Справа № 369/3514/18
Провадження № 2/369/2059/18
19.09.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі
головуючої судді Ковальчук Л.М.,
при секретарі Ковриженко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд та в»їзд на територію України з неповнолітнім сином без дозволу батька в район антитерористичної операції на тимчасово окуповану територію України,
У березні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд та в»їзд на територію України з неповнолітнім сином без дозволу батька в район антитерористичної операції на тимчасово окуповану територію України.
Свої вимоги позивач обгрунтовувала тим, що з 19 листопада 2005 року по 31 травня 2016 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2.
ІНФОРМАЦІЯ_4 в шлюбі в них народився син - ОСОБА_3.
31 травня 2016 року між нею та ОСОБА_2 був розірваний.
Позивач зазначила, що з моменту розірвання шлюбу по даний час батько дитини ОСОБА_2 самоусунувся від виконання своїх батьківських обовя»зків, не спілкується з дитиною, участі у вихованні сина не приймав.
Дитина проживає разом з матір»ю, та самостійно його утримує, оскільки батько дитини матеріальної допомоги сину не надає.
У зв»язку з проведенням антитерористичної операції у м. Донецьк позивач зазначила, що вимушена була виїхати з неповнолітнім сином до м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області.
В м. Донецьк в неї залишилось житло за яким необхідно наглядати, а також її рідна мати похилого віку, яка також потребує догляду.
Позивач зазначила, що вона планує здійснювати багаторазові тимчасові виїзд та в»їзди на тимчасово окуповану територію України, а саме в м. Донецьк з неповнолітнім сином ОСОБА_3. Однак, відповідно до діючого законодавства для виїзду на тимчасово окуповану території України необхідний дозвіл батька дитини.
Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просила надати їй дозвіл на багаторазові тимчасові виїзди та в»їзди на територію України з неповнолітнім сином ОСОБА_3, 2006 року народження, у м. Донецьк без дозволу (згоди батька) та супроводу батька дитини ОСОБА_2, на строк до досягнення сином ОСОБА_3 16-ти річного віку.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з»явилась, про дату, час і місце розгляду справ повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, розгляд справ просила прводити за її відсутності.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.
Оскільки позивач ОСОБА_1 не заперечувала проти заочного розгляду справи, а відповідач повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи, тому суд вважав за доцільне провести заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_3, батьками якого є мати - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та батько - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, видане 10 квітня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Донецька.
Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 20 травня 2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Згідно довідки № 7730 від 13 грудня 2017 року вбачається, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою та взята на облік. Її фактичне місце проживання/перебування встановлено за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно довідки № 7730 від 13 грудня 2017 року малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 взятий на облік внутрішньо-переміщених осіб. Його фактичне місце проживання/перебування встановлено за адресою: АДРЕСА_1. Законним представником малолітнього ОСОБА_3 є ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, ї фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ.

Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

На виконання вимог Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 27 січня 1995 р. № 57, якаю затверджені Правила перетинання державного кордону громадянами України.

Крім того, у зв'язку із проведенням на території Донецької області антитерористичної операції Наказом Першого заступника керівника антитерористичного центру при СБУ від 14.04.2017 № 222-ог, затверджений Тимчасовий порядок контролю за переміщенням осіб через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей.

Згідно п.5.1.1 та п.5.1.2 Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей в'їзд на тимчасово неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57.

Виїзд з тимчасово неконтрольованої території громадян України які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред'явлення свідоцтва про народження (паспорта), а також будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України «Про громадянство України» або статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з тимчасово неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи.

Отже на правовідносини щодо порядку в'їзду та виїзду на тимчасово непідконтрольну територію Донецької області громадянами України розповсюджуються правила, встановлені для порядку виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України.

Згідно п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, у тому числі, у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

З викладеного вбачається, що виїзд з України неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, має здійснюватися за згодою обох батьків та в їх супроводі, або в супроводі інших осіб, уповноважених їх батьками. Також виїзд з України неповнолітньої дитини сторін по справі без згоди та супроводу відповідача можливий за наявності нотаріально посвідченої згоди останнього чи рішення суду.

Територія м. Донецька є тимчасово окупованою територію України на якій тимчасово зупинено проведення будь яких нотаріальних дій.

З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок такого виїзду за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Беручи до уваги те, що отримати дозвіл на виїзд дитини від відповідача неможливо, та враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини до тимчасово непідконтрольної території України без згоди та супроводу батька необхідно задовольнити.

Враховуючи наявні у матеріалах справи докази, виходячи із засад справедливості та розумності, враховуючи інтереси дитини, які полягають в тому, що вона має право на відпочинок, на зустрічі зі своїми родичами, які мешкають на території України, яка тимчасово непідконтрольна українській владі, при цьому також беручи до уваги засади рівності батьків відносно виховання дітей та можливості спілкування з ними, при цьому один з батьків не має права одноосібно приймати рішення про зміну місця проживання дитини або переміщення дитини на необмежений час у інше місце, також суд має визначати відповідний проміжок часу щодо виїзду дитини, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме суд вважає за можливе надати дозвіл позивачу ОСОБА_1 на тимчасові виїзди та в'їзди малолітньої дитини ОСОБА_3, 2006 року народження, без дозволу та супроводу батька у супроводі матері до досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, шістнадцяти років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений останньою судовий збір в дохід держави в сумі 704 грн. 80 коп..

Керуючись ст. ст. 313 ЦК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. ст. 4, 12, 81, 141, 259, 265, 273, 280, 281, 289 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Надати малолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, дозвіл на тимчасові в'їзди до тимчасово окупованої території України, а саме в м. Донецьк, та виїзду з указаної території на територію України у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, починаючи від дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, шістнадцяти років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня винесення заочного рішення суду.

Суддя Ковальчук Л.М.