акту обстеження матеріально-побутових умов та сімейних обставин від 05.10.2015 року , свідчить про те, що з 2000 року ОСОБА_2, її син ОСОБА_3, не проживають в господарстві ОСОБА_1, так, як вони зареєстровані в с.Гошів, а проживають в Болехові. З слів ОСОБА_1, вони не проживали, не помагають, їй по господарстві, не спілкуються, не має ніякого звязку з ними (а.с.8).

Копія акту обстеження матеріально-побутових умов та сімейних обставин від 25.06.2018 року , підтверджує, що з 2000 року ОСОБА_2, її син ОСОБА_3, не проживають в господарстві ОСОБА_1, так, як вони зареєстровані в с.Гошів, а проживають в Болехові. З слів ОСОБА_1, вони не проживали, не помагають, їй по господарстві, не спілкуються, не має ніякого звязку з ними (а.с.9).

Допитана в судовому засідання в якості свідка ОСОБА_9 суду пояснила, що вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4 біля позивачки по справі. ОСОБА_4 також являється депутатом Гошівської сільської ради. Відповідачів по справі вона також знає. ОСОБА_2 більше десяти років назад виїхала за межі України і проживає у Франції. Про це їй відомо, оскільки вона безпосередньо спілкувалась з ОСОБА_2. Відповідач ОСОБА_10 також більше 10 років не проживає у позивачки, а проживає в м.Болехів у свого батька, в якого є там будинок. Минулого (2017 р.), ОСОБА_2 приїжджала в Україну, але у ОСОБА_1 вона не проживала, лише один раз навідала її. Позивачка по справі ОСОБА_1 на протязі більше десіти років прожаває одна. У зв"язку із змінами в оформленні субсидій, позивачка не може їх отримати, оскільки крім неї в будинковолодінні зареєстровані ще відповідачі по справі.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що позивачка по справі являється її мамою, а відповідачка ОСОБА_2, відповідно її сестрою. Відповідачка ОСОБА_2 , як і її син ОСОБА_3 більше 15 років не проживають разом з ОСОБА_1 в с.Гошів по вул. Зелена,1. ОСОБА_4 часто буває у своєї матері і може ствердно повідомити, що будь-яких речей відповідачів у будинку немає. Сестра ОСОБА_2 більше 10-ти років проживає у Франції, а ОСОБА_3 проживає у батька в м.Болехів. За останніх 10 років сестра була в Україні лише один раз, в 2017 році, однак вона вона проживала у свого сина, а не у матері. Батько - ОСОБА_4 залишив маму та їх в 1969 році і перейшов проживати до іншої жінки в м. Долина. Мати з батьком розлучилась в 1971 році. Будинок в с.Гошів по вул. Зелена 1 мати перебудувала( зробила реконструкцію) з старого, який належав її батькам, а відповідно її дідусеві та бабусі по материнській лінії, в 1973-1975 роках. ОСОБА_4 помер в 2012 році. На час смерті батько був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_5, але фактично проживав коло неї - по вул.Шептицького 46/3 м.Долина, звідки його і поховали. Сестра ОСОБА_2 має ще інше житло в с.Княжолука, Долинського району.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_11 суду пояснив, що позивачка по справі являється його колишнею тещею. ОСОБА_2 останніх приблизно 8-9 років проживає у Франції, де доглядає за перестарілими людьми. В січня 2018 року він бачив ОСОБА_2, яка повідомила, що йде до мами ОСОБА_1 Зі слів ОСОБА_2, йому відомо, що вона жила у матері- позивачки по справі. Відповідач ОСОБА_3 від народження проживає у свого батька в м.Болехів.

Відповідачі в своїх відзивах, а їх представник в судовому засіданні зазначили , що позовні вимоги не визнають оскільки домоволодіння за вище вказаною адресою являється спільною сумісною власністю подружжя. Після смерті чоловіка позивачки відкрилась спадщина на належну частину домоволодіння ОСОБА_2, та її син ОСОБА_6 зареєстровані та проживають в цьому будинку з моменту його побудови і по даний час .ОСОБА_2, являється спадкоємцем першої черги після смерті свого батька на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України .ОСОБА_4 не відмовлялась від спадщини і таким чином прийняла спадщину , однак належним чином не оформила її . В такому разі позивачка не має права зняти з реєстрації її та її сина, оскільки вона фактично успадкувала частку у домоволодінні за вище вказаному адресу .

Однак, такі твердження відповідачів суд вважає безпідставними, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 2 статті 331 ЦК України визначено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1, перебувала в шлюбі з ОСОБА_4 27.04.1971 року шлюб між ними розірвано, про що свідчить копія повторного свідоцтва про розірвання шлюбу І-НМ №283801 (а.с.34).

ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння, яке розташоване за адресою: Івано-Франківська область, Долинський район, с.Гошів, вул.Зелена, будинок 1, зареєструвала 21.07.2004 року, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.07.2004 року(а.с.5).

Аналізуючи обставини, які зазначені вище, суд прийшов до висновку, що спірне будинковолодіння не є обєктом спільної сумісної власності позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_4, оскільки право власності на нього виникло 21.07.2004 року, з моменту державної реєстрації, вже після розірвання шлюбу а тому воно належить позивачці на праві особистої приватної власності та не входить до маси спадкового майна, що належало спадкодавцю ОСОБА_4 Будь-яких доказів на спростування вказаних обставин відповідачі суду не надали.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України , спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Ч.3 вказаної статті , передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку , встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.1ст. 1269 ЦК України , спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Копія свідоцтва про смерть серії І-НМ №145276 від 28.02.2012 р. підтверджує, що ОСОБА_4, помер 25.02.2012р. Місце смерті с.Оболоня Долинського району Івано-Франківської області (а.с.55).

Враховуючи вищезазначене суд приходить до переконання, що відповідачі безпідставно прийшли до висновку про те, що ОСОБА_2, як спадкоємець першої черги після смерті свого батька вважається такою , що прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини не проживала із спадкодавцем і не була зареєстрована за місцем відкриття спадщини в с.Оболоня Долинського району Івано-Франківської області. У встановлений законом шестимісячний термін з часу відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування не подала, а тому не вважається такою, що прийняла спадщину.

Також в судовому засіданні ні відповідачами, ні їх представником не надано доказів поважності причин не проживання в будинку , який знаходиться в с.Гошів, вул.Зелена,1 Долинського району більше одного року.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, не проживають в будинковолодінні, яке розташоване за адресою: с.Гошів вул.Зелена,1 Долинського району Івано-Франківської області більше одного року без поважних причин, не являються власниками даного будинковолодіння, не оплачують комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню будинку та не приймають участі у спільному побуті, а їх реєстрація у будинковолодінні перешкоджає позивачці ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1, яка являється особою перестарілого віку та отримує невелику пенсію, у здійсненні права власності, так як вона не може розпорядитися належним на праві власності майном на власний розсуд, не може отримани державну допомогу у формі субсидій, тільки через те, що за реєстрацією у належному їй будинковолодінні значаться відповідачі.

Дана обставина відповідачами не спростована, доказів поважності не проживання в будинковолодіння чи наявності іншої домовленості між ними і власником будинку, відповідачами не представлено, а тому відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування даним будинковолодінням.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України.

На підставі ст. 41 Конституції України,ст.72 ЖК України, ст.ст. 319,321,331, 391,405 ЦК України, ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, керуючись ст.ст. 12, 141, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування будинковолодінням, яке розташоване за адресою с.Гошів вул.Зелена,1 Долинського району Івано-Франківської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 коп., сплаченого судового збору та 750 (сімсот п"ятдесят) гривень за надання правової допомоги згідно квитанцій.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 коп., сплаченого судового збору та 750 (сімсот п"ятдесят) гривень за надання правової допомоги згідно квитанцій .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне повне рішення суду не було вручене у день складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач : ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_1, жителька с.Гошів вул.Зелена,1 Долинського району Івано-Франківської області, 77520 .

Відповідачі:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, ІПН НОМЕР_2, зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, 77520.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, ІПН НОМЕР_3, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, 77520 жителя ІНФОРМАЦІЯ_9.

Суддя Долинського районного суду В. А. Тураш

Повний текс рішення виготовлено 01.11.2018р.