"25" вересня 2018 р. Справа № 363/3708/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року Вишгородського районний суд Київської області в складі головуючого-судді Чіркова Г.Є., при секретарі Гавриленко Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача по цивільній справі за позовом ПАТ «ОСОБА_1 Розвитку» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

встановив:

представник заявника звернувся до суду із заявою про заміну первісного стягувача ПАТ «ОСОБА_1 Розвитку» на ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у звязку з переходом до зазначеного товариства прав кредитора, відповідно до договору відступлення прав вимоги № 103 від 06 лютого 2018 року.

Учасники процесу, будучи повідомленими про розгляд справи, до суду не прибули.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи та заяви, дійшов наступного.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 24 листопада 2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОСОБА_1 Розвитку» суму заборгованості за кредитним договором № МКЕХР2.183046.001 від 11 жовтня 2013 року розмірі 80 432 грн. 42 коп., а також судовий збір в розмірі 804 грн. 32 коп., а всього 81 236 грн. 74 коп.

12 січня 2015 року на підставі зазначеного рішення ПАТ «ОСОБА_1 Розвитку» видано виконавчі листи.

06 лютого 2018 року між ПАТ «ОСОБА_1 Розвитку» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення прав вимоги №103, згідно якого право грошової вимоги за кредитним договором № МКЕХР2.183046.001 від 11 жовтня 2013 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору від 06 лютого 2018 року.

Згідно ч. 1 ст. 1077 та ст. 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової кошти вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

Згідно ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як передбачено ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ч. 1 ст. 517 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої сторони або державного виконавця.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст.ст. 512 і 514 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. 442 ЦПК України,

ухвалив:

заяву задовольнити повністю.

Замінити стягувача ПАТ «ОСОБА_1 Розвитку» на ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №363/3708/14-ц виданого підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 24 листопада 2014 року в цивільній справі за позовом ПАТ «ОСОБА_1 Розвитку» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області протягом 15 днів з дня її підписання шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Суддя