Ухвала

20 серпня2018 року

м. Київ

справа № 759/12050/16-ц

провадження № 61 - 40961ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А.О. розглянув касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 травня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 11 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про стягнення страхового відшкодування та майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просив стягнути з ПрАТ «Київський страховий дім» грошові кошти в сумі 30 267,62 грн, а із ОСОБА_2 - 100 768,96 грн.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 22 травня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Київський страховий дім» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 30 267,62 грн. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 12 737,02 грн. В решті позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 11 липня 2018 року рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 травня 2017 року змінено в частині вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, стягнуто з останнього на користь позивача матеріальний збиток у сумі 98 768,96 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання розподілу судових витрат.

07 серпня 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ПрАТ «Київський страховий дім» подало касаційну скаргу на вказані судові рішення, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило оскаржувані судові рішення скасувати у частині стягнення з товариства 30 267,62 грн та ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Предметом позову у даній справі є стягнення коштів у сумі 131 036,58 грн, що станом на 01 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1762*100=176 200).

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

У касаційній скарзі ПрАТ «Київський страховий дім» посилається на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, з урахування того, що у подібних правовідносинах у справах № 761/11848/17, № 761/39465/16-ц, № 761/30666/16-ц суди дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення вимог заявлених до страховика.

Наведені у касаційній скарзі доводи та мотиви зводяться до переоцінки доказів у справі і не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ПрАТ «Київський страховий дім» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 травня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 11 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про стягнення страхового відшкодування та майнової шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка її подавала.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Лесько