№ 637/1175/18
№ 2-н/637/10/18
У Х В А Л А

Іменем України

1 жовтня 2018 року с.м.т. Шевченкове

Суддя Шевченківського районного суду Харківської області Островська Н.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей ,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеною заявою, в якій просить видати судовий наказ про стягнення з боржника ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Гатомість, заявником заявлено вимогу про стягнення аліментів на утримання двох дітей: Ростислава, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Назарія, ІНФОРМАЦІЯ_2, у тому ж розмірі - твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, що не відповідає вимогам п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України та є підставою для відмови у видачі судового наказу, передбаченою п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Крім того, із заявою про видачу судового наказу заявником додано копію рішення Шевченківського районного суду Харківської області № 2037/1389/12 від 25.10.2012 року, на підставі якого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання дітей Ростислава, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Назарія, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з 24.07.2012 року і до досягнення дітьми повноліття.

Таким чином є судове рішення, яке набрало законної сили 04.11.2012 року і підлягає примусовому виконанню, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З огляду на викладене, заявник фактично звернулась із заявою про зміну способу стягнення алміентів на утримання дітей.

Відповідно до п. п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 161 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу.

Беручи до уваги наведене, враховуючи, що заявницею заявлено вимог, яка не відповідає положенням статті 161 ЦПК України, суд, у відповідності до положень п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, вважає необхідним відмовити у видачі судового наказу.

Згідно ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 161, 162, 165, 166, 167 Цивільного процесуального кодексу України,-

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

Розяснити заявнику право звернення у позовному порядку.

Копію ухвали направити заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу України.

Суддя Н.І.Островська