Постанова

Іменем України

26 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 332/4602/14

провадження № 61-28076св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Крата В. І., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

представники позивача: Василюк ІннаСергіївна, Цуканова Марина Валеріївна, Грицай Валерій Олександрович, БіллерисЮрій Олексійович, Ременюк Тетяна Олександрівна,

відповідач-1: ОСОБА_6,

представник відповідача-1 - ОСОБА_7,

відповідач-2 - ОСОБА_8,

відповідач-3 - ОСОБА_9,

представник відповідача-3 - ОСОБА_10,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення апеляційного суду Запорізької області у складі колегії суддів: Дашковської А. В., Кримської О. М., Подліянової Г. С. від 21 березня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У вересні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 03 липня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ВАТ «Сведбанк») та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 0711/0708/45-027, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 40 500,00 доларів США строком до 03 липня 2038 року зі сплатою за користування кредитом 11,90 % річних на весь строк користування кредитом.

В забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором були укладені договори поруки № 0711/0708/45-027-Р-1 та № 0711/0708/45-027-Р-2 від 03 липня 2008 року з ОСОБА_8 та ОСОБА_9

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» (далі - ТОВ «ФК «Вектор плюс») було укладено договір факторингу, на підставі якого ТОВ «ФК «Вектор плюс» одержало право вимагати від боржників належного виконання всіх зобов'язань за кредитними договорами, а 28 листопада 2012 року за договором факторингу відступило вказане право ТОВ «Кредитні ініціативи». Отже внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора і ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачами своїх зобов'язань, у зв'язку із чим станом на 03 серпня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 40 440,10 доларів США (що за курсом Національного банку України на дату розрахунку складає 483 796 грн 24 коп.); за відсотками - 28 815,92 доларів США (що за офіційним курсом національного банку України на дату розрахунку складає 344 732 грн 92 коп.); пеня -121 973 грн 65 коп., позивач просив стягнути з останніх у солідарному порядку заборгованість у розмірі 950 502 грн 81 коп.

Рішенням Заводського районного суду міста Запоріжжя від 21 жовтня 2015 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 0711/0708/45-027 від 03 липня 2008 року в розмірі 950 502 грн 81 коп. та судові витрати в сумі 3654 грн.

Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у зв'язку із неналежним виконанням відповідачами своїх зобов'язань утворилася заборгованість у загальному розмірі 950 502 грн, яка підлягає сплаті на користь нового кредитора - ТОВ «Кредитні ініціативи».

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 21 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_9 задоволено частково, рішення Заводського районного суду міста Запоріжжя від 21 жовтня 2015 року в частині задоволення позовуТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що строк виконання основного зобов'язання настав у березні 2009 року, оскільки банк його змінив, надіславши 17 лютого 2009 року ОСОБА_6 повідомлення про зміну умов кредитного договору, проте із позовом до поручителів ОСОБА_6 та ОСОБА_12 банк звернувся лише 12 вересня 2014 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, у зв'язку із чим порука припинилася на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України.

У червні 2017 року ТОВ «Кредитні ініціативи» подало касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду в частині відмови в задоволенні позову до поручителів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про стягнення кредитної заборгованості та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не врахував, що у разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку, проте правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині.

Таким чином рішення апеляційного суду оскаржується ТОВ «Кредитні ініціативи» лише в частині відмови у позові щодо стягнення заборгованості з поручителів, а тому перевіряється судом касаційної інстанції на предмет законності й обґрунтованості тільки в цій частині відповідно до вимог статті 400 ЦПК України.

У серпні 2017 року ОСОБА_9 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, у яких заперечував проти доводів касаційної скарги та просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення апеляційного суду - без змін.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд установив, що 03 липня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 0711/0708/45-027, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 40 500,00 доларів США строком до 03 липня 2038 року зі сплатою за користування кредитом 11,90 % річних.

Відповідно до пункту 3.1.1 кредитного договору починаючи з 11 серпня 2008 року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату відсотків за період користування кредитом, нарахованих згідно пунктом 3.2 цього договору шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 413,47 доларів США у чітко встановлений цим договором термін - 10 числа кожного місяця та в день закінчення договору.

У забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором були укладені договори поруки № 0711/0708/45-027-Р-1 та № 0711/0708/45-027-Р-2 від 03 липня 2008 року з ОСОБА_8 та ОСОБА_9

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», як правонаступником ВАТ «Сведбанк», та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено договір факторингу, згідно з яким ПАТ «Сведбанк» відступило, а ТОВ «ФК «Вектор Плюс» прийняло право вимоги, зокрема, за кредитним договором: № 0711/0708/45-027 від 03 липня 2008 року, яке ТОВ «ФК «Вектор Плюс» цього ж дня 28 листопада 2012 року відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» за договором факторингу.

Вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором №0711/0708/45-027 від 03 липня 2008 року та повідомлення про відступлення прав вимоги надсилались ТОВ «Кредитні ініціативи» боржнику та поручителям 19 серпня 2014 року.

Звертаючись до суду з цим позовом, ТОВ «Кредитні ініціативи» посилалося на неналежне виконання відповідачами своїх зобов'язань, у зв'язку із чим станом на 03 серпня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 40 440,10 доларів США (що за курсом Національного банку України на дату розрахунку складає 483 796 грн 24 коп.); за відсотками - 28 815,92 доларів США (що за офіційним курсом національного банку України на дату розрахунку складає 344 732 грн 92 коп.) та пеня -121 973 грн 65 коп., яку він просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2010 року по справі за позовом ПАТ «Сведбанк» до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким задоволено вимоги позивача та звернуто стягнення на предмет іпотеки, встановлено, що 17 лютого 2009 року ОСОБА_6 направлено повідомлення про зміну умов кредитного договору листом від 29 січня 2009 року, тому умови кредитного договору змінено та обов'язок ОСОБА_6 погасити кредит в повному обсязі виник за збігом тридцяти денного терміну з дня відправлення листа та настав 08 березня 2009 року.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 82 ЦПК України). Аналогічні положення були викладені й в частині третій статті 61 ЦПК України 2004 року.

Відмовляючи у задоволенні позову до поручителів, апеляційний суд врахував зміну умов кредитного договору і обов'язок ОСОБА_6 погасити кредит в повному розмірі до 08 березня 2009 року, та виходив з того, що ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до суду з цим позовом лише 12 вересня 2014 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, а тому порука є припиненою.

За статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Пунктом 10 договорів поруки від 03 липня 2008 року встановлено, що ці договори набувають чинності з моменту їх підписання. Сторони, керуючись умовами частини четвертої статті 559 ЦК України встановили, що строком припинення поруки, встановленої цим договором, є повне виконання позичальником або поручителем своїх обов'язків, передбачених основним зобов'язанням.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

З договорів поруки вбачається, що в них не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договорів поруки (пункт 10 договору поруки) про його дію до повного виконання зобов'язань за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частинні першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Зважаючи на вищевикладене суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про наявність підстав для припинення поруки на підставі положень частини четвертої статті 559 ЦК України, оскільки умови кредитного договору було змінено і строк виконання основного зобов'язання настав 08 березня 2009 року, проте банк з цим позовом до поручителів звернувся у вересні 2014 року, тобто із пропуском встановленого законом шестимісячного строку, що дає підстави для відмови у позові до поручителів.

Частиною першою статті 410 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення апеляційного суду в частині вирішення позову до поручителів без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 21 березня 2017 року в частині вирішення позову товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до поручителів ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. І. Крат
В. М. Коротун