Провадження № 22-ц/772/1920/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач: Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2018 рокуСправа № 127/18934/18м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя - доповідач), суддів: Зайцева А. Ю., Шемети Т. М.,

з участю секретаря судового засідання Куленко О. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_2,

відповідачі: Прокуратура Вінницької області, Державна казначейська служба України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області про відкриття провадження від 06 серпня 2018 року, постановлену під головуванням судді Сичука М. М., -

встановив:

01 серпня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до Прокуратури Вінницької області, Державної казначейської служби України (далі ДКС України) про стягнення моральної шкоди, за якою просив:

- визнати, що мало місце порушення статті 13 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенції), статей 19, 129-1 Конституції України, пункту 2 статті 21 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) прокурором Вінницької області ОСОБА_4, 1-м заступником прокурора Вінницької області ОСОБА_6, прокуратурою Вінницької області внаслідок не виконання судового рішення - ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 17 травня 2018 року у справі № 127/11586/18, провадження № 1-кс/127/5919/18, постановленої судом на його користь;

- постановити рішення, яким на підставі пілотного рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04) від 15 жовтня 2009 року (остаточне рішення від 15 січня 2010 року) встановити йому справедливу компенсацію в розмірі 2500 євро за моральну шкоду завдану прокурором Вінницької області ОСОБА_4, 1-м заступником прокурора Вінницької області ОСОБА_6, прокуратурою Вінницької області внаслідок не виконання ними судового рішення - ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 17 травня 2018 року у справі № 127/11586/18, провадження № 1-кс/127/5919/18 прийнятої судом на його користь;

- стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь суму еквівалентну 2500 євро по курсу НБУ на день прийняття рішення судом у відшкодування моральної шкоди; стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь моральну шкоду у розмірі еквівалентному 2500 євро по курсу НБУ на день прийняття рішення судом.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 травня 2018 року у страві № 127/11586/18 його скаргу на бездіяльність прокуратури Вінницької області, яка полягала в невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за його заявою № 16 від 07 травня 2018 року щодо вчинення злочинів, передбачених статтями 366, 190 Кримінального кодексу України (далі КК України) ОСОБА_5, в.о. директора Державного підприємства «Агрономічне» (далі ДП «Агрономічне»), в.о. директора Науково-дослідного господарства «Агрономічне» Вінницького національного аграрного університету в порядку статті 303 КПК України задоволено частково, зобов'язано прокурора Вінницької області вирішити питання щодо внесення відомостей до ЄРДР в порядку статті 214 КПК України.

Однак, станом на 28 травня 2018 року відповіді від прокуратури Вінницької області про виконання вимог, зазначених в ухвалі суду від 27 травня 2018 року, не надходило.

Вважав, що неправомірні дії відповідача призвели до того, що він був змушений докладати додаткових зусиль для відновлення його порушених прав. Ці обставини в сукупності призвели до його неспокою та стресу.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 серпня 2018 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 до Прокуратури Вінницької області про визнання порушення статті 13 Європейської Конвенції про захист прав та основоположних свобод, встановлення справедливої компенсації відмовлено, в решті вимог позовної заяви провадження відкрито.

Ухвала суду в частині відмови у відкритті провадження мотивована тим, що спір щодо визнання порушення Конвенції та встановлення справедливої компенсації не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки вирішення цих вимог належить до компетенції Європейського суду з прав людини.

Крім того, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України (стаття 1 КПК України)

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, просив скасувати цю ухвалу та постановити нову про відкриття провадження в частині заявлених вимоги щодо визнання порушення статті 13 Європейської Конвенції про захист прав та основоположних свобод, встановлення справедливої компенсації, а саме:

- визнати, що мало місце порушення статті 13 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04 листопада 1950 року, статей 19, 129-1 Конституції України, пункту 2 статті 21 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) прокурором Вінницької області ОСОБА_4, 1-м заступником прокурора Вінницької області ОСОБА_6, прокуратурою Вінницької області внаслідок не виконання судового рішення - ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 17 травня 2018 року у справі № 127/11586/18 провадження № 1-кс/127/5919/18 прийнятої судом на користь ОСОБА_2;

- постановити рішення, яким на підставі пілотного рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04) від 15 жовтня 2009 року (остаточне рішення від 15 січня 2010 року) встановити справедливу компенсацію ОСОБА_2 в розмірі 2500 євро моральної шкоди завданої прокурором Вінницької області ОСОБА_4, 1-м заступником прокурора Вінницької області ОСОБА_6, прокуратурою Вінницької області внаслідок не виконання ними судового рішення - ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 17 травня 2018 року у справі № 127/11586/18, провадження № 1-кс/127/5919/18 постановленої судом на користь ОСОБА_2 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої при постановленні ухвали про відкриття провадження недотримався норм матеріального і процесуального права, незаконно відмовив у відкритті провадження в частині визнання порушення статті 13 Європейської Конвенції про захист прав та основоположних свобод, встановлення справедливої компенсації.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Частиною першою статті 351 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 8, 9 частини першої розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди , у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, справа підлягає апеляційному розгляду Апеляційним судом Вінницької області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває Вінницький міський суд Вінницької області.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частини перша та друга статті 367 ЦПК України передбачають, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Отже, суд розглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 19 ЦПК України визначено що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до статті 32 Конвенції встановлено, що всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів відносяться до юрисдикції Європейського суду з прав людини. Індивідуальні заяви подаються на розгляд суду відповідно до статей 33, 34, 47 цієї Конвенції.

Згідно з статтею 34 Конвенції суд може приймати заяви від будь-якої особи, яка вважає себе потерпілою від допущеного однією з Високих Договірних Сторін порушення права, викладених у Конвенції або протоколах до неї.

Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у відкритті провадження в частині вимог щодо визнання порушення Конвенції та встановлення справедливої компенсації, тому що спір у цій частині не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства України, а належить виключно до компетенції Європейського суду з прав людини.

Доводи апеляційної скарги є фактично дослівним відтворенням позовної заяви і висновків суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області 06 серпня 2018 року про відкриття провадження залишити без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 384 ЦПК України апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області 06 серпня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий /підпис/ О. С. Панасюк

Судді: /підпис/ Т. М. Шемета

/підпис/ А. Ю. Зайцев

Згідно з оригіналом О. С. Панасюк