Справа № 559/401/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ходак С.К.

секретаря судового засідання Федчук А.А.

за участі:

представника позивача: адвоката ОСОБА_1

представника відповідача адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубно справу за позовом ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1) до ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_5), третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування Рівненського міськвиконкому (адреса: вул. Поштова, 2 м. Рівне) про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона ОСОБА_3 перебувала в шлюбі з ОСОБА_4, який був розірваний рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11.02.2015.

Від сумісного подружнього життя у них народилась дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з позивачем, з відповідача на її утримання було стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частки його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Дитина знаходиться повністю на її утриманні, ОСОБА_4 коштів на утримання малолітньої дитини не надає.

Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах Рівненського MB ДВС від 22.02.2018 р. № 17492, заборгованість по сплаті аліментів відповідачем ОСОБА_4 становить 38 547, 46 грн.

З моменту розлучення - 11.02.2015 р. - та станом по день подання позову відповідач ОСОБА_4 з донькою не бачився, не мав регулярних особистих стосунків і прямих контактів з останньою, жодної участі у її вихованні не приймає.

Фактично з 11 лютого 2015 р. (з часу розірвання шлюбу) відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, свідомо ними нехтує: не піклувався про фізичний і духовний розвиток дитини, не приймав участі у її вихованні та розвитку, не цікавився навчанням у дошкільному навчальному закладі, не надавав матеріальної допомоги, не сплачував аліменти на дитину та не цікавився станом її здоров'я. Окрім того, не дбав про її нормальне самоусвідомлення, не сприяв засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надавав доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства».

Донька, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., з вересня 2016 року відвідує дошкільний навчальний заклад ясла-садок № 14 художньо-естетичного напрямку у м. Рівне.

Як матір вважає, що наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною для доньки, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору, тому просить суд позбавити відповідача батьківських прав.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Ходак С.К.

Ухвалою судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03 квітня 2018 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання за правилами позовного провадження.

24 квітня 2018 року до суду надійшов відзив від відповідача ОСОБА_4 на позовну заяву, в якій відповідач позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. У чрвні 2015 року звільнився з роботи, переїхав у м.Дубно, де проживають батьки. З цього часу не має постійної роботи, регулярного заробітку, тому розмір аліментів на утримання дочки визначає самостійно, з врахуванням розміру свого доходу. Так, з серпня по грудень 2015 року сплачував аліменти в розмірі 500 грн щомісячно; у лютому та березні 2016 року сплачував аліменти в розмірі 495,51 грн. щомісячно, з травня 2016 року по січень 2018 року сплачував аліменти в розмірі 492,52 грн.(крім жовтня 2016 року, коли розмір сплачених аліментів становив 500 грн.), а в лютому-березень 2018 року сплачував аліменти в розмірі 750 грн. щомісячно, а у квітні 2018 року - 990 грн

За таких обставин не погоджується з доводами позивачки про те, ще жодних коштів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 не надає.

Після розірвання шлюбу, відвідував доньку. Позивачка не надала до своєї позовної заяви жодного доказу того, що він не виконує без поважних причин своїх обов'язків по вихованню доньки ОСОБА_5 та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

Ухвалою судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 17 травня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, призначено дату, час і місце проведення судового засідання.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві та дали аналогічні пояснення.

Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, вважають їх безпідставними та такими що не підлягають до задоволення.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі.

Вислухавши пояснення та доводи сторін, представника позивача, представника відповідача, допитавши свідків, проаналізувавши обставини справи та матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 перебувала в шлюбі з ОСОБА_4, який був розірваний рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11.02.2015 Від сумісного подружнього життя у них народилась дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з позивачем, з відповідача на її утримання було стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частки доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.31-33,34).

Заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_4 становить 38 547, 46 грн., що підтверджується Розрахунком заборгованості по аліментах Рівненського MB ДВС від 22.02.2018 р. № 17492 (а.с.37-38).

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради № 08-1180 від 16.07.2018 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно доньки ОСОБА_5 (а.с.91-92).

Судом не беруться до уваги подані стороною відповідача до суду квитанції про перерахування коштів, які на думку відповідача свідчать про надсилання коштів для позивача на утримання їх спільної дитини, оскільки вони не містять жодної інформації про призначення платежу і в погашення заборгованості по аліментах не зараховані виконавчою службою.

Суд розцінює критично доводи відповідача стосовно участі у вихованні та утриманні дитини, так як вони повністю спростовуються показами допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 Окрім того, в судовому засіданні відповідач підтвердив, що з дитиною не бачився останні півтора роки.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно ч.1 п. 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєння нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження, обставини викладені у позовній заяві, відповідач тривалий час вихованням та доглядом дитини не займається, матеріальної допомоги не надає.

Враховуючи викладене, суд вважає, що ці обставини є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав і позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 буде в інтересах малолітньої дитини.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, ст.164, 165, 243 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1) до ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_5), третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування Рівненського міськвиконкому (адреса: вул. Поштова, 2 м. Рівне) про позбавлення батьківських прав- задоволити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя АДРЕСА_6 РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_2 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Дата складання повного судового рішення 11.10.2018.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: