Справа № 159/3201/18
Провадження № 2/159/983/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Лесика В.О.,

за участю секретаря Шокот С.Т.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3, який приймає участь в судовому режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковель цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 банк «Приватбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Ковельський міськрайонний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області про визнання та скасування виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 банк «Приватбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 третя особа, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Ковельський міськрайонний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує на наступні обставини: 13.02.2007 року між ним та банком було укладено кредитний договір за умовами якого йому було надано споживчий кредит в розмірі 20000 доларів США з кінцевим терміном погашення 13.02.2017 року. На забезпечення виконання даного кредитного договору 13.02.2007 року між сторонами було укладено договір іпотеки. Рішенням від 26.05.2009 р. Ковельського міськрайонного суду Волинської області по справі № 2-502/09 задоволено позов Закритого акціонерного товариства „ОСОБА_4 банк „Приватбанк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Враховуючи заявлені позивачем зміни позовних вимог зі звернення стягнення на предмет іпотеки на розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором, кредитний договір № VOKVGA00001240 від 13.02.2007 p., укладений між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством „ОСОБА_4 банк „Приватбанк" розірвано. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Закритого акціонерного товариства „ОСОБА_4 банк „Приватбанк" заборгованість за кредитним договором в розмірі 146 863 грн. 18 коп., 1468 грн. 63 коп. судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Дане рішення сторонами не оскаржувалось і 06.06.2009 р. набрало законної сили. Вважає що зобов'язання за вищезазначеним кредитним договором припинились з 06.06.2009 р. і з цього моменту банк не мав право проводити будь-яких нарахувань за ним.Однак, як вбачається із розрахунку заборгованості за договором і доданого до заяви про видачу оспорюваного виконавчого напису, нарахування незаконно продовжувалися і після розірвання кредитного договору аж до 11.08.2017 р., а тому зазначені обставини спростовують безспірність вимоги.

Крім того ОСОБА_1О зазначено, що заочним рішенням від 27.08.2013 р. Ковельського міськрайонного суду Волинської області по справі № 159/4106/13-ц в провадженні № 2/159/1064/13 частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства „ОСОБА_4 банк „Приватбанк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення його і інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у спірній квартирі, що є предметом іпотеки, із зняттям з реєстрації по місцю реєстрації місця проживання.

В рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 13.02.07 р. № VOKVGA00001240, - квартиру АДРЕСА_1, шляхом продажу вищезазначеної квартири як предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством ОСОБА_4 банк „Приватбанк" з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану квартири АДРЕСА_1, перепланування та перебудови квартири АДРЕСА_1, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_2 у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення всіх, передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу квартири АДРЕСА_1 як предмета іпотеки. Виселено ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 із зняттям з реєстрації за адресою місця знаходження квартири. В решті позову відмовлено. Рішення набрало законної сили і було виконано. Передана в іпотеку квартира була продана відповідачем іншій особі.

Відповідач знав (не міг не знати), що по даному кредиту було раніше постановлено судове рішення про стягнення боргу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яке набрало законної сили і було виконано. А тому в силу ст. 61 Конституції України не мав права звертатися із заявою про вчинення виконавчого напису з метою повторного стягнення боргу.

Крім того статтею 88 Закону України „Про нотаріат" передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

З дати набрання законної сили рішенням від 26.05.2009 р. Ковельського міськрайон ного суду Волинської області по справі № 159/4106/13-ц пройшло більше восьми років.

З дати набрання законної сили рішенням від 27.08.2013 р. Ковельського міськрайон ного суду Волинської області по справі № 159/4106/13-ц пройшло більше чотирьох років.

Тобто кредитодавець на момент звернення з заявою про вчиненні оспорюваного виконавчого напису не мав права вимоги повернення кредиту.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник свої вимоги підтримали в повному обсязі з підстав зазначених в позові.

Представник відповідача ПАТ комерційний банк «Приватбанк» в своєму відзиві на позов зазначив, що здійснення виконавчого напису регулюються статтями 87-91 Закону України «Про нотаріат» і главою 16 ІІ розділу Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року,а також постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів,за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Пунктом 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями, встановлено такі документи: а) оригінал кредитного договору;б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Для вчинення виконавчого напису, банк надав нотаріусу вказані документи. Крім цього, жодним нормативно-правовим актом не передбачена, що для вчинення виконавчого напису, нотаріус зобовязаний витребовувати інші документи, зокрема такі як зазначає в позові ОСОБА_1 судові рішення, які набрали законної сили. Зазначає, що невірним є посилання позивача, що приватним нотаріусом ОСОБА_5 порушені вимоги перевірки безспірності заборгованості. Оскільки безспірність заборгованості при вчинені виконавчого напису визначається нотаріусом тільки на підставі наданих документів передбачених переліком, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172, відповідно до п.3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України N 296/5 від 22.02.2012 р. Перелік документів для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172, є вичерпаним. Інші документи для вчинення виконавчого напису нормативно-правовими актами, не передбачені. Крім того, Законом України «Про нотаріат» і Порядком вчинення нотаріальних дій України не передбачено узгодження безспірності заборгованості з боржником, при вчиненні виконавчого напису. Враховуючи викладене, прохає відмовити в позові.

В судовому засіданні в режими відео конференції представник ПАТ КБ «Првиатбанк»ОСОБА_3 заявлений позов фактично не визнав і в його задоволенні просив відмовити з підстав не виконання боржником взятих на себе зобовязань по кредитному договору, підтримавши надісланий відзив на позов.

Представник Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби в судове засідання не зявився, надіславши письмове повідомлення про розгляд справи за відсутності представника.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 в судове засідання також не зявився, хоча про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку був повідомлений, відзив на позов не подав.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі суд дійшов висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 13.02.2007 року між ПАТ КБ«Приватбанк» та позивачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умови якого останній отримав кредит в розмірі 20000 доларів США з кінцевим терміном повернення кредиту 13.02.2017 року.

На забезпечення даного кредитного договору 13.02.2007 року між сторонами було укладено договір іпотеки предметом якого є однокімнатна квартира №109, що знаходиться по вул.Володимирська,85 в м.Ковелі, що належить іпотекодавцю, тобто позивачу у справі.

У звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2009 року кредитний договір від 13.02.2007 року розірвано та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 146 863 гр.18 коп.

Іншим рішенням Ковельського міськрайонного суду від 27.08.2013 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 13.02.2007 року звернуто стягнення на предмет іпотеки- квартиру №109 в будинку №85 по вул.. Володимирській в м. Ковелі.

У відповідності з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_3 29.11.2016 року на підставі договору купівлі-продажу передана у приватну власність ОСОБА_6.

10.10.2017 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 видано виконавчий напис у відповідності з яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 13.02.2007 року, та зазначено строк за який проводиться стягнення 3632 дні, а саме з 13.02.2007 р. по 11.08.2017 року на суму , що складає 2838413,86 грн

Згідно зі ст. ст.87,88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 18 ЦК України,ст. 87 Закону України «Про нотаріат»).

Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року№1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року № 6-158цс15.

Разом з тим, відповідно до правової позиції ВСУ, що була висловлена ним в постанові від 05.07.2017 року у справі 6-887цс17: "З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису."

У ході розгляду справи встановлено, що на час звернення ПАТ КБ «Приватбанк» до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в суді вже розглядались справи про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитом,а також зверталось стягнення на предмет іпотеки.

Дана обставина підтверджується, рішеннями Ковельського міськрайонного суду Волинської області які зазначені вище.

Фактично за виконавчим написом проведено повторне стягнення заборгованості без врахування зазначеного.

З підстав викладених вище, суд приходить до висновку про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Разом з тим, оскільки виконавчий напис у розумінні ЦК не є правочином, недійсність якого може бути встановлена судом, а тому він може бути визнаний лише таким, що не підлягає виконанню. Боржник може захищати свої права шляхом предявлення вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню (повністю або частково). В звязку з цим вимога позивача про скасування виконавчого напису не підлягає задоволенню.

Питання щодо судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст.10, 12, 81, 89, 141, 263-268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 10.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі №15483, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 110487,11 доларів США, що за курсом 25,69 відповідно до службового розпорядження НБУ від 11.08.2017 року, що складає 2838413,86 грн. за кредитним договором № VOKVGA00001240 від 13.02.2007 року та витрат, пов'язаних із вчиненням виконавчого напису в розмірі 3000 гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «Приватбанк» на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн.80 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повний текст рішення складено 18 жовтня 2018 року.

Головуючий: В.О.Лесик