Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

04 жовтня 2018 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Ромазан Л.С.,

при секретарі Будз М.В.,

з участю позивача-відповідача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2,

відповідача-позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 державна нотаріальна контора, про одержання права на спадкування разом із спадкоємцем першої черги за законом та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 державної нотаріальної контори, ОСОБА_4 міської ради Тернопільської області про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач-відповідач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача-позивача ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 державна нотаріальна контора, про одержання права на спадкування разом із спадкоємцем першої черги за законом.

Відповідач-позивач ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4 державної нотаріальної контори, ОСОБА_4 міської ради Тернопільської області про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

У судовому засіданні позивач-відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та, обґрунтовуючи їх, позивач пояснила, що вона є рідною сестрою ОСОБА_5, яка померла 25 травня 2014 року, та спадкоємцем її майна другої черги за законом. Після смерті сестри залишилось спадкове майно, яке складається із однокімнатної квартири №3 по майдану Шевченка,8 в м.Теребовлі Тернопільської області, яку вона має намір успадкувати. Також вказала, що спадкоємцем майна померлої сестри першої черги є її внука ОСОБА_3 Вона та ОСОБА_3 звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, однак свідоцтво про право на спадщину за законом ні їй, ні ОСОБА_3 не видано у зв»язку із наявністю між ними спору, який розглядає суд. Їі рідна сестра з 2005 року до дня смерті проживала у м.Теребовлі по майдану Шевченка,8/3. У зв»язку із наявними у ОСОБА_5 захворюваннями (цирозу печінки, вираженої хвороби шлунку, хребта) та наявністю в останньої безпорадного стану вона протягом тривалого часу опікувалась сестрою, надавала їй матеріальну допомогу, готувала їжу, прибирала, здійснювала ремонтні роботи, а після смерті прийняла безпосередню участь в її похованні. Вважає, що має право на спадкування із спадкоємцями першої черги за законом. Позивач-відповідач та її представник просять первісний позов задовольнити.

Зустрічного позову ОСОБА_3 ОСОБА_1 та її представник не визнають, вказавши, що онука жодної допомоги у догляді за бабою ОСОБА_5 з часу її проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1 та до дня смерті не надавала, між ними взагалі був відсутній будь-який родинний зв»язок. У задоволенні позову позивач-відповідач ОСОБА_1 та її представник просять відмовити.

Відповідач-позивач ОСОБА_3 у судовому засіданні позову ОСОБА_1 не визнала із мотивів, викладених у відзиві, та пояснила, що вона є спадкоємцем майна померлої баби ОСОБА_5 першої черги за законом. До серпня 2005 року її баба проживала у ІНФОРМАЦІЯ_2, після чого переїхала проживати у ІНФОРМАЦІЯ_3, де придбала однокімнатну квартиру. З огляду на її вік (народилась вона 20 травня 1994 року), навчання, заміжжя та народження сина, переїздом баби на постійне місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3 вона не мала об»єктивної можливості спільно проживати із бабою та здійснювати за нею догляд, однак з нею спілкувалась по телефону. Крім того, вказала, що баба зловживала алкогольними напоями, у зв»язку із чим мала захворювання печінки. Безпорадного стану у ОСОБА_5 не було, вона не була інвалідом, могла самостійно забезпечувати свої потреби, а тому твердження позивача ОСОБА_6 про те, що вона тривалий час опікувалася нею, матеріально її забезпечувала не відповідають фактичним обставинам. Також пояснила, що після смерті баби вона у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після її смерті, однак нотаріус їй безпідставно не видає свідоцтво про право на спадщину. У задоволенні позову ОСОБА_1 просить відмовити.

Позовні вимоги, які полягають у встановленні факту своєчасного прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно підтримує у повному обсязі з підстав, викладених у зустрічному позові.

Третя особа ОСОБА_4 державна нотаріальна контора (за первісним позовом) та відповідач (за зустрічним позовом) у судове засідання не з»явилась, хоча була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_4 міська рада Тернопільської області у судове засідання не з»явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд, дослідивши та оцінивши докази, встановив

Позивач ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Посмітюх) ОСОБА_7 є рідною сестрою ОСОБА_5 (дошлюбне Посмітюх) ОСОБА_8.

Відповідно до договору дарування квартири від 15 червня 2005 року ОСОБА_5 стала власником однокімнатної квартири загальною площею 34.7 кв.м по майдані Шевченка,8/3 в м.Теребовлі Тернопільської області.

Чоловік ОСОБА_5 ОСОБА_5 ОСОБА_9 помер 24 квітня 1984 року, а її діти ОСОБА_10 та ОСОБА_11 померли відповідно 3 квітня 2004 року та 10 серпня 2005 року.

У шлюбі сина ОСОБА_11 ОСОБА_5 ОСОБА_12 з ОСОБА_13 народилася дочка ОСОБА_13 (після укладення шлюбу ОСОБА_3) ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Спадкодавець ОСОБА_5 померла 25 травня 2014 року у м.Теребовлі Тернопільської області. Заповіту на випадок своєї смерті не склала.

Таким чином, відповідач-позивач ОСОБА_3 після смерті баби ОСОБА_5 має право на спадкування її майна за правом представлення, тобто на ту частку спадщини, яка б належала за законом її батькові ОСОБА_10, якби він був живим на час відкриття спадщини, тобто є спадкоємцем за законом першої черги, а позивач-відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом другої черги.

Після смерті ОСОБА_5 її рідна сестра ОСОБА_1 15 вересня 2014 року подала до ОСОБА_4 державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, на підставі якої заведено спадкову справу № 1.

Також онука спадкодавця ОСОБА_3 30 вересня 2014 року подала до ОСОБА_4 державної нотаріальної заяви нотаріально посвідчену заяву від 12.09.2014 року про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5

З пояснень нотаріуса ОСОБА_4 державної нотаріальної контори ОСОБА_15, як представника третьої особи, поданих у судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_3 подала ОСОБА_4 державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, посвідчену приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області 12 вересня 2014 року, зареєстрованої в реєстрі за № 2555, яка зареєстрована у вказаній конторі 30 вересня 2014 року, а тому ОСОБА_3 є такою, що своєчасно, в межах шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, прийняла спадщину після смерті її баби.

Відповідно до ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1271 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, суд вважає, що відповідач-позивач ОСОБА_3 подала у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини і вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5

Відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно з п.6 постанови пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду,

допомоги та піклування.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги про одержання права на спадкування разом із спадкоємцем першої черги за законом, позивач-відповідач ОСОБА_1 вказала, що вона протягом тривалого часу опікувалась та матеріально забезпечувала ОСОБА_5, витрачала на її лікування значні кошти, придбавала для неї продукти, готувала їжу, прибирала квартиру, оскільки остання через тяжку хворобу була у безпорадному стані, долучивши на підтвердження вимог медичні документи.

Так, з епікризу історії хвороби № 1356 вбачається, що ОСОБА_5 з 1 лютого 2005 року до 25 лютого 2005 року знаходилась на стаціонарному лікуванні у ЦМЛ м.Біла Церква з діагнозом: цироз печінки, активність І ступеня стадія виражених клінічних проявів, виразкова хвороба шлунка.

Відповідно до даних ультразвукової діагностики від 19 лютого 2009 року, проведеного у м.Стрию Львівської області, протоколу обстеження поперекового відділу хребта № 12528 від 8 квітня 2009 року ТзОВ «Клініко-діагностичний центр», проведеного в м.Івано-Франківськ, даних магнітно-резонансної томографії, проведеної у м.Львові, у ОСОБА_5 виявлено ознаки гепатиту з переходом у цироз, туб.спондиліт в сегменті L4-L5, ознаки специфічного ураження тіл L4, L5 та міжхребцевого диску (Тbс).

Згідно з випискою з історії хвороби Львівського обласного госпіталю для інвалідів війни та репресованих ім.Ю.Липи № 4484, ОСОБА_5, яка проживала у ІНФОРМАЦІЯ_5 перебувала на лікуванні з 13 квітня 2009 року по 26 листопада 2009 року з діагнозом ВДТБ поперекового відділу хребта L4-L5 хребців(прогресуючий спондиліт), ходить в ортопедичному корсеті, опираючись на ходулі, решта часу лежить, у супроводі сестри в задовільному стані виписалась на амбулаторне лікування в Стрийський тубдиспансер за місцем проживання.

Зі змісту виписки з медичної картки амбулаторного, стаціонарного хворого ОСОБА_4 центральної комунальної районної лікарні вбається, що ОСОБА_5 з 5 липня 2012 року по 18 липня 2012 року перебувала на стаціонарному лікуванні у вказаній лікарні із діагнозом : закритий перелом шийки правої стегнової кістки, закритий перелом обох кісток передпліччя.

Аналіз вказаних медичних документів не дає можливість суду можливість зробити остаточний висновок про тяжкі хвороби ОСОБА_5, від яких вона була у безпорадному стані. Більше того, зі змісту цих документів вбачається, що ОСОБА_5 проходила медичні обстеження та лікувалась у м.Біла Церква Київської області, м.Стрию Львівської області, м.Івано-Франківську, м.Львові та лише одного разу у м.Теребовлі, де проживає позивач-відповідач ОСОБА_1 Також зі змісту цих документів не вбачається, що саме ОСОБА_1 опікувалася ОСОБА_5, а навпаки у виписці з історії хвороби Львівського обласного госпіталю для інвалідів війни та репресованих ім.Ю.Липи № 4484 вказано, що вона виписалась із госпіталя у супроводі сестри (судом встановлено сестри ОСОБА_16) на амбулаторне лікування в Стрийський тубдиспансер за місцем проживання саме ОСОБА_16

Будучи допитаними у судовому засіданні свідки ОСОБА_17 ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 показали, що ОСОБА_1 здійснювала догляд за своєю сестрою ОСОБА_5, яка проживала у м.Теребовлі по майдані Шевченка,8/3, хворіла, пересувалась за допомогою ходуль та палиць, виконувала у її квартирі ремонтні роботи, прибирала.

Свідок ОСОБА_16, даючи показання суду, зазначила, що після того, як її рідна сестра ОСОБА_5 продала квартиру у м.Біла Цервка Київської області та переїхала на постійне місце проживання у ІНФОРМАЦІЯ_3, вона деякий час проживала у будинку сестри ОСОБА_1 в м.Теребовлі Тернопільської області, тривалий час жила за місцем її проживання у ІНФОРМАЦІЯ_6, оскільки перебувала на лікуванні у Львівському обласному госпіталі для інвалідів війни та репресованих ім.Ю.Липи, а з травня 2010 року у м.Теребовлі по майдані Шевченка,8/3. Оскільки ОСОБА_5 хворіла захворюванням хребта, а у 2012 році поламала бедро та руку, повністю опікувалась нею до її смерті ОСОБА_1 Фактично опікувались ОСОБА_5 вона разом із ОСОБА_1 За свого життя ОСОБА_5 висловлювала волю скласти заповіт на неї, однак вона відмовилась, після чого сестра повідомила їй, що складе заповіт на того, хто її доглядав, тобто на іншу сестру ОСОБА_1 Внука ОСОБА_5 ОСОБА_3 жодного разу свою бабу не відвідала та не надала будь-якої допомоги, проте деколи телефонувала їй.

Свідок ОСОБА_21 суду показала,що здійснювати догляд за ОСОБА_5 ні вона, ні її дочка ОСОБА_3 не могли через проживання у різних містах та великої відстані між ними. Крім того, вказала, що ОСОБА_5 не цікавилася життям онуки ОСОБА_3, хоча по телефону вони обвидвоє спілкувались.

Суду позивачем-відповідачем не подано жодних доказів про те, що вона особисто здійснювала ремонтні роботи у квартирі у м.Теребовлі по майдану Шевченка,8/3, в якій проживала ОСОБА_5, придбавала для неї медикаменти та продукти харчування, тривалий час матеріально забезпечувала, зокрема, надавала матеріальну допомогу, яка була основним засобом до існування, оплачувала комунальні послуги, придбавала особисті речі.

Аналізуючи докази, надані позивачем, суд вважає, що ОСОБА_1 не довела сукупності підстав, передбачених ч.2 ст.1259 ЦК України, які є обов»язковими для одержання права на спадкування разом із спадкоємцем першої черги, у частині неспроможності спадкодавця самостійно забезпечити свої потреби, оскільки вона не надавала допомогу спадкодавцю систематично і безперервно до дня смерті, а ще таку допомогу надавала ОСОБА_5 і інша її рідна сестра ОСОБА_16, позивач-відповідач не підтвердила тяжкості стану здоров»я та наявність тяжкої хвороби спадкодавця, внаслідок яких вона була у безпорадному стані, ОСОБА_5 не була визнана інвалідом, могла частково самостійно пересуватись та себе обслуговувати.

На думку суду, стан, в якому перебувала ОСОБА_5 до дня її смерті не був безпорадним, вона розуміла значення своїх дій та могла в будь-який час скласти заповіт в користь позивача-відповідача або іншої особи.

Суд критично оцінює показання свідків, які були допитані в судовому засіданні, оскільки ними у повній мірі та однозначно не підтверджено обставини тривалого часу піклування ОСОБА_1 ОСОБА_5, матеріального її забезпечення, наданні іншої допомоги останній, яка через похилий вік, тяжку хворобу була у безпорадному стані.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позовна вимога позивача-відповідача ОСОБА_1 про одержання права на спадкування разом із спадкоємцем першої черги за законом не підлягає до задоволення, оскільки не підтверджена достатніми доказами щодо всіх обставин в сукупності, які передбачені ч.2 ст.1259 ЦК України.

Судом також з»ясовано, що відповідачу-позивачу ОСОБА_3 ОСОБА_4 державною нотаріальною конторою не видано свідоцтво про право на спадщину за законом у зв»язку із тим, що нею не подано правовстановлюючого документу на спадкове майно- однокімнатну квартиру № 3 по Майдані Шевченка,8 в м.Теребовлі Тернопільської області.

З метою одержання зазначеного документа ОСОБА_4 державною нотаріальною конторою 29 березня 2018 року ОСОБА_1 надіслано вимогу подати правовстановлюючі документи (оригінали) на квартиру №3 по Майдані Шевченка,8 в м.Теребовлі Тернопільської області, належну померлій ОСОБА_5, яка на час розгляду справи судом не виконана.

У зв»язку із спадкуванням ОСОБА_3 вправі самостійно отримати дублікат правововстановлюючого документа (договору купівлі-продажі квартири від 15 червня 2005 року), який знаходиться у приватного нотаріуса Теребовлянського районного нотаріального округу ОСОБА_22 Крім того, таким правом наділений і нотаріус, у провадженні якого перебуває спадкова справа.

Таким чином, суд вважає, що в даному випадку наявні умови для самостійного одержання ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріуса, а тому її позовні вимоги про визнання права власності на майно в порядку спадкування судовому розгляду не підлягають.

З огляду на те, що відповідач-позивач ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_5 прийняла спадщину у встановлений законом строк, суд вважає, що її зустрічна позовна вимога про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_5 до задоволення не підлягає.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 державна нотаріальна контора, про одержання права на спадкування разом із спадкоємцем першої черги за законом та зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 державної нотаріальної контори, ОСОБА_4 міської ради Тернопільської області про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно слід відмовити.

Керуючись ст.76-80, 263-265 ЦПК України, ст.1259, 1261,1262,1269, 1271 ЦК України, постановою пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 державна нотаріальна контора, про одержання права на спадкування разом із спадкоємцем першої черги за законом та зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 державної нотаріальної контори, ОСОБА_4 міської ради Тернопільської області про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення виготовлено 8 жовтня 2018 року.

Суддя