Провадження №: 2/752/1395/18
02.07.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання Веременко Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про стягнення заборгованості, -
13.06.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому просив стягнути з ТОВ «АВТО ПРОСТО» на свою користь заборгованість у розмірі 263 015,48 грн., витрати на послуги адвоката в розмірі 5000, 00 грн., судовий збір у розмірі 2 630,15 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 25 травня 2010 року між ним та ТОВ «АВТО ПРОСТО» укладено угоду № 0322003 від 25.05.2010 року з додатками, з метою придбання легкового автомобіля марки KIACarensна суму 177 600, 00 грн.
На виконання умов договору ним було здійснено вступний внесок в розмірі 6 393, 60 грн. та щомісячні платежі на суму 168 259, 22 грн.
Проте, відповідачем не було виконано умов угоди та не передано йому вказаний автомобіль.
27.05.2014 року він направив ТОВ «АВТО ПРОСТО» заяву про розірвання Угоди № 0322003 від 25.05.2010 року.
17.06.2014 року відповідач зазначив, що договір є розірваним з 30.05.2014 року, сума коштів, що підлягає поверненню становить 131 499, 37 грн.
На час звернення з позовом до суду, заборгованість сплачена не була.
У зв'язку із вказаними обставинами позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 131 499, 37 грн., втрати від інфляції в сумі 119 562, 28 грн., три відсотки річних в сумі 11 953, 83 грн, вартість послуг адвоката в сумі 5 000, 00 грн. та судового збору у розмірі 2 630, 15 грн.
12.10.2017 року позивачем подано уточнюючу позовну заяву, якою уточнив, що строк повернення коштів відповідачем визначено не було. Також уточнив вимоги, щодо сум, які на думку позивача, підлягають стягненню: основний борг - 131 499,37 грн., інфляційні - 119 562, 28 грн., 3% річних - 11 953, 00 грн, 2 630, 15 сплаченого судового збору (а.с. 42,43).
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Новака А.В. від 14.06.2017 року відкрито провадження у справі, судове засідання призначено на 18.10.2017 року з викликом сторін.
18.10.2017 року розгляд справи відкладено на 27.02.2018 року через неявку відповідача.
27.02.2018 року розгляд справи знято зі складу, у зв'язку з перебуванням судді Новака А.В. в нарадчій кімнаті. Розгляд справи призначено на 02.07.2018 року.
25.05.2018 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи проведено повторний розподіл справи через тимчасове відсторонення судді Новака А.В. від здійснення правосуддя. Справу розподілено судді Плахотнюк К.Г.
25.05.2018 року ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. справу, призначену до судового розгляду на 02.07.2018 року, прийнято до провадження.
02.07.2018 року позивачем подано клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією ЦПК України, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією ЦПК України.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280-281 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 25 травня 2010 року між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ «АВТО ПРОСТО» укладено угоду № 0322003 від 25.05.2010 року з додатками, з метою придбання легкового автомобіля марки KIACarensна суму 177 600, 00 грн. (а.с. 9-16).
Предметом угоди № 0322003 від 25.05.2010 року є надання учаснику послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання Автомобіля. АВТОПРОСТО гарантує учаснику системи, що він одержить право на отримання автомобіля за умови що учасник системи виконує всі зобов'язання, які випливають з цієї угоди. Ці гарантії АВТО ПРОСТО забезпечуються угодами, укладеними між відповідачем та виробником та/або імпортером та/або дистриб'ютором автомобілів.
Позивачем було здійснено вступний внесок в розмірі 6 393, 60 грн. та щомісячні платежі на загальну суму 168 259, 22 грн. (а.с. 17-30).
27.05.2014 року ОСОБА_1 направив ТОВ «АВТО ПРОСТО» заяву про розірвання Угоди № 0322003 від 25.05.2010 року (а.с. 31).
Станом на 30.05.2014 року відповідачем не було передано позивачу легковий автомобіль марки KIACarens, право на отримання якого, передбачено умовами укладеної сторонами угоди № 0322003 від 25.05.2010 року.
Як видно зі змісту листа б/н від 17.06.2014 року, направленого позивачу у відповідь на його заяву про розірвання договору, відповідачем було визначено, що договір є розірваним з 30.05.2014 року, сума коштів, що підлягає поверненню становить 131 499, 37 грн., також повідомлено, що на момент підготовки зазначеної відповіді перед позивачем знаходиться 12 Учасників, повернення чистих внесків яким відбуватиметься раніше ніж позивачу. Строк повернення коштів відповідачем не зазначено (а.с. 32).
З підстав невиконання відповідачем взятого зобов'язання щодо повернення суми коштів в розмірі 131 499, 37 грн, визначних як таких, що підлягають поверненню, позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 131 499,37 грн., інфляційні втрати 119 562, 28 грн., три відсотки річних 11 953, 00 грн, та витрати на судовий збір в розмірі 2 630, 15 грн.
Звертаючись до суду з позовом позивач стверджує, що на час звернення з позовом до суду, заборгованість сплачена йому не була.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України закріплено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
За правилами ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, а правилами ст. 612 ЦК України , встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків (ч.3 ст. 612 ЦК України).
Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.
Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.
Відповідно до правил статті 11 ЦК України Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.
Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом встановлено, що 25 травня 2010 року між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ «АВТО ПРОСТО» укладено угоду № 0322003 від 25.05.2010 року з додатками, з метою придбання легкового автомобіля марки KIACarens на суму 177 600, 00 грн. (а.с. 9-16).
Предметом угоди № 0322003 від 25.05.2010 року є надання учаснику послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання Автомобіля. АВТОПРОСТО гарантує учаснику системи, що він одержить право на отримання автомобіля за умови що учасник системи виконує всі зобов'язання, які випливають з цієї угоди. Ці гарантії АВТО ПРОСТО забезпечуються угодами, укладеними між відповідачем та виробником та/або імпортером та/або дистриб'ютором автомобілів.
При виконанні Угод з учасниками, укладеними в рамках системи Авто Так, ТОВ «АВТО ПРОСТО» надає учасникам послуги, що направлені на придбання автомобіля на основі системи Авто Так. Ці послуги полягають в формуванні груп учасників, організації і проведенні в групах асигнаційних актів, а також інші послуги, передбачені Угодою.
Укладеною сторонами Угодою та додатками до неї визначено Правила функціонування системи придбання в групах «АвтоТак», а саме - передбачено порядок надання права учаснику системи на отримання автомобіля через механізми накопичення внесків та пропозиції авансових внесків, шляхом складання асигнаційних актів.
Аналізуючи умови укладеної угоди між сторонами та додатків до неї, суд дійшов висновку, що в їх умовах наявне відображення дії пірамідальної схеми під назвою «система придбання в групах АвтоТак».
Таким чином, за умовами угоди право отримати товар позивачем залежить від внесення коштів іншими учасниками системи «АвтоТак», а розподіл фонду групи учасників системи проходить по пірамідальній схемі, коли отримання товару одним із учасників групи можливе лише в разі накопичення достатніх фінансових ресурсів шляхом залучення коштів інших учасників групи без інвестування товариством власних коштів. В подальшому учасник системи, який отримав товар, продовжує сплачувати внески, які фактично компенсують кошти іншим учасникам системи, тобто один учасник програми за свої власні кошти оплачує товар іншому учаснику програми. Крім того, виплати грошових коштів, здійснені позивачем, не створюють для відповідача будь - яких обов'язків. При цьому, позивач сплачує відповідачу не за одержання товару чи послуги, а фактично лише за можливість одержання права на купівлю товару, яке надається не за рахунок відповідача, а за рахунок залучення інших споживачів і їх коштів до такої ж схеми.
Оскільки позивач не отримав легковий автомобіль, на отримання якого розраховував, він скористався своїм правом на розірвання договору від 25.05.2010 року № 0322003 і відповідномає право на отримання ним, внесених на рахунок відповідача, грошових коштів за вирахуванням відсотків, зарахованих до Фонду для повернення коштів та двох чистих внесків.
Судом також встановлено, що відповідач визнав за позивачем право на розірвання договору та не заперечує повернути внески останньому, на виконання умов договору, грошові кошти в порядку черговості в розмірі 131 499, 37 грн.
Відповідно до умов, укладеного сторонами у справі договору, у випадку його розірвання, поверненню підлягають чисті внески, розраховані у відповідності до положень статті 13, п.п. 13.3 Додатка №2 до угоди.
Звертаючись до суду з позовом, позивач погодився із зазначеною відповідачем сумою, яка підлягає поверненню в розмірі 131 499, 37 грн.
Наразі заявлені вимоги у частині стягнення основного боргу в розмірі 131 499, 00 грн. підлягають задоволенню.
Що стосується заявлених вимог про стягнення штрафних санкцій у вигляді втрат від інфляції в сумі 119 562, 28 грн. та трьох відсотків річних в сумі 11 953, 83 грн за період з 30.05.2014 року по 09.06.2017 рік, з підстав невиконання відповідачем, взятих зобов'язань ТОВ «АВТО ПРОСТО», позивачем не надано суду належних доказів стосовно цих тверджень.
Так, позивачем не надано суду доказів щодо, взятого на себе відповідачем зобов'язання повернути вказані грошові кошти саме у той період, за який позивач просить суд стягнути на його користь штрафні санкції, та щодо звернення до відповідача з вимогою про повернення коштів та підтвердження факту порушення відповідачем строків повернення коштів в сумі 131 499, 37 грн., оскільки наданий суду лист б/н від 17.06.2014 року містить лише інформацію щодо розміру суми, яка підлягає поверненню позивачу, без зазначення строків здійснення такого повернення.
За таких обставин, відсутні законні підстави вважати, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, і томусуд не можезобов'язати відповідача сплатити позивачу суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три відсотки річних від простроченої суми.
Враховуючи викладене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми коштів в розмірі 131 499, 37 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню, у задоволенні інших вимог суд відмовляє з підстав не доведеності фактів порушення відповідачем, взятих зобов'язань.
З огляду на висновки суду про часткове задоволення заявлених позивачем позовних вимог, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому підлягають частковому відшкодуваннюпозивачу за рахунок ТОВ «АВТО ПРОСТО» у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 82, 133, 141, 258, 259, 263-265, 266, 280, 281 ЦПК України, суд -
позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про стягнення суми коштів, - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення виготовлено 02.07.2018 року.

Суддя К.Г. Плахотнюк