233 № 753/4739/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Наумик О.О., за участі секретаря судового засідання Клугер Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівці цивільну справу № 233/753/4739/18 за позовом
ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1),
до ОСОБА_2 (місце реєстрації за позовною заявою зазначено за адресою: Донецька область, м. Макіївка-30, площа ГрибиніченкоАДРЕСА_1, фактичне місце проживання за позовною заявою зазначено за адресою: АДРЕСА_2)
«про визнання правочину дійсним та визнання права власності»
ОСОБА_1 19.03ю.2018 р. звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 «про визнання правочину дійсним та визнання права власності», в якому просить:
- визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля (марка RENAULT, модель MAGNUM 440, 2003 року випуску, тип ТЗ - вантажний сідловий тягач, номер кузова (шасі, рама) № VF611GTA000128334, реєстраційний номер НОМЕР_1, який перебуває на обліку у ВРЕР м. Макіївки при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області з 22.02.2011 р. і зареєстрований за Продавцем), укладений між ним та ОСОБА_2 22.03.2011 року;
- визнати за ним право власності на автомобіль, що є предметом договору купівлі-продажу від 22.03.2011 р., а саме: марки RENAULT, модель MAGNUM 440, 2003 року випуску, тип ТЗ- вантажний сідловий тягач, номер кузова (шасі, рама) № VF611GTA000128334, реєстраційний номер НОМЕР_1,
22.03.2011 р. між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу спірного автомобіля.
На момент укладення Договору спірний автомобіль належав відповідачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 САЕ №427377, виданого ВРЕР м. Макіївки при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 22.02.2011 р.
В день підписання договору купівлі-продажу відповідач передав йому технічний паспорт на спірний автомобіль, а також видав довіреність ВРІ № 640320, якою уповноважив його керувати та розпоряджатися цим автомобілем, який перебуває на обліку в ВРЕР м. Макіївки при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області з 22.02.2011 р. і зареєстрований за Продавцем.
Він (позивач) сплатив відповідачу вісімдесят тисяч гривень за вказаний Автомобіль, отримавши від відповідача вищевказану довіреність та письмову розписку, згідно з якою він зобовязався спірний автомобіль оформити на позивача нотаріально договором купівлі-продажу в м. Лубни Полтавської області після вирішення невідкладних питань.
Разом з цим 22.03.2011 р. після передачі грошей відповідачу вони у присутності двох свідків уклали договір купівлі-продажу автомобіля, за яким домовилися про всі істотні умови, в тому числі, що відповідач зобовязується спірний автомобіль оформити на позивача нотаріально в м. Лубни Полтавської області договором купівлі-продажу після вирішення своїх невідкладних питань.
Відповідач забрав всі свої особисті речі зі спірного автомобіля та передав свідоцтво про реєстрацію ТЗ, що дало йому (позивачу) підстави користуватися цим майном до нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.
Спірний автомобіль він капітально відремонтував та почав його використовувати. Разом з цим відповідач надав йому нотаріальну довіреність ВРІ № 640320, якою уповноважив його керувати та розпоряджатися спірним автомобілем.
В подальшому він неодноразово звертався до відповідача з вимогою щодо дотримання умов договору від 22.03.2011 р. про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу, від чого той постійно ухилявся.
У травні 2014 року звязок з відповідачем у звязку з діями Росії на території Донецької області України було втрачено.
На даний час йому стало відомо про зміну фактичного місця проживання відповідача (переселився з м. Макіївки до м. Києва), який не заперечує факт продажу позивачу автомобіля й отримання коштів, але все одно вселяло ухиляється від нотаріального посвідчення Договору купівлі-продажу.
Вважає, що за підстав ст.ст.638, 639, 334, 220,657, 328 ЦК України його позов має бути задоволеним, договір купівлі-продажу спірного автомобіля визнаний дійсним.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12.04.2018 р. позовну заяву за дійсним позовом передано на розгляд за підсудністю до Словянського міськрайонного суду Донецької області (а.с.23-24).
Ухвалою Словянського міськрайонного суду Донецької області від 25.05.2018 р. цивільну справу за дійсним позовом передано на розгляд до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області за територіальною юрисдикцією (підсудністю) (а.с.31).
Ухвалою Костянтинівського міськрайнного суду Донецької області від 03 липня 2018 року відкрите провадження по цивільній справі за дійсним позовом за правилами загального позовного провадження (а.с.44-45).
Ухвалою Костянтинівського міськрайнного суду Донецької області від 30.08.2018 р. підготовче провадження у цивільній справі за дійсним позовом закрите, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні (а.с.53).
Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився: матеріали справи містять заяву позивача про розгляд справи у його відсутність з посиланням на підтримання позову (а.с.51).
Відповідач, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання у ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом оголошення на сайті суду, а також за повідомленою позивачем адресою місця перебування відповідача у м. Києві шляхом направлення судової повістки рекомендованим повідомленням), у судове засідання не зявився, відзив на позов суду не надав, судові повістки, направлені рекомендованим повідомленням, повернуті на адресу суду з позначкою «за закінченням встановленого строку зберігання»,
внаслідок чого судом постановлено про ухвалення заочного рішення за наявності передбачених ст.280 ЦПК підстав.
Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до такого:
За свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля марки RENAULT, модель MAGNUM 440, 2003 року випуску, тип ТЗ- вантажний сідловий тягач, номер кузова (шасі, рама) № VF611GTA000128334, реєстраційний номер НОМЕР_1, є ОСОБА_2 (копія на а.с.16).
22 березня 2011 року ОСОБА_2, з одного боку Продавець, та ОСОБА_1, з іншого боку Покупець, був підписаний договір «купівлі-продажу автомобіля», за текстом якого Продавець зобовязується передати Автомобіль у власність Покупцю, а Покупець зобовязується прийняти у власність Автомобіль, який має такі характеристики: марка RENAULT, модель MAGNUM 440, 2003 року випуску, тип ТЗ - вантажний сідловий тягач, номер кузова (шасі, рама) № VF611GTA000128334, реєстраційний номер НОМЕР_1, який перебуває на обліку у ВРЕР м. Макіївки при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області з 22.02.2011 р. і зареєстрований за Продавцем (автомобіль належить Продавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 САЕ№ 427377, виданого ВРЕР м. Макіївки при УДАІ ГУВМС України в Донецькій області 22.02.2011 р.), - для експлуатації та реалізації в межах України з наданням тимчасових номерів.
За п.1.2. Договору, Продавець зобовязується оформити Автомобіль на Покупця нотаріально в м. Лубни Полтавської області (місце виконання Договору) договір купівлі-продажу після вирішення своїх невідкладних питань (за рахунок продавця).
Договір містить підписи Продавця і Покупця, а також двох свідків, в присутності яких, за текстом Договору, він підписаний (копія на а.с.10-12).
Вказані документи, на думку позивача, підтверджують факт того, що сторони досягли істотних умов договору купівлі-продажу спірного автомобіля, внаслідок чого він набув право власності на цей автомобіль.
Такі доводи позивача суд вважає неспроможними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.
Так, підстави припинення права власності, в тому числі, і відчуження власником свого майна, передбачені ст.346 ЦК України.
Відповідно до ч.3 ст.347 ЦК України, у разі відмови від права власності на майно, право на яке підлягає державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру.
На підставі статті 34 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-XII від 30.06.1993 року з відповідними змінами та доповненнями, порядок здійснення відомчої реєстрації та ведення обліку транспортних засобів (1032-2009-п, 8-2010-п) визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 вищевказаних Правил встановлюється єдиний на території України порядок державної реєстрації та обліку автомобілів; розділом «Державна реєстрація транспортних засобів», визначено документи, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів. При цьому, відповідно до ч.2 п.8 Порядку, документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, є зокрема, - договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, договори купівлі-продажу транспортних засобів, оформлені в Державтоінспекції, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби.
У пункті 2 Правил вказано, що вони є обов'язковими для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів.
Такі вимоги є суттєвими умовами при укладені договору купівлі-продажу автомобіля і їх недотримання не дає підстав вважати, що такий правочин відбувся.
Доказів того, що до органу, який здійснив реєстрацію права власності на спірний автомобіль, надходила заява власника про відмову від права власності на цей автомобіль, суду не надано, тому, відповідно до ч.3 ст.347 ЦК України право власності ОСОБА_2 на цей автомобіль не припинилося.
Також, в порушення п.п. 7, 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі - Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), позивач за час дії довіреності не перереєстрував спірний транспортний засіб на себе, щоб могло б свідчити про набуття ним права власності.
Підписаний сторонами 22.03.2011 р. договір «купівлі-продажу автомобіля» не можна вважати дійсним, оскільки в судовому засіданні не встановлено будь-яких об'єктивних причин, що ускладнювали чи робили б неможливим укладення між сторонами такого договору до звернення позивача до суду з даним позовом та перереєстрації права власності на автомобіль в органах ДАІ.
Тим більше, що цього ж дня волевиявлення сторін з приводу спірного автомобіля було посвідчено нотаріально у виданій відповідачем на імя позивача довіреності, якою відповідач уповноважив позивача на керування та розпорядження спірним автомобілем, що не є підставою для виникнення у позивача права власності на цей автомобіль.
Сама по собі наявність довіреності та розписки, як і факт експлуатації позивачем спірного автомобіля, не підтверджує перехід права власності на автомобіль від відповідача до позивача, оскільки законодавством визначено виключний перелік документів, які підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, а тому вказані документи, без дотримання обов'язкового порядку щодо відчуження транспортного засобу відповідно до статті 58 ЦПК України не можуть вважатись належними доказами, так як суперечать вимогам чинного законодавства, яке встановлює особливий порядок укладання договорів щодо транспортних засобів.
Враховуючи викладене, а також те, що позивач не довів тих обставин, на які посилається в своїй позовній заяві, а саме те, що спірний автомобіль дійсно було відчужено його власником позивачеві, позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 280-282, 141 ЦПК України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1)
до ОСОБА_2 (місце реєстрації за позовною заявою зазначено за адресою: Донецька область, м. Макіївка-30, площа ГрибиніченкоАДРЕСА_1, фактичне місце проживання за позовною заявою зазначено за адресою: АДРЕСА_2)
«про визнання правочину дійсним та визнання права власності» відмовити.
Рішення виготовлено у повному обсязі 08.10.2018 р.

Заочне рішення суду може бути переглянуто Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яка може бути ним подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя