Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.09.2018 Справа №607/14846/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Позняка В.М.

за участю секретаря судового засідання Осів І.В.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, про визнання права власності на майно, а саме - на 1/3 частину будинковолодіння № 26 по вул. І. Франка (колишня вул. Леніна) в с. Стегниківці Тернопільського району Тернопільської області за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла 19 березня 2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19 березня 2017 року померла її баба ОСОБА_2, після смерті якої відкрилася спадщина на 1/3 частину будинковолодіння № 26 по вул. І. Франка в с. Стегниківці Тернопільського району Тернопільської області. За життя ОСОБА_2 склала заповіт, згідно якого все своє майно, окрім двох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, заповіла ОСОБА_1. 14 лютого 2018 року державним нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на належну спадкодавцеві частину житлового будинку. З цих підстав просить визнати за нею право власності на вказане спадкове майно.

Ухвалою судді від 06 серпня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання на 22 серпня 2018 року.

В судове засідання позивач та її представник не зявилися, від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити.

Представники відповідача - Байковецької сільської ради в судове засідання не з'явилися, перший заступник сільського голови звернувся до суду із заявою, в якій просив розглядати справу за відсутності уповноваженого представника Байковецької сільської ради, проти позовних вимог не заперечив.

Судом встановлено наступні обставини.

19 березня 2017 року померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД № 218683 від 20 березня 2017 року, виданим виконавчим комітетом Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області.

Після її смерті відкрилася спадщина та Тернопільською районною державною нотаріальною конторою 13 вересня 2017 року заведена спадкова справа № 421.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт від 25 січня 2017 року, який було посвідчено керуючим справами виконкому Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області ОСОБА_4, зареєстрований у реєстрі за №12, згідно якого заповіла належні їй на праві власності земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площами 0,34 га та 2,74 га, згідно державних актів на право приватної власності на земельні ділянки ЯБ № 817943, ЯБ № 817677, які розташовані на території Стегниківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, а решту всього свого майна, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, заповіла ОСОБА_1.

Згідно довідки № 328 від 28 вересня 2018 року, виданої Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_2, яка померла 19 березня 2017 року, проживала та перебувала на реєстраційному обліку за адресою: вул. І. Франка, 26, с. Стегниківці, Тернопільського району Тернопільської області. На день її смерті за вказаною адресою проживали і були зареєстровані: син ОСОБА_5, син ОСОБА_6, невістка ОСОБА_7, внучка ОСОБА_1, внук ОСОБА_8.

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_9 від 14 лютого 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку № 26 по вул. Івана Франка в с. Стегниківці Тернопільського району Тернопільської області, після смерті бабці ОСОБА_2, померлої 19 березня 2017 року.

Окрім того, згідно вказаної постанови, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 заведена 13 вересня 2017 року за № 421, за заявою сина померлої ОСОБА_5 про відмову від обовязкової частки у спадщині.

Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна № 146 від 08 лютого 2018 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації станом на 08 лютого 2018 року по обліку бюро будинковолодіння № 26 по вул. І. Франка в с. Стегниківці належить ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6. Раніше будинковолодіння рахувалося по вул. Леніна, 26. В будинковолодінні самочинних добудов і перепланувань не виявлено.

Відповідно до інформаційної довідки № 151 від 08 лютого 2018 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, за матеріалами бюро станом на 01 січня 2013 року житловий будинок № 26 по вул. І. Франка (колишня вул. Леніна) в с. Стегниківці Тернопільського району Тернопільської області зареєстровано за головою колишнього колгоспного двору ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 31 липня 1989 року на підставі рішення виконкому № 175 від 25 липня 1989 року та записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 65.

Відповідно до довідки № 327 від 28 вересня 2018 року, виданої Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, суспільна група господарства по вул. І. Франка, 26 в с. Стегниківці, станом на 01 липня 1990 року колгоспна, голова двору ОСОБА_2, сини ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах.

Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Отже, враховуючи те, що станом на 15 квітня 1191 року членами колгоспного двору були: голова двору ОСОБА_2, сини ОСОБА_5, ОСОБА_10, то в силу ст.ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, кожному з них належали частки по 1/3 будинковолодіння по вул. І. Франка, 26 в с. Стегниківці Тернопільського району Тернопільської області.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Відповідно до ст.ст. 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За нормами ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Враховуючи те, що ОСОБА_1, яка померла 19 березня 2017 року, за життя склала заповіт, яким заповіла належну їй, як члену колгоспного двору, 1/3 частину житлового будинку, що знаходиться по вул. І. Франка, 26 в с. Стегниківці Тернопільського району Тернопільської області, своїй внучці ОСОБА_1, остання спадщину прийняла, оскільки на момент смерті проживала разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою № 328 від 28 вересня 2018 року, виданою Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, відмови від її прийняття протягом шестимісячного строку не заявляла, що також підтверджується постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_9 від 14 лютого 2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, син померлої ОСОБА_6, який мав право на обовязкову частку в спадщині, відмовився від її прийняття, подавши протягом шестимісячного строку заяву нотаріусу про відмову від прийняття спадщини, а тому вона успадкувала належну померлій 1/3 частину житлового будинкупо вул. Івана Франка, 26 в с. Стегниківці Тернопільського району Тернопільської області.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, визнання позову відповідачами, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивач не може реалізувати своїх спадкових прав, а тому її право підлягає судовому захисту, а позов підставний та підлягає до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за заповітом на 1/3 частину житлового будинку по вул. Івана Франка, 26 в с. Стегниківці Тернопільського району Тернопільської області.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 10, 12, 13, 81, 82, 200, 259, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, ст. 16, 392, 1216-1219, 1223, 1268, 1270 ЦК України 2003 року, суд, -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_11 ОСОБА_1 (Тернопільська область, Тернопільський район, с. Стегниківці, вул. Івана Франка, 26, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області (Тернопільська область, Тернопільський район, с. Байківці, вул. Січових Стрільців, 43) про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку, за адресою: вул. Івана Франка, 26 в с. Стегниківці Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла 19 березня 2017 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддяОСОБА_11