Справа № 445/1252/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року Золочівський районний суд Львівської області

в складі судді Сивак В. М.

з участю секретаря Захарчук Н.Я.

прокурора Сеньків О.Я.

представник позивача ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2

представник відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Золочеві цивільну справу за позовом Золочівської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Білокамінської сільської ради Золочівського району Львівської області до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Золочівське дочірнє лісогосподарське підприємство ЛГП «Галсільліс», про відшкодування шкоди, завданої державі,

ВСТАНОВИВ:

Золочівська місцева прокуратура Львівської області в інтересах держави в особі Білокамінської сільської ради Золочівського району Львівської області звернулася до суду із вимогою стягнути з ОСОБА_4 на розрахунковий рахунок Білокамінської сільської ради №0195, одержувач УДКСУ у Золочівському районі с.Білий Камінь, , МФО 825014, 450262,09 грн. шкоди, завданої державі. Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_4, працюючи на посаді лісника обходу, не проводив належним чином перевірки стану охорони лісу, не вживав належних заходів щодо попередження та припинення незаконних рубок, не доповідав про факти незаконних рубок, які мали місце у його дільниці, не виявляв осіб, винних у порушенні лісового законодавства, не оглядав місця вчинення рубок лісу, не складав рапортів про стан охорони лісів від самовільних рубок. Внаслідок цього, допустив незаконну рубку 109-ти дерев породи «дуб» та «граб», «сосна», «бук», чим спричинено шкоду від самовільної порубки на загальну суму 450262,09 грн.

Прокурор Сеньків О.Я. та представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали, просять позов задоволити у повному обсязі.

Представники відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечили.

Представник третьої особи Золочівське дочірнє лісогосподарське підприємство ЛГП «Галсільліс» в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, які залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період, зокрема, ліс, ландшафти та інші природні комплекси.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 17 Лісового кодексу України, ліси надаються в постійне користування на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища. Право постійного користування лісами посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

За приписами статті 19 Лісового кодексу України постійні лісокористувачі зобов'язані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення; дотримуватися встановленого законодавством режиму використання земель.

Таким чином, порубка дерев визнається незаконною, якщо вчинена: без відповідного дозволу; за дозволом, виданим із порушенням чинного законодавства; до початку чи після закінчення установлених у дозволі строків; не на призначених ділянках чи понад установлену кількість; не тих порід дерев, які визначені в дозволі; порід, вирубку яких заборонено.

ОСОБА_5 з пунктом 5 статті 64 (Основні вимоги щодо ведення лісового господарства) зазначеного Кодексу, підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов'язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

ОСОБА_5 з пунктами 1, 5 частини 2 статті 105 цього Кодексу, відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи: винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників; винні у порушенні строків лісовідновлення та інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.

Відповідно до статті 107 Лісового кодексу України, підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Стаття 41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлює економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема, передбачає відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Відповідно до статей 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди втілено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

ОСОБА_5 ревізії проведеної 14.07.2014 року директором Золочівського ДЛГП «Галсільліс» ОСОБА_6 та проведеного розрахунку шкоди №1206-1, №1205-1, «1207-1, №1208-1, №1206, №1205, №1204, №1202, №1201, №1200, № розмір завданої шкоди становить 450 262,09 грн.

ОСОБА_5 інформації Золочівського ДЛГП «Галсільліс» від 13.06.2014 року №49, обхід 3 квартал 2 знаходиться на території Білокамінської сільської ради та перебуває у постійному користуванні Золочівського ДЛГП «Галсільліс» на підстав матеріалі лісовпорядкування від 2012 року.

Вироком Золочівського районного суду Львівської області від 29 вересня 2014 року, винесеним у справі №445/1718/14-к ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.197 КК України та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року шести місяців іспитового строку не вчинити нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

Даним вироком встановлено, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_4 своїх обовязків щодо охорони лісу, невстановлені досудовим слідством особи протягом березня 2014 року та на початку квітня в обході №3 кварталі №2 24, 25, 26, 27, 28, 29 Золочівського ДЛГП «Галсільліс» вчинили незаконні рубки 109 дерев породи дуб, граб, сосна, бук, що було виявлено під час раптової ревізії, проведеної працівниками Золочівського ДЛГП «Галсільліс» та зазначено в акті раптової ревізії. Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_4 своїх обовязків Золочівському ДЛГП «Галсільліс» було заподіяно збитки в сумі 450262,09 грн.

Отже, із вищенаведеного вбачається, що незаконну вирубку дерев породи сосна було здійснено в обході №3 кварталі №2 24, 25, 26, 27, 28, 29, який передано у постійне користування Золочівському ДЛГП «Галсільліс». Відповідне порушення було здійснено внаслідок неналежного виконання працівником своїх трудових обовязків. Таким працівником являється ОСОБА_4, що підтверджується наказом №22-к від грудня 2013 року «Про прийняття на роботу» згідно із яким ОСОБА_4 прийнято на посаду майстром лісу Золочівського ДЛГП «Галсільліс» з 02.12.2013 року.

21 лютого 2014 року між Золочівське ДПГП «Галсільліс» та ОСОБА_4 було укладено договір про повну матеріальну відповідальність останнього за збереження довірених йому матеріальних цінностей.

Відповідно до статті 1172 Цивільного кодексу України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

ОСОБА_5 розяснень Вищого господарського суду України, наведених у постанові від 09 лютого 2016 року у справі № 907/556/15 підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Таким чином, при вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної порушенням вимог лісового законодавства у випадках встановлення контролюючими органами при проведенні перевірок дотримання природоохоронного законодавства факту правопорушення, слід виходити з того, що обов'язки із забезпечення охорони, захисту, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які й повинні нести відповідальність за невиконання та неналежне виконання згаданих обов'язків, зокрема, за незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок та пошкодження дерев.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов'язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження (17 квітня 2018 року ОСОБА_7 Верховного Суду у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18, ЄДРСРУ № 73469613)

Більше того, у п. 8 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 № 2 роз'яснено, що пред'явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред'явлено позов, і позивач не погоджується на її заміну, суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача з власної ініціативи. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Отже, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести постійні лісокористувачі, вина яких полягає у допущенні та не перешкоджанні їх працівниками незаконному вирубуванню лісових насаджень (пошкодженню дерев) внаслідок неналежного виконання ними своїх службових обов'язків. Як вбачається із матеріалів справи постійним лісокористувачем виступає Золочівське дочірнє лісогосподарське підприємство «Галсільліс».

Відповідно до ч.1-3 ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Оскільки стаття 51 ЦПК України передбачає заміну відповідача тільки за заявою позивача по справі, суд самостійно позбавлений можливості замінити неналежного відповідача, ОСОБА_4в., на належного Золочівське дочірнє лісогосподарське підприємство «Галсільліс».

Позивач та його представник не заявляли клопотання про заміну неналежного відповідача по справі, а отже у задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки вони заявлені не до належного відповідача.

На підставі викладено, та керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 141, 247 ч.2, 258, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Золочівської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Білокамінської сільської ради Золочівського району Львівської області до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Золочівське дочірнє лісогосподарське підприємство ЛГП «Галсільліс», про відшкодування шкоди, завданої державі у розмірі 825014, 450262,09 (чотириста пятдесят тисяч двісті шістдесят дві гривні, 09 коп.) грн. ? відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання через Золочівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_8