УХВАЛА

03 вересня 2018 року Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Прохоренко В.В. розглянувши заяву ОСОБА_1, яка діє від імені ОСОБА_2 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Херсонської міської ради, ОСОБА_3 про визнання недійсними та скасування рішення і державного акту на право власності на земельну ділянку, в якому позивач просить визнання недійсними та скасувати рішення Херсонської міської ради № 1491 від 26.03.2010 року в частині передачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у власність земельної ділянки площею 946 кв. м., розташованої за адресою: м. Херсон, вул. Стрітенська, 50/вул. Смольна, 106; державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 335723 від 22.10.2011 року, виданий на підставі рішення Херсонської міської ради № 1491 від 26.03.2010 року на імя ОСОБА_2 та ОСОБА_3; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1 237, 75 грн.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.09.2018 року провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Від представника позивача надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій вона просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Херсон, вул. Стрітенська, 50/ вул. Смольна, 106, оскільки на теперішній час існує загроза, що буде проведено реалізацію належного позивачу майна, що в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ч. 1 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позов.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Ч. 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до вимог п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом четвертим постанови передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, цивільний процесуальний закон не зобовязує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, а також, що наявні передбачені законом підстави для застосування заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява обґрунтована, підтверджена, ґрунтується на вимогах закону, а тому суд вважає за необхідне задовольнити заяву у повному обсязі, застосувавши забезпечення позову у вигляді накладення арешту на земельну ділянку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-152 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Херсон, вул. Стрітенська (Р. Люксембург), 50/ Смольна, 106, яка належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) та ОСОБА_4 (07.03.1959 р. н., РНОКПП - НОМЕР_2).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Примірник ухвали про забезпечення позову негайно направляється заявнику та всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Особи винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність встановлену законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття нової ухвали суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Херсонський міський суд Херсонської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Суддя: В.В.Прохоренко