Справа № 496/1442/18
Провадження № 2/496/1021/18
25 жовтня 2018 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Пендюри Л.О.
за участю секретаря Богдан Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача щомісячно аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі 3000 грн. до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років.
Свої вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем вони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. 27.05.2016 року син змінив прізвище з «Процюк» на «Кліменко». У теперішній час син навчається на третьому курсі денного відділення Одеського автомобільно-дорожнього коледжу Одеського національного політехнічного університету, термін закінчення навчання 30.06.2019 року. Відповідач матеріальної допомоги на навчання дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки є працездатною особою та має, хоча мінливі, але непогані заробітки, у звязку з чим звернулась з даним позовом до суду.
Позивачка в судовому засіданні на позовних вимогах наполягала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. При цьому пояснила, що вона працює в ТОВ «Інфоксводоканал» ВОС Дністер та отримує заробітну плату у розмірі 3200 грн. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Син навчається на третьому курсі денного відділення Одеського автомобільно-дорожнього коледжу Одеського національного політехнічного університету на бюджеті, але кожний день йому необхідні кошти на проїзд та харчування. Вказує, що відповідач працездатний та має мінливі, але непогані заробітки, а тому вона впевнена, що він може надавати їй матеріальну допомогу на навчання сина.
Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча повідомлявся про день слухання справи належним чином, відзив до суду не подав, а тому враховуючи думку позивачки, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі.
Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-ЖД №172477 (а.с.5).
По досягненню шістнадцяти років ОСОБА_4 звернувся до Біляївського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області з заявою про зміну прізвища з «Процюк» на «Кліменко» та 27.05.2016 року отримав відповідне свідоцтво про зміну імені серії І-ЖД №010881, де вказано, що ОСОБА_4, що народився 28.02.2000 року змінив імя, про що 27.05.2016 року складено відповідний актовий запис №29. Прізвище, власне імя, по батькові після державної реєстрації зміни імені: ОСОБА_3 (а.с.6).
У теперішній час ОСОБА_3 навчається на третьому курсі денного відділення Одеського автомобільно-дорожнього коледжу Одеського національного політехнічного університету в групі 30і (бюджет), строк закінчення навчання 30.06.2019 року, про що свідчить довідка Одеського автомобільно-дорожнього коледжу від 02.04.2018 року (а.с.7).
Відповідач матеріальної допомоги на навчання сина не надає.
У відповідності до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
У пункті 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у звязку з цим у матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Частиною 2 ст. 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоровя та матеріальне становище дитини;
2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В порушення вказаних вимог, позивачкою не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач має нормальний стан здоровя (працездатний), відомості про його матеріальний стан (наявність рухомого та нерухомого майна). Тобто, позивачкою не надано жодного доказу на підставі якого можливо зясувати чи може відповідач сплачувати аліменти та в якому розмірі. Її посилання на те, що відповідач має мінливий, але непоганий заробіток, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
З урахуванням викладеного суд не вбачає підстав для задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 199, 200 СК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя Л.О. Пендюра