13.09.2018 Єдиний унікальний номер 205/2975/18
Єдиний унікальний номер судової справи: 205/2975/2018
Номер провадження: 2/205/2007/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

за участю: позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовомОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до Дніпровської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що його батько, ОСОБА_4, помер 18 вересня 2017 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-КИ № 797700, видане 11.04.2018 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири № 59, що розташована за адресою: 49128, м. Дніпро, по вулиці Савкіна, буд. 2. Маючи намір прийняти спадщину позивач зазначає, що він звернувся до Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, проте у прийнятті заяви було відмовлено у зв'язку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини. Далі позивач зазначає, що він з поважних обставин не мав можливості подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті батька, у встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, у зв'язку з тим, що про смерть батька ОСОБА_4, він дізнався 10.04.2018 року та після цього було отримано дублікат свідоцтва про смерть І-КИ № 797700, виданий 11.04.2018 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

У звязку з вищевикладеним позивач змушений звернутися до суду та просити суд встановити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк, відзив на позовну заяву не подав.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог, також, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк, пояснення на позовну заяву не подала.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі по мотивам, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з огляду на відсутність доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку звернення позивача до органу нотаріату із відповідною заявою про прийняття спадщини. У судове засідання з приводу завершення розгляду справи по суті такий учасник справи не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомила, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, у судове засідання не з'явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.17).

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 13.07.2018 року клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів було задоволено. Витребувано у Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 (місце знаходження: 49128, м. Дніпро, ж/м ОСОБА_5, 13-А) спадкову справу, що була заведена після смерті ОСОБА_4, який помер 18 вересня 2017 року.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, суд ухвалює рішення про відмову в задоволені позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 18 вересня 2017 року помер батько позивача, ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 797700, видане 11.04.2018 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 6).

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13.04.1994 року належала на праві спільної часткової власності квартира АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 тільки 02.05.2018 року звернувся до Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини після померлого 18 вересня 2017 року ОСОБА_4, та отримав постанову про відмову, щодо оформлення спадщини у зв'язку зі спливом терміну для прийняття спадщини (а.с.29, 36).

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Наслідки пропущення такого строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

При цьому, закон не містить чітко визначеного поняття поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини і їх поважність повинна визначатися у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи та характеру взаємовідносин сторін.

Верховний Суд України в постанові Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 зазначив, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (пункт 24).

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У звязку із чим суд вказує, що одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що сам суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов'язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частина 3 статті 12 ЦПК України та частина 1 статті 81 ЦПК України зазначають, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, у судовому засіданні позивач пояснив, що він не знав про смерть спадкодавця, його ніхто не повідомив, і дізнався він про смерть свого батька тільки 10.04.2018 року, після чого було отримано дублікат свідоцтва про смерть І-КИ № 797700, видане 11.04.2018 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Тобто, єдиною причиною, якою сторона позивача обґрунтовує свої позовні вимоги, є відсутність у такої сторони інформації про смерть спадкодавця протягом шести місяців з моменту його смерті.

Як було встановлено судом спадкодавець - ОСОБА_4, помер 18.09.2017 року. Разом із цим, проживаючи в населеному пункті, у якому на час смерті мешкав спадкодавець, і в межах якого розташоване спадкове майно, позивач не надав переконливих доказів, що він не міг знати про його смерть і одночасно існували обставини, які об'єктивно унеможливлювали або обмежували фізичні здатності позивача подати відповідну заяву до органу нотаріату у передбачений законом строк, а тому сама по собі відсутність вказаної інформації, не є тією об'єктивною і непереборною обставиною, що перешкодила вчинити дії щодо прийняття спадщини.

Тобто, якщо у спадкоємця обєктивних перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини лише через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 14.09.2016 року у справі за № 6-1215цс16.

За вказаних обставин та приписів чинного законодавства України, суд вимушений критично віднестись до доводів позивача щодо поважності причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, та зробити висновок, що у даному випадку відсутні правові підстави для ухвалення судового рішення про задоволення позовних вимог. Відтак в задоволені позову слід відмовити у повному обсязі.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Таким чином, суд вважає, сплачений судовий збір покласти на Позивача.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265,267 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини відмовити в повному обсязі.

2. Судові витрати у вигляді судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. віднести на рахунок позивача ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан