Постанова

Іменем України

12 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 686/23471/14-ц

провадження № 61-5489 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Висоцької В. С., Мартєва С.Ю., Пророка В. В. (суддя-доповідач), Фаловської І. М., Штелик С.П.,

учасники справи:

позивач-ОСОБА_6,
представник позивача-ОСОБА_7,
відповідач-ОСОБА_8,

розглянув у порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_6, ОСОБА_8 на рішення Апеляційного суду Хмельницької області в складі суддів: П'єнти І. В., Корніюк А. П., Талалай О. І., від 08 серпня 2016 року.

Встановив:

У листопаді 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_9, правонаступником якої є ОСОБА_8, про розірвання договору та стягнення грошових коштів.

Позовна заява ОСОБА_6 мотивована тим, що 24 грудня 2012 року між ним та ОСОБА_9 було укладено попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,06 га, розташованої на території Хмельницької міської ради на землях садівничого товариства «Надія-3», яка призначена для ведення садівництва. Згідно з укладеним договором сторони визначили ціну об'єкта продажу в розмірі 64 800 грн. За умовами договору покупець зобов'язався за власний рахунок та в строк до моменту укладання основного договору підготувати документи, необхідні для його нотаріального посвідчення, а саме до 04 грудня 2013 року. Однак у визначений попереднім договором строк покупець не зміг підготувати документи, оскільки відповідач анулювала доручення, на підставі якого він представляв її інтереси в усіх державних установах. Станом на 01 лютого 2014 року позивач підготував необхідні документи для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, однак відповідач не бажає його укладати. Ці обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом.

На підставі наведеного, з урахуванням змінених позовних вимог ОСОБА_6 просив суд розірвати вказаний вище попередній договір купівлі-продажу та стягнути з відповідача кошти у вигляду авансового платежу, сплаченого ним до укладення попереднього договору, в сумі, еквівалентній 8 000 дол. США, що на 23 грудня 2014 року складає 125 293 грн 70 коп.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2015 року позов задоволено. Розірвано попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,06 га, розташованої на території Хмельницької міської ради на землях садівничого товариства «Надія-3», із цільовим призначенням для ведення садівництва, укладений 04 грудня 2012 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_9, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Бахарєвою Ю. Ф. і зареєстрований в реєстрі. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 внесені кошти за договором в сумі 125 293 грн 70 коп. та судовий збір в сумі 243 грн 60 коп. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави судовий збір в сумі 1 252 грн 93 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що, оскільки договір купівлі-продажу земельної ділянки, який би за формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, передана ОСОБА_6 грошова сума в розмірі 125 293 грн 70 коп. згідно з офіційним курсом НБУ на 23 грудня 2014 року є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 08 серпня 2016 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_9, правонаступником якої є ОСОБА_8, на користь ОСОБА_6 125 293 грн 70 коп. в рахунок повернення авансу змінено, а в частині стягнення судових витрат скасовано. Викладено абзаци перший та третій резолютивної частини рішення суду першої інстанції в такій редакції: «Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_8 як правонаступника ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 64 800 грн (у межах вартості спадкового майна) в рахунок повернення авансу».

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що суд першої інстанції, дійшовши обґрунтованого висновку щодо правової природи переданої грошової суми - авансу, не звернув уваги на те, що згідно з пунктами 2.4, 2.5 попереднього договору загальний розмір авансу становить 64 800 грн, що еквівалентно 8 000 дол. США. Отже, валютою авансу згідно з попереднім договором є гривня України. Обставини щодо сплати коштів у гривнях в розмірі 64 800 грн визнані сторонами. Таким чином, висновок суду першої інстанції про стягнення суми авансу в розмірі 125 293 грн 70 коп. суперечить вимогам закону. Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_9, правонаступником якої є ОСОБА_8, на користь ОСОБА_6 суми в рахунок повернення авансу слід змінити, зменшивши розмір стягнутого авансу до 64 800 грн. Також апеляційний суд встановив, що 64 800 грн стягнутого судом авансу не перевищує успадкованої ОСОБА_8 спадкової маси після смерті ОСОБА_9

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_8 просить скасувати рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 08 серпня 2016 року і передати справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Касаційна скарга ОСОБА_8 мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не дослідив належним чином зібраних у справі доказів, не звернув уваги, що свої обов'язки перед покупцем за попереднім договором покійна ОСОБА_9 виконала в повному обсязі, і позовні вимоги ОСОБА_6 про розірвання договору та стягнення авансового платежу є безпідставними, оскільки основний договір не укладено саме з вини позивача. Крім цього, спірна земельна ділянка за невідомих обставин декілька разів змінювала свого власника і в даний час належить невідомій ОСОБА_8 особі, але про цю обставину він дізнався лише після смерті матері під час оформлення спадщини. Враховуючи той факт, що в розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_8 участі не брав і апеляцію не складав, оскільки на той час не був ні правонаступником, ні відповідачем, суд вирішив питання про його права всупереч його інтересам. В усіх судових засіданнях під час апеляційного розгляду справи, що тривав більше року, брав участь суддя Апеляційного суду Хмельницької області Гринчук Р. С., але на останньому судовому засіданні 08 серпня 2016 року склад колегії було змінено. Замість судді Гринчука P. C. в розгляді справи взяла участь суддя Корніюк А. П. Усупереч вимогам частини другої статті 159 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) 2004 року справа не була розглянута спочатку.

У своїй касаційній скарзі, поданій у серпні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_6 просить змінити рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 08 серпня 2016 року в частині часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_9, правонаступником якої є ОСОБА_8, та стягнути з ОСОБА_8 як правонаступника ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 125 293 грн 70 коп.

Касаційна скарга ОСОБА_6 мотивована тим, що суд апеляційної інстанції при вирішенні спору не звернув уваги, що умовами попереднього договору про укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24 грудня 2012 року передбачено не лише грошовий еквівалент в іноземній валюті зобов'язання ОСОБА_6 щодо визначення та сплати ціни майбутнього основного договору, а й грошовий еквівалент в іноземній валюті зобов'язання ОСОБА_9 щодо повернення здійсненого позивачем авансового платежу. Тому в цьому випадку до правовідносин (зобов'язання) із повернення авансового платежу має бути застосована частина друга статті 533 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та стягнуто з відповідача на користь позивача авансовий платіж в сумі, вказаній в рішенні Хмельницького міськрайонного суду від 15 січня 2015 року, а саме 125 293 грн 70 коп., що згідно з офіційним курсом НБУ на 23 грудня 2014 року еквівалентно 8 000 дол. США.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2016 року, крім іншого, відкрито касаційне провадження у справі, зупинено виконання рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 08 серпня 2016 року, надано сторонам строк для подання заперечень на касаційні скарги.

У запереченні на касаційну скаргу ОСОБА_8, поданому ОСОБА_6 у листопаді 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, позивач просить відхилити касаційну скаргу ОСОБА_8

Заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_8 мотивоване тим, що викладені у касаційній скарзі посилання щодо незаконності рішення апеляційного суду є безпідставними і тому не заслуговують на увагу касаційного суду.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 лютого 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

05 лютого 2018 року справу передано на розгляд Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 03 вересня 2018 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційні скарги ОСОБА_8 та ОСОБА_6 підлягають залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з частинами першою, третьою статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Необґрунтоване ухилення однієї із сторін від укладання основного договору, передбаченого попереднім договором, може бути підставою для відшкодування другій стороні збитків, завданих простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства (частина друга статті 635 ЦК України).

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що 04 грудня 2012 року між позивачем ОСОБА_6 та відповідачем ОСОБА_9 було укладено попередній договір до договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,06 га, розташованої на території Хмельницької міської ради на землях садівничого товариства «Надія-3», для ведення садівництва, яка належить ОСОБА_11 на праві власності. За умовами цього попереднього договору (пункт 2.4) ціна об'єкта продажу визначена сторонами у розмірі 64 800 грн, що еквівалентно 8 000 дол. США. Після укладення попереднього договору основний договір купівлі-продажу між ними укладено не було, а отже, кошти, передані відповідачу, підлягають поверненню, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

З огляду на викладене, на відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню в разі невиконання зобов'язання.

Правила статті 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання.

Внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу.

Оскільки між сторонами не було укладено договір купівлі-продажу, а вони лише домовились укласти такий договір у майбутньому, то передана відповідачу грошова сума (забезпечуваний платіж) у розмірі 64 800 грн, що чітко зазначено у пункті 2.5 вказаного попереднього договору, є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постановах від 13 лютого 2013 року в справі № 6-176цс12, від 25 вересня 2012 року в справі № 6-82цс13.

Посилання ОСОБА_6 на помилкові висновки апеляційного суду про стягнення 64 800 грн замість 125 293 грн 70 коп. (еквівалент 8 000 дол. США) є безпідставними, оскільки на виконання умов попереднього договору було передано суму, визначену в гривнях, і саме ця сума підлягає стягненню з відповідача у справі як авансовий платіж за попереднім договором. Та обставина, що сторони передбачили у попередньому договорі доларовий еквівалент 64 800 грн, жодним чином не спростовує висновків апеляційного суду про необхідність стягнення саме переданої за договором суми в гривнях.

Посилання касаційної скарги ОСОБА_8 щодо порушення апеляційним судом вимог процесуального закону не підтверджуються наявними у матеріалах справи документами і на правильність та законність оспорюваного в касаційному порядку рішення апеляційного суду не впливають.

Слід зазначити, що відповідно до частини першої статті 304 ЦПК України 2004 року справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими цією главою (Розділ V, Глава 1 ЦПК України 2004 року).

Згідно з частиною другою статті 159 ЦПК України справа розглядається одним і тим самим складом суду. У разі заміни одного із суддів під час судового розгляду справа розглядається спочатку.

Судове засідання як процесуальна форма розгляду справи судом апеляційної інстанції складається з декількох частин, а саме: 1) підготовчої; 2) розгляду справи по суті; 3) судових дебатів; 4) ухвалення та проголошення рішення суду. Зазначені етапи судового засідання, кожен з яких має своє завдання, складаються з певних процесуальних дій апеляційного суду та інших осіб, які беруть участь у справі, мають відповідний зміст, перебувають в тісному зв'язку з іншими і становлять у сукупності єдиний процес. Зміст їх полягає в нижченаведеному.

Підготовча частина судового засідання - це така частина, від належного проведення якої залежить ефективність всього судового засідання у справі. Зокрема, у підготовчій частині перед судовою колегією апеляційного суду стоїть завдання з'ясувати, чи може бути розглянута справа: 1) за цього складу суду; 2) за цієї явки учасників процесу; 3) за наявності зібраних доказів у справі. З цією мстою у призначений для розгляду справи час головуючий відкриває судове засідання і оголошує, яка справа розглядатиметься, роз'яснює сторонам їх процесуальні права тощо.

Після завершення підготовчої частини судового засідання апеляційної інстанції колегія суддів апеляційного суду переходить до другої його частини - розгляду справи по суті. Розгляд справи по суті - це основна, центральна частина судового засідання апеляційної інстанції, в якій колегія суддів апеляційного суду з'ясовує фактичні обставини справи. Вона розпочинається доповіддю головуючого про: 1) зміст рішення (ухвали), яке оскаржено; 2) доводи апеляційної скарги; 3) межі, в яких повинні здійснюватися перевірка рішення (ухвали), встановлюватися обставини і досліджуватися докази.

Судові дебати (промова) - це наступна частина судового засідання апеляційного суду. В ній особами, які беруть участь у справі, та їх представниками підбивається підсумок проведеного дослідження обставин справи та належних у справі доказів.

Ухвалення та проголошення судового рішення - заключна частина судового засідання, в якій колегія суддів апеляційного суду перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції, ухвалює своє рішення (постановляє ухвалу) та оголошує його.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Апеляційного суду Хмельницької області від 08 серпня 2016 року № 86/03-04 «Щодо призначення повторного автоматичного розподілу» було призначено повторний автоматичний розподіл справи у зв'язку з відпусткою судді Гринчука Р. С. Того ж дня суддю Гринчука Р. С. було замінено на суддю Корніюк А. П. (а. с. 35, 35, том 2). Згідно з протоколом судового засідання від 08 серпня 2016 року розгляд цієї справи після заміни судді розпочався з підготовчої частини розгляду справи (15:22:03), потім справа розглядалася по суті (15:36:55), проведено судові дебати (16:13:39) і суд ухвалив та проголосив рішення суду. Тобто після заміни судді справа апеляційним судом розглянута спочатку, і тому посилання касаційної скарги ОСОБА_8 на порушення апеляційним судом вимог частини другої статті 159 ЦПК України 2004 року є безпідставними.

Оскільки доводи касаційних скарг не спростовують встановлених судом апеляційної інстанції обставин справи, а також висновків апеляційного суду про часткове задоволення позовних вимог, то судове рішення суду апеляційної інстанції відповідно до статті 410 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційні скарги - без задоволення.

Враховуючи, що судове рішення апеляційного суду слід залишити без змін, а скарги без задоволення, суд касаційної інстанції не має підстав для зміни розподілу судових витрат, понесених сторонами при розгляді справи судами попередніх інстанцій. Судовий збір за подання касаційних скарг слід покласти на осіб, які подали касаційні скарги.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419, підпунктом 4 пункту 1 розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України,

Постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 та касаційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 08 серпня 2016 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 08 серпня 2016 року в зв'язку із закінченням касаційного провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

С.Ю. Мартєв

В.В. Пророк

І.М. Фаловська

С.П. Штелик