справа № 295/4995/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2018 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О., за участю секретаря Журиної А.В., розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який уточнив в ході розгляду справи та просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 232 755,22 російських рублів, що за курсом НБУ станом на 20 червня 2018 року становить 96 057,08 гривень. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що у свій час позичив відповідачеві грошові кошти у сумі 211 000 російських рублів на що останній видав йому розписку. В даний відповідач час ухиляється від повного повернення боргу, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Провадження у справі було відкрито за правилами ЦПК України в попередній редакції, ухвалено заочне рішення та під час дії теперішнього процесуального закону скасовано заочне рішення та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Дослідив матеріали справи судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини.

Згідно копії розписки від 16 лютого 2015 року (а.с.5) відповідач 11 лютого 2015 року отримав від позивача у борг грошові кошти у сумі 211 000 російських рублів та зобовязувався повернути борг після продажу належних йому квартири або автомобіля. Конкретного терміну повернення взятих у борг коштів видана відповідачем розписка не містить.

Зі змісту позову убачається, що позивач частково сплатив борг, а саме: 26.06.2015 року 12 880,29 російських рублів (5 000 гривень); 14.10.2016 року 12 126,21 російських рублів (5 000 гривень); 19.11.2016 року 24 916,53 російських рублів (10 000 гривень); 20.12.2016 року 35 114,83 російських рублів (15 000 гривень); 19.01.2017 року 32 291,40 російський рубль (15 000 гривень), з яких у рахунок погашення процентів за договором позики 18 219,26 російських рублів та 14 072,14 російських рублів в рахунок погашення суми основного боргу.

11 лютого 2017 року позивач надіслав на адресу відповідача вимогу про повернення боргу, який станом на 10 лютого 2017 року складав у гривневому еквіваленті до російського рубля за курсом НБУ 90 962,81 гривні (а.с.6-7). 14 лютого 2017 року відповідач отримав дану вимогу (а.с.8).

За здійсненими автором позову розрахунками відсотків за користування позикою (а.с.9-12) останні за період з 11 лютого 2014 року по 24 квітня 2017 року ураховуючи розміри облікової ставки НБУ у відповідні періоди склали 7 121,77 російський рубль, що за курсом НБУ станом на 24 квітня 2017 року становить 3 385,76 гривень.

Правовідносини, що склались між сторонами у справі, відповідають та регулюються наступними нормами матеріального закону.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України надалі за текстом Кодекс). Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Кодексу). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2 ст. 530 Кодексу). За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначних родовими ознаками (ст. 1046 Кодексу). На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На позичальника покладається обов'язок передбачений ст. 1049 Кодексу, повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 Кодексу).

Проаналізував досліджене та те, що відповідач добровільно на вимогу позивача взяті у борг кошти у повному обсязі не повернув, тим самим порушив права заявника як позикодавця, які, в свою чергу, підлягають судовому захисту. Суд погоджується з наданими позивачем розрахунками суми боргу, адже вони відповідають дійсності та методам проведення таких розрахунків. Таким чином суд дійшов висновку про задоволення позову як такого, що доведений позивачем.

Крім цього, враховуючи те, що позов підлягає до задоволення, на підставі положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати складаються із судового збору у розмірі 970,07 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263 - 265 ЦПК України, суд, --

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 борг за розпискою від 16 лютого 2015 року у сумі 232 755 (двісті тридцять дві тисячі сімсот п'ятдесят п'ять) російський рублів 22 копійки, що за курсом НБУ станом на 20 червня 2018 року становить 96 057 (девяносто шість тисяч п'ятдесят сім) гривень 8 копійок.

Стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 970,07 гривень.

Повне рішення складено - 3 жовтня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.О. Грубіян