Справа № 137/1269/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді Желіховського В.М.
секретаря судового засідання Голота О.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні в смт. Літин цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Літинського району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому зазначила, що 17.06.2017 року померла її мати ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями які розташовані по вул.Бурлаки, 26 с.Пеньківка Літинського району Вінницької області. При житті мати склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ради Літинського району Вінницької області, яким усе своє майно, заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ОСОБА_4, який помер 23.12.2014 року. Після його смерті на його частину спадщини могла претендувати його дочка, ОСОБА_5, але вона звернулась із заявою в якій зазначила, що її батько не прийняв спадщину і вона не претендує на спадщину та визнає право на житловий будинок за ОСОБА_1 В нотаріальному порядку оформити спадщину на житловий будинок не може, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Тому змушена звернутися до суду з вказаним позовом і просить визнати за нею право власності на житловий будинок.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Літинського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, надали суду листа про розгляд справи без їхньої участі. Рішення просять прийняти на розсуд суду.
Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Із копій свідоцтв про смерть (а.с.7,8) судом встановлено, що ОСОБА_3 померла 19.06.2017 року, а ОСОБА_4 помер 25.12.2014 року. Із копії свідоцтва ОСОБА_6 (а.с.9) судом встановлено, що її матір'ю є ОСОБА_7 Із копії свідоцтва про шлюб (а.с.10) встановлено, що ОСОБА_6 0.09.1974 року після одруження змінила прізвище з "Дудник" на "Мазур". Із довідки ОСОБА_2 сільської ради Літинського району Вінницької області за №813 від 18.04.2018 р. (а.с.11) встановлено, що житловий будинок, який знаходиться по вул.Бурлаки 26 с.Пеньківка Літинського району Вінницької області, рахується за ОСОБА_3 яка померла 17 червня 2017 року. Із довідки ОСОБА_2 сільської ради Літинського району Вінницької області за №814 від 18.04.2018 р. (а.с.12) судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 17.06.2017 року на день своєї смерті була зареєстрована та проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2. Із довідки ОСОБА_2 сільської ради Літинського району Вінницької області за №816 від 18.04.2018 р. (а.с.13) встановлено, що згідно записів земельнокадастрової книги №1 0,20 га землі, в тому числі: ріллі 0.16 га, багаторічних насаджень 0.03 га, та під будівлями і двором 0.01 га., яка розташована в межах налесеного пункту с.Пеньківка по вулиці Бурлаки 26 рахується за ОСОБА_3 Із копії технічного паспорту на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований по вул.Бурлаки 26 с.Пеньківка Літинського району Вінницької області (а.с.14-19) судом встановлено, що стоїть відмітка про відсутність правовстановлюючих документів. Із довідки з КП "ВООБТІ" за №110 від 27.04.2018 р. (а.с.20) судом встановлено, що згідно облікових даних КП "Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації" станом на 31.12.2012 р. реєстрація права власності на об'єкт нерухомого майна, розташований по вул.Бурлаки за №26 в с.Пеньківка Літинського району Вінницької області не проводилась. Із копії листа з Літинської державної нотаріальної контори за №732/02-14 від 03.05.2018 року (а.с.21) судом встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій на нерухоме майно після смерті покійної ОСОБА_3 Із довідки за №731/02-14 від 02.05.2018 р. (а.с.22) встановлено, що за наявними в Літинській державній нотаріальній конторі даними ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 17 червня 2017 року і до дня смерті проживала в с.Пеньківка на вул.Бурлаки 26 Літинського району Вінницької області. Із копії ОСОБА_4 про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.23) встановлено, що 13.10.2017 року здійснено реєстрацію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 Із копії заповіту (а.с.24) встановлено, що ОСОБА_3 22.06.2010 року на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповідає ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в рівних частках кожному. Із заяви ОСОБА_5 (а.с.25) встановлено. що вона повністю визнає позовні вимоги і не заперечує, щоб за ОСОБА_1 було визнано право власності на спадкове майно.
Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року.
Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року").
Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів").
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно ч. 1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пунктом 23 Постанови пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в звязку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3, яка померла 17.06.2017 р. позивач в нотаріальному порядку не може оформити спадщину, тому позов необхідно задовольнити та визнати за нею право власності на житловий будинку з по господарськими спорудами що розташований в селі Пеньківка по вулиці Бурлаки 26 Літинського району Вінницької області, оскільки судом встановлено, що вона є спадкоємицею за заповітом і має право на оформлення спадщини.
На підставі ст.ст. 1218, 1225, 1261, 1268, 1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 48, 76, 81, 259, 263-268 ЦПК України, Постановою пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", суд, -

ВИРІШИВ:
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на житловий будинок розташований по вулиці Бурлаки 26 села Пеньківка Літинського району Вінницької області позначений на плані літерою "А", загальною площею 27,1 кв.м., житловою площею 13,3 кв.м., допоміжною площею 9,8 кв.м., ганок, сарай літ. "Б", , погріб з шиєю літ. "п/Б", огорожа №1, ворота з хвірткою №2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 17.06.2017 року.
Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати протягом 30 днів після проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.