Справа № 658/3064/16-ц
(провадження № 2/658/12/18)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2018 року м.Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області в складі:

головуючого- судді Подіновської Г.В.

за участю: секретарів Левицької Н.Я., Коваль О.Ю., Ганжевій В.Г.,

ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників позивача - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5- ОСОБА_6,

представника відповідача ПАТ Укрсоцбанк» - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Каховка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_5, публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи з боку відповідачів, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Каховського районного нотаріального округу ОСОБА_9, товариство з обмеженою відповідальністю «Південенерго», ОСОБА_10, ОСОБА_11, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про визнання договору іпотеки недійсним,

встановив:

Позивач звернувся з позовом відповідачів про визнання договору іпотеки недійсним.

Вимоги мотивовано тим, що 09 червня 2009 року на підставі рішення виконавчого комітету Каховської міської ради ОСОБА_8 виданий ордер на житлове приміщення - квартиру № 56 за адресою: м Каховка, вул. К.Лібкнехта, 136.

У липні 2016 року позивач дізнався, що на вказану квартиру накладено заборону відчуження, у зв'язку із переданням ОСОБА_5 майнових прав на незавершене будівництво в іпотеку АКБСР «Укрсоцбанк». На думку позивача, договір іпотеки не відповідає ст. 5 Закону України «Про іпотеку» та порушує право позивача та членів його сімї на приватизацію вказаного жилого приміщення.

За вказаних обставин позивач просив визнати недійсним договір іпотеки № 02-23-Ф060945К-1911від 21 листопада 2006 року, укладений між ОСОБА_5 та АКБСР «Укрсоцбанк», в частині передачі в іпотеку майнових прав на незакінчену будівництвом трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представники позивача на уточнених позовних вимогах в частині визнання недійсним іпотечного договору, в частині передачі в іпотеку майнових прав на незакінчену будівництвом трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 наполягали у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5 та представник відповідача ПАТ Укрсоцбанк» в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Від приватного нотаріуса ОСОБА_9А, яка в судове засідання не з'явилася, надійшла заяви про розгляд справи за її відсутності.

Представник ТОВ «Південенерго», ОСОБА_10, ОСОБА_11, представник Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області в судове засідання не з'явилися.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини у сфері застави нерухомості (іпотеки) регулюються Законом України «Про іпотеку», за яким законодавство України про іпотеку базується на Конституції Українита складається з ЦК України, Господарського кодексу України, цього Закону й інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України; Законом України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати», який регулює відносини у системі іпотечного кредитування, перетворення платежів за іпотечними активами у виплати за іпотечними сертифікатами із застосуванням механізмів управління майном.

Так, за змістом ч. ч. 1, 3 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи; правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 576 ЦК України, предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 583 ЦК України, заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.

Пункт 2 ст. 4 Цивільного кодексу України констатує, що основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України.

За статтями 1, 5 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка була чинною на час укладення договорів іпотеки) застава майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, регулюється правилами, визначеними цим Законом.

Предметом іпотеки можуть бути один або декілька обєктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі обєкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Предметом іпотеки також може бути обєкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому.

ОСОБА_1 обєкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий обєкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину обєкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий обєкт нерухомості.

Судом встановлено, що 21 листопада 2006 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_5 (іпотекодавець) укладений іпотечний договір № 02-23-Ф060945К-1911. За вказаним договором (п. 1.1) іпотекодавцем в забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту № Ф060945К, укладеним між сторонами 20 листопада 2006 року, передано іпотекодержателю в іпотеку майнові права на незакінчені будівництвом квартири у будинку № 136 по вул. К.Лібкнехта у м. Каховці, зокрема трикімнатну квартиру № 56 на восьмому поверсі. Указаний договір посвідчений приватним нотаріусом Каховського нотаріального округу ОСОБА_9 за № 4288. При цьому приватним нотаріусом ОСОБА_9 накладено заборону відчуження майнових прав ОСОБА_5 на вказану нерухомість.

11 червня 2009 року виконавчим комітетом Каховської міської ради виданий ОСОБА_8 та членам його сім'ї ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 ордер № 9 на жиле приміщення трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 4).

15 червня 2016 року виконавчим комітетом Каховської міської ради прийняте рішення № 186 про виключення з числа службових трикімнатної квартири АДРЕСА_3, у звязку з тим, що відпала потреба в такому її використанні.

Згідно зіст. 16 Закону України від 5 червня 2003 року «Про іпотеку» (у редакції, яка була чинною на момент укладення оспорюваного договору іпотеки) передача в іпотеку об'єктів незавершеного будівництва здійснювалась шляхом передачі в іпотеку прав на земельну ділянку, на якій розташований об'єкт незавершеного будівництва

Майнові права на об'єкт незавершеного будівництва віднесені до предмета іпотеки згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року № 800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», яким були внесені зміни до Закону України «Про іпотеку».

На час укладення спірного договору іпотеки стаття 5 Закону України «Про іпотеку» не визначала майнові права предметом іпотеки.

Згідно до положень п. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства.

Відповідно до п. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою ст. 203 цього кодексу.

З зазначеним також узгоджується позиція Верховного Суду України, викладена в Аналізі судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна: «…Під час вирішення справ судам необхідно також ураховувати ту обставину, що до набрання чинності змінами, внесеними до Закону №898-ІV згідно із Законом від 25 грудня 2008 р. № 800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», майнові права на обєкт незавершеного будівництва не були визначені як предмет іпотеки (постанова Верховного Суду України від 17 квітня 2013 р. у справі № 6-8цс13)…».

Також, у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі № 523/13462/15-ц (провадження № 61-4657св18) вказано, що стаття 5 Закону № 898-ІV не визначала майнові права як предмет іпотеки, а відповідні зміни до цієї статті були внесені Законом № 800-VІ від 25.12.2008 року, таким чином майнові права на квартиру у незавершеному будівництвом будинку станом на 24.11.2006 року не могли бути предметом іпотеки. Також зазначено, що предметом правового регулювання Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» (у редакції станом на 24.11.2006 року) є відносини з приводу іпотечного боргу, який виникає після невиконання договору, забезпеченого іпотекою, а не для забезпечення кредитного договору.

Крім цього, в своїх запереченнях ПАТ «Укрсоцбанк» посилається на ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» як на підставу укладення спірного іпотечного договору, оскільки нею встановлено, що іпотека виникає відповідно до цього Закону та Закону України «Про іпотеку» нерухомого майна, об'єктів незавершеного будівництва та майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено.

Однак, з такими доводами відповідача погодитись не можна з огляду на наступне.

Закон України від 19 червня 2003 року № 979-ІV «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» встановлює відносини у системі іпотечного кредитування, а також перетворення платежів за іпотечними активами у виплати за іпотечними сертифікатами із застосуванням механізмів управління майном.

Предметом правового регулювання зазначеного Закону є відносини, що виникають з приводу іпотечного боргу, який виникає після невиконання договору, забезпеченого іпотекою, а не для забезпечення кредитного договору, а відтак до спірних правовідносин не застосовується.

Саме така правова позиція була висловлена Верховним Судом України в постанові у справі № 6-8цс13 від 17.04.2013 року.

Суд, дослідивши письмові докази, вбачає, що на момент укладення 21 листопада 2006 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5 іпотечного договору № 02-23-Ф060945К-1911, майнові права на окремі приміщення в житловому будинку не могли бути предметом іпотеки. Наведене свідчить, що зміст даного правочину суперечить ст. 5 Закону України «Про іпотеку»(в редакції, чинній на момент його укладення), тому не відповідає встановленим ч. 1 ст. 203 ЦК України загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину - це є підставою для визнання його недійсним в частині, що оспорюється та стосується прав позивача.

Чинність вказаного договору перешкоджає наймачу квартири та членам його сімї в набутті права власності на це майно в порядку, визначеному Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Отже, позовні вимоги позивача, в частині визнання іпотечного договору недійсними, суд вважає цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 8, 21, 22, 24, 55, 124 Конституції України, ст.ст. 3, 11 16, 203, 215, 575, 576, 583 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 265, 273 ЦПК України,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_8 (адреса: м. Каховка Херсонської області, вул. Панкеєвська (К.Лібкнехта, 136/56)) до ОСОБА_5 (адреса: м. Нова Каховка Херсонської області, пр. Перемоги, 23/28), публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (адреса: м. Київ, вул. Ковпака, 29), треті особи з боку відповідачів, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Каховського районного нотаріального округу ОСОБА_9 (адреса: м. Каховка Херсонської області, вул. Ф.Гаєнко, 1в/6), товариство з обмеженою відповідальністю «Південенерго» (адреса: м. Нова Каховка Херсонської області, вул. Паризької Комуни, 6), ОСОБА_10 (адреса: м. Каховка Херсонської області, вул. Панкеєвська (К.Лібкнехта, 136/56)), ОСОБА_11 (адреса: м. Каховка Херсонської області, вул. Панкеєвська (К.Лібкнехта, 136/56)), Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (адреса: м. Херсон, вул. Лютеранська (Кірова, 4)) про визнання договору іпотеки недійсним задовольнити повністю.

Визнати недійсним іпотечний договір № 02-23-Ф060945К-1911, укладений 21 листопада 2006 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (іпотекодержатель) (адреса: м. Київ, вул. Ковпака, 29) та ОСОБА_5 (іпотекодавець) (адреса: м. Нова Каховка Херсонської області, пр. Перемоги, 23/28), що посвідчений приватним нотаріусом Каховського районного нотаріального округу ОСОБА_9 (адреса: м. Каховка Херсонської області, вул. Ф.Гаєнко, 1в/6), реєстровий № 4288, в частині передання іпотекодавцем в іпотеку іпотекодержателю в забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту № Ф060945К, укладеним між іпотекодержателем та іпотекодавцем 20 листопада 2006 року, майнових прав на незакінчену будівництвом трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області через Каховський міськрайонний суд Херсонської області.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Г. В. Подіновська