Провадження № 2/638/4636/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 року Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Аркатова К.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Ворота», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія фінрайт», треті особи: ОСОБА_3, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 про визнання договору недійсним, -

В с т а н о в и в:

Позивач звернулась до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Ворота», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія фінрайт», треті особи: ОСОБА_3, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 21.09.2017 року.

Суддя, вивчивши матеріали заяви, дійшов висновку, що зазначена заява подана з порушенням правил підсудності на підставі наступного.

Позивач зазначає, що 16.01.2007 року між ОСОБА_5 та ПАТ «ОСОБА_2 Ворота» укладено договір про надання споживчого кредиту №14, на забезпечення вказаного договору укладено договір іпотеки №07-007 відповідно до якого ОСОБА_3 передав відповідачу в іпотеку нерухоме майно, разом з усіма його приналежностями, а саме: житловий будинок літ «А-1», розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Бабаї, вулиця Червоних партизан, будинок 15 з надвірними будівлями. 21.09.2017 року укладено договір №168 про відступлення права вимоги, за яким новий кредитор ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» приймає на себе право грошової вимоги, що належить старому кредитору ПАТ «ОСОБА_2 Ворота». Також, позивач просить під час розгляду справи забезпечити позов шляхом накладення арешту на вищевказаний житловий будинок.

В Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що інститут підсудності безпосередньо пов'язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно пункту 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

У пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ№ 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що правила статті про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо).

Таким чином, спори, що пов'язані з визнанням недійсними правочинів щодо нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, повинні пред'являються до суду за місцезнаходженням майна.

Згідно з п.1 ч.1ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Так, житловий будинок літ «А-1» №15, який розташований по вул.Червоних Партизан у селищі Бабаї Харківського району Харківської області територіально відноситься до Харківського району Харківської області.

Враховуючи викладене, справа підсудна Харківському районному суду Харківської області.

Керуючись ст.ст. 30, 31, 354 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Ворота», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія фінрайт», треті особи: ОСОБА_3, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 про визнання договору недійсним передати до Харківського районного суду Харківської області.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова шляхом подачі в 15-денний строк апеляційної скарги з дня складання ухвали.

Суддя