Справа № 133/1503/18
Провадження № 22-ц/772/1996/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєчко В. Л.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 рокуСправа № 133/1503/18м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії:

головуючого: Оніщука В.В (суддя-доповідач),

суддів: Медвецького С.К., Медяного В.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_3

відповідач: ОСОБА_4

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26 липня 2018 року, постановлене у складі судді Сєчка В.Л., в порядку спрощеного провадження без участі сторін в приміщенні Козятинського міськрайонного суду Вінницької області, -

в с т а н о в и в :

У червні 2018 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів.

Позовні вимоги мотивовано тим, постановою Козятинського районного суду Вінницької області від 10.11.2003 року на її користь стягнуті аліменти з відповідача на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходу громадян, починаючи з 30 жовтня 2003 року і до його повноліття, однак на даний час змінився мінімальний розмір аліментів, який не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому просила збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26 липня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду раніше постановлених судових рішень про їх стягнення.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу мотивовану тим, що розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів, що не було враховано судом першої інстанції та як наслідок призвело до ухвалення помилкового рішення, тому просила оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, при цьому в апеляційній скарзі зроблено посилання на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Пунктом 8 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Апеляційна скарга на підставі ст.369 ЦПК України розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 2).

Постановою Козятинського районного суду Вінницької області від 10.11.2003 року на користь позивача стягнуті аліменти з відповідача на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 30 жовтня 2003 року і до його повноліття (а.с.5).

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 4928 від 08 липня 2016 року, було внесено зміни до Сімейного кодексу України в частині збільшення мінімального розміру аліментів.

Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України, в редакції, що набула чинності з 08 липня 2017 року, передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування позовних вимог про збільшення розміру аліментів, ОСОБА_7 зробила посилання на положення статті 192 СК України та збільшення мінімального розміру аліментів.

Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, отримувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Згідно роз'яснень, викладених в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Стаття 192 СК України вказує на підстави зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В статті 2 ЦПК України зазначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Позивач не надала доказів на підтвердження підстав, встановлених ст. 192 СК України, а саме: про зміну матеріального та сімейного стану сторін по справі, погіршення чи поліпшення здоров'я когось з них. Зі змісту позовної заяви вбачається, що єдиною підставою звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів є внесення змін в чинне законодавство щодо мінімального розміру стягуваних аліментів.

За таких обставин, доказів, які є підставами для зміни розміру аліментів та свідчили про погіршення матеріального стану позивача, поліпшення матеріального стану відповідача, що встановлені ст. 181, ст. 192 СК України, суду не надано, крім того, вбачається, що позивач просить змінити не розмір аліментів, а просить змінити мінімальну межу не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яка була встановлена законом, що за своєю правовою природою не є зміною розміру аліментів, суд правильно застосував до спірних правовідносин правову норму, яка діяла на час розгляду та вирішення справи про стягнення аліментів, а тому дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про зміну розміру аліментів.

У випадку понесення позивачем додаткових витрат на дитину, вона у передбачених законом випадках не позбавлена права звернутися до суду з позовом до відповідача про стягнення понесених витрат.

Окрім цього, за наявності підстав передбачених ст. 192 СК України ОСОБА_3 не позбавлена можливості звернутися до суду із новим позовом про зміну розміру аліментів.

Як слідує із роз'яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

За таких обстави, збільшення мінімального розміру аліментів на одну дитину, який визначено законом, не є підставою для пред'явлення позову про зміну розміру аліментів. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначено законом (частина друга статті 182 СК України).

Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 04 липня 2018 року по справі № 536/1557/17.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що збільшення мінімального розміру аліментів на одну дитину, який визначено законом, не є підставою для пред'явлення позову про зміну розміру аліментів.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду про відмову в позові з урахуванням підстав позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, доводами апеляційної скарги не спростовується, суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, Апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ С.К. Медвецький

/підпис/ В.М. Медяний

Згідно з ориігналом

Суддя В.В. Оніщук