Справа № 314/3380/18
Провадження № 2/314/1323/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2018 року м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Павлівська І.В.,

справа № 314/3380/18;

сторони:

-позивач ОСОБА_1;

-відповідач ОСОБА_2 акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго»;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення не виплаченої заробітної плати і середнього заробітку за затримку з розрахунком,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

1.Стислий виклад позицій сторін.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду 31.07.2018р. з позовом до ПАТ «Запоріжжяобленерго» про стягнення невиплаченої при звільненні заробітної плати і середнього заробітку за затримку з розрахунком. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що 17.05.2010 року його було прийнято на роботу до ПАТ «Запоріжжяобленерго» на посаду юрисконсульта Вільнянського РЕМ згідно наказу № 1400-к. 27.04.2018 року позивач звільнився з роботи за власним бажанням, на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Так, ПАТ «Запоріжжяобленерго» на день звільнення позивача ОСОБА_1 нарахувало заробітну плату за період з вересня 2017 року по квітень 2018 року в сумі 58638,11 грн., але не виплатило у звязку з відсутністю грошових коштів. З дня звільнення по день подачі позову до суду жодної виплати належних позивачу ОСОБА_1 при звільненні сум не відбулося. Розрахунок середнього заробітку взятий станом на день звільнення позивача з роботи 27.04.2018 року, згідно повідомлення про розмір оплати праці за березень та лютий 2018 року, а саме: в березні відпрацьовано з дні, заробітна плата склала: 877,14 грн. оклад, 131,57 грн. - надбавка за стаж, 859,60 грн. премія, разом 1868,31 грн.; у лютому відпрацьовано 20 днів, заробітна плата склала: 6140,00 грн. оклад, 921,00 грн. надбавка за стаж, 561,37 грн. премія, разом 7622,37. Сумарний розмір заробітної плати за березень лютий 2018 року складає 9490,68 грн., а робочі дні складають разом 23 дні. Середньоденна заробітна плата становить: 9490,68 грн. / 23 дні = 412,63 грн. Отже, кількість робочих днів, за які має бути виплачений середній заробіток у звязку з затримкою виплати заробітної плати з 30.04.2018 року (перший робочий день після звільнення) по 30.07.2018 року (дата подачі позову до суду) становить 62 дні, тому сума середнього заробітку у звязку з затримкою виплати заробітної плати при звільненні становить 412,63 грн. х 62 дні = 25583,06 грн. 18.09.2018 року позивач ОСОБА_1 надав до суду заяву про збільшення позовних вимог, мотивуючи тим, що у звязку з затримкою виплати заробітної плати при звільненні сума у розмірі 25583,06 грн. була розрахована станом на дату подачі позову до суду 30.07.2018 року, а судовий розгляд справи призначено на 20.09.20148 року, у звязку з чим, позивач вважає за необхідне здійснити донарахування, а саме донарахування середнього заробітку здійснюється за кількістю робочих днів починаючи з 31.07.2018 року по 20.09.2018 року, що дорівнює 37 дням, при цьому, середньоденна заробітна плата становить 412,63 грн., отже, сума донарахованого середнього заробітку у звязку з затримкою виплати заробітної плати при звільненні становить: 412,63 грн. х 37 днів = 15267,31 грн., а загальний розмір середнього заробітку у звязку з затримкою виплати заробітної плати при звільненні складає 25583,06 грн. + 15267,31 грн. = 40850,37 грн. У звязку з чим позивач, просить стягнути з відповідача суму заборгованості з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 58638,11 грн. та суму середнього заробітку у звязку з затримкою виплати заробітної плати при звільненні у розмірі 40850,37 грн.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив суд задовольнити його в повному обсязі на тих підставах, що в ньому зазначені.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти задоволення позову, надала до суду відзив на позовну заяву та заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якого зазначила, що сума заборгованості, яка зазначена в довідці (58638,11 грн.) є сумою без урахування податків та зборів, стосовно виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні заперечує та надає довідку про середній заробіток позивача за лютий березень 2018 року, при цьому, зазначений розмір середнього доходу розраховано без виключення (без віднімання) сум відрахувань податків і зборів. А саме, вважає суму необгрутованою, оскільки відповідно до наданої відповідачем довідки про середній заробіток позивача, його середньоденний дохід становить 360,80 грн., отже сума середнього заробітку за вказаний період затримки розрахунку при звільненні не відповідає заявленій (380,60 грн. х 99 робочих днів = 37679,40 грн.). Крім того, в своєму відзиві зазначила, що протягом 2015-2018 років відповідач знаходиться в тяжкому фінансовому становищі, що ускладнило виконання ним зобов'язань. Відповідач має низький рівень надходження коштів від споживачів електричної енергії на поточний рахунок із спеціальним режимом використання. Рядом постанов НКРЕКП починаючи з 2015 року було встановлено нульовий відсоток відрахувань коштів, які надходили на рахунок відповідача зі спеціальним режимом використання. У період 2017-2018 років постановами НКРЕКП крім нульового алгоритму відрахувань коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії, було встановлено суми додаткових щодобових відрахувань (утримань) коштів з поточних рахунків ПАТ «Запоріжжяобленерго». Зазначені відрахування фактично позбавляють ПАТ «Запоріжжяобленерго» всього прибутку від господарської діяльності, починаючи з липня 2017 року. Таким чином, встановлення НКРЕКП з лютого у 2015 року нульового алгоритму відрахування коштів на поточні рахунки ПАТ «Запоріжжяобленерго», встановлення щодобових додаткових відрахувань коштів з поточних рахунків ПАТ «Запоріжжяобленерго» у 2017 та 2018 р., через борги споживачів за електричну енергію, позбавило ПАТ «Запоріжжяобленерго» можливості вчасно виконувати зобов'язання зі сплати податків та заробітної плати власним працівникам, що свідчить про відсутність вини перед позивачем. У зв'язку з чим, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

2.Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 01.08.2018 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням осіб, у якій розяснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

18.09.2018 року до суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог.

20.09.2018 року електронною поштою від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву.

Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось.

3.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, надані сторонами, суд встановив на їх підставі такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

У судовому засіданні встановлено, що 17.05.2010 року позивача ОСОБА_1 було прийнято на роботу до ПАТ «Запоріжжяобленерго» на посаду юрисконсульта Вільнянського РЕМ згідно наказу № 1400-к. 27.04.2018 року позивач ОСОБА_1 звільнився з роботи за власним бажанням, на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. ПАТ «Запоріжжяобленерго» на день звільнення позивача ОСОБА_1 нарахувало заробітну плату за період з вересня 2017 року по квітень 2018 року в сумі 58638,11 грн., але не виплатив у звязку з відсутністю грошових коштів. З дня звільнення по день подачі позову до суду жодної виплати належних позивачу ОСОБА_1 при звільненні сум не відбулося.

4.Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права.

Доводи позивача, викладені в позовній заяві, суд вважає обґрунтованими з наступних підстав.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до ст.43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Згідно із ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII від 19.10.1973, держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація згідно з частиною першою статті 117 КЗпП України повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (надалі - Порядок), середньомісячна зарплата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно з п. 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були витрачені належні йому від підприємства, установи організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Слід зазначити, що несвоєчасна або неповна виплата відповідних належних людині виплат, зокрема заробітної плати, порушує конституційний принцип, який гарантує забезпечення державою життєвого рівня достатнього для задоволення необхідних життєвих потреб і порушує право власності громадян на такі виплати, згідно позиції Європейського Суду з прав людини це є прямим порушенням статті першої Протоколу №1 Європейської конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», де зазначено: «Всяка фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».

Судом встановлено, що 17.05.2010 року позивача ОСОБА_1 було прийнято на роботу до ПАТ «Запоріжжяобленерго» на посаду юрисконсульта Вільнянського РЕМ згідно наказу № 1400-к.

27.04.2018 року позивач ОСОБА_1 звільнився з роботи за власним бажанням, на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Разом із тим, відповідно до наданого відповідачем повідомлення про нараховану суму, належну працівнику при звільненні, розмір невиплаченої ОСОБА_1 заробітної плати станом на 27.04.2018 року складає 58638,11 грн.

Зазначені обставини визнані відповідачем і, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин і добровільності їх визнання, ці обставини в силу положень ст. 82 ЦПК не підлягають доказуванню.

Таким чином, відповідачем порушено трудові права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення заборгованості по заробітній платі.

Згідно з довідкою ПАТ «Запоріжжяобленерго», наданої відповідачем станом на 04.09.2018 року, розмір заборгованості відповідача перед позивачем по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі складає 58638,11 грн., яка підлягає стягненню у судовому порядку.

Окрім того, відповідно до довідки ПАТ «Запоріжжяобленерго» про середній заробіток за період лютий - березень 2018 року середньоденний заробіток позивача складає 380,60 грн., при цьому, детальний розрахунок зазначеної суми середнього розрахунку суду не надано.

Отже, у судовому засіданні встановлено, що розрахунок середнього заробітку розраховується станом на день звільнення позивача з роботи 27.04.2018 року, згідно повідомлення про розмір оплати праці за березень та лютий 2018 року, а саме: в березні відпрацьовано 3 дні, заробітна плата склала: 877,14 грн. оклад, 131,57 грн. - надбавка за стаж, 859,60 грн. премія, разом 1868,31 грн.; у лютому відпрацьовано 20 днів, заробітна плата склала: 6140,00 грн. оклад, 921,00 грн. надбавка за стаж, 561,37 грн. премія, разом 7622,37. Сумарний розмір заробітної плати за березень лютий 2018 року складає 9490,68 грн., а робочі дні складають разом 23 дні. Середньоденна заробітна плата становить: 9490,68 грн. / 23 дні = 412,63 грн. Отже, кількість робочих днів, за які має бути виплачений середній заробіток у звязку з затримкою виплати заробітної плати з 30.04.2018 року (перший робочий день після звільнення) по 30.07.2018 року (дата подачі позову до суду) становить 62 дні, тому сума середнього заробітку у звязку з затримкою виплати заробітної плати при звільненні становить 412,63 грн. х 62 дні = 25583,06 грн. Оскільки, у звязку з затримкою виплати заробітної плати при звільненні сума у розмірі 25583,06 грн. була розрахована станом на дату подачі позову до суду 30.07.2018 року, а при не проведенні виплат до розгляду справи - по день постановлення рішення, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача донарахування, а саме донарахування середнього заробітку за кількістю робочих днів починаючи з 31.07.2018 року по 20.09.2018 року, що дорівнює 37 дням, при цьому, середньоденна заробітна плата становить 412,63 грн., отже, сума донарахованого середнього заробітку у звязку з затримкою виплати заробітної плати при звільненні становить: 412,63 грн. х 37 днів = 15267,31 грн., а загальний розмір середнього заробітку у звязку з затримкою виплати заробітної плати при звільненні складає 25583,06 грн. + 15267,31 грн. = 40850,37 грн.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати.

Отже, відсутність коштів у роботодавця жодним чином не може слугувати поважною причиною невиплати працівникові всіх належних йому сум, а невиплата заробітної плати розцінюється Європейським судом з прав людини як порушення права на мирне володіння своїм майном.

З огляду на наведене, доводи відповідача про скрутне фінансове становище та залежність виплати заробітної плати від стану виконання зобов'язань споживачами послуг товариства, як підстава для відмови у задоволенні позову, є неспроможними.

Враховуючи викладене вище, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги про стягнення не виплаченої заробітної плати і середнього заробітку за затримку з розрахунком, оскільки матеріалами справи підтверджено порушення трудових прав позивача. Підстав для відмови у задоволенні таких вимог суд не вбачає.

5.Судові витрати.

Відповідно вимогам ст. 141 ЦПК України з відповідача варто стягнути на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі: 1600,00 грн.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з позовним вимогами про стягнення заробітної плати, а тому суд вважає необхідним в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 115, 116, 223 КЗпП України, ст.ст. 2, 3, 10-12, 13, 81, 82, 141, 263 - 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (адреса: 69035, місто Запоріжжя, вулиця Сталеварів, будинок 14, ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (паспорт серії СА № 368439 виданий Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області 05.12.1996 року, мешкає за адресою: АДРЕСА_1) заборгованість:

- з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 58638,11 грн.;

- середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 40850,37 грн. (сума без відрахування обовязкових платежів та зборів).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (адреса: 69035, місто Запоріжжя, вулиця Сталеварів, будинок 14, ) на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 04.10.2018 року.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії СА № 368439 виданий Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області 05.12.1996 року, мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_2 акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго», адреса: 69035, місто Запоріжжя, вулиця Сталеварів, будинок 14, .

Суддя Вікторія Олександрівна Кіяшко

04.10.2018