Справа № 446/1037/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Котормус Т.І.
Провадження № 22-ц/783/1534/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Брикайло М.В.,

з участю: представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Камянка-Бузького районного суду Львівської області від 21 березня 2018 року у справі за позовом комунального підприємства «Камянкаводоканал» до ОСОБА_3 про визнання договору з надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення укладеним та стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року комунальне підприємство «Камянкаводоканал» звернулось до суду з позовом (а.с.2-4), уточненим заявою від 03.08.2016 року (а.с.19), в якому просило визнати укладеним договір №769 від 20.02.2014 року між КП «Камянкаводоканал» та ОСОБА_3 про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення і стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги станом на 01.07.2016 року в розмірі 6819 грн. 78 коп., згідно з наданим розрахунком.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що договору з відповідачем про надання вказаного виду житлово-комунальних послуг укладено не було, однак, відповідач зобовязаний оплачувати за надані підприємством послуги з водопостачання та водовідведення, які подаються до його квартири централізовано, відповідно до закону. Крім того, зазначає, що відповідач зобовязаний був укласти з підприємством договір про надання житлово-комунальних послуг, розроблений на основі встановленого законом Типового договору по даному виду послуг, однак, відповідач від укладення такого договору від 20.02.2014 року відмовився.

ОСОБА_4янка-Бузького районного суду Львівської області від 21.03.2018 року позовні вимоги КП «Камянкаводоканал» задоволено частково.

Визнано укладеним договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення №769 від 20.02.2014 року між КП «Камянкаводоканал» та ОСОБА_3 на основі Типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь КП «Камянкаводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у квартиру в розмірі 4174 грн. 46 коп. та судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_3, просить його скасувати з підстав недоведеності обставин, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апелянт вважає, що суд дійшов помилкового висновку про те, що послуги йому надавались, і безпідставно послався на підтвердження свого висновку на акти від 08.04.2005 року та 04.01.2005 року про зірвані пломби та про користування мешканцями квартири водопровідно-каналізаційною системою, оскільки ці акти складені без його присутності, як власника квартири, виключно на підставі висновків працівників КП «Камянкаводоканал» та невідомих йому осіб, які доступу до його квартири не мали. Вважає, що суд не дав належної оцінки акту від 11.10.2004 року, який підтверджує наявність пломб в кухні та ванній кімнаті.

Крім цього, звертає увагу, що позивач у своєму позові чітко не вказав, яка існує заборгованість і за який період вона утворилась із зазначенням чітких дат та сум боргу та надання про це підтверджуючих документів, за яким тарифом вона нараховувалась.

Апелянт вважає, що суд повинен був дослідити статут підприємства, витяг про державну реєстрацію підприємства та дозвіл (ліцензію) на водопостачання та інформацію про якісні характеристики води, яку він постачає.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1янка-Бузька Львівської області з 20.05.2004 року (а.с.21).

Постачання холодної води та водовідведення до квартири відповідача здійснюється централізовано, виконавцем вказаного виду житлово-комунальних послуг є КП «Камянкаводоканал» (а.с.125, 126).

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у квартиру відповідача (а.с.7-8, 20), заборгованість по даному виду послуг станом на 01.07.2016 року становить 6819 грн. 78 коп.

Вказаний розмір заборгованості обрахований позивачем за період з 01.07.2005 року по 01.07.2016 року з урахуванням сплаченого відповідачем у липні 2008 року боргу в сумі 1120 грн. 56 коп. та виходячи із затверджених у встановленому порядку тарифів, оскільки у квартирі відповідача відсутні лічильники обліку холодної води.

У відповідності до ст.11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини, юридичні факти, заподіяння матеріальної та моральної шкоди тощо, а також вони можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст.526 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Спеціальними нормативно-правовими актами, які регулюють правовідносини щодо надання вказаного виду житлово-комунальних послуг, є Закон України «Про житлово-комунальні послуги» та Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року.

Пунктом 20 вказаних вище Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, зокрема, передбачено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Обовязок споживача житлово-комунальних послуг, до яких відноситься й послуга з постачання холодної води та водовідведення, оплатити надану виконавцем послугу закріплений також і в п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Таким чином, відсутність між сторонами договору про надання вказаного виду послуг не звільняє відповідача від обовязку оплатити за надані йому послуги, оскільки такий обовязок у нього виникає в силу закону, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення є законними і підлягають задоволенню в межах трирічного строку позовної давності, який передував зверненню позивача 27.05.2014 року з вказаним позовом (тобто з 01.06.2011 року), на застосуванні наслідків спливу якого наполягав відповідач і з таким рішенням суду погодився позивач, оскільки в апеляційному порядку його не оскаржував.

При цьому, колегія суддів частково погоджується із доводами апелянта про те, що судом невірно визначений спірний період, а саме, кінцева його дата, оскільки позивач у своєму позові просив стягнути заборгованість в розмірі 6819 грн. 78 коп., обраховану станом на 01.07.2016 року, однак, суд вийшов за межі заявлених позовних вимог, стягнувши з відповідача заборгованість за липень 2016 року в розмірі 90 грн. 45 коп., чого позивач не просив і це підтверджується поданим до заяви про уточнення позовних вимог розрахунком (а.с.19-20), а тому спірним періодом, за який слід стягнути з відповідача у користь позивача заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, є період з 01.06.2011 року по 01.07.2016 року, а тому розмір стягуваної з відповідача заборгованості необхідно зменшити до 4084 грн. (4174 грн. 46 коп. 90 грн. 45 коп.).

Той факт, що постачання холодної води у квартиру позивача та водовідведення з неї здійснювалось у спірний період, підтверджується актом від 08.04.2005 року, з якого встановлено, що при перевірці стану внутрішньої водопровідної і каналізаційної системи було зафіксовано зірвані пломби у приміщенні кухні та ванної кімнати та відсутність їх у туалеті (а.с.48).

Цей акт підписаний контролером Камянка-Бузького ВУ ВКГ, представником абонента, дільничним інспектором РВ УМВС, а відповідач від підписання цього акту відмовився.

Інших письмових доказів на підтвердження тієї обставини, що постачання холодної води та водовідведення у квартиру відповідача було припинено у встановленому законом порядку після квітня 2005 року, відповідачем надано не було.

Таким чином, доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Порушення норм процесуального закону суд допустив і у вирішенні питання розподілу судових витрат, оскільки стягуючи сплачений позивачем судовий збір в повному обсязі 243 грн. 60 коп., поза увагою суду залишилась вимога процесуального закону (ст.141 ЦПК України) про застосування принципу пропорційності стягнення судових витрат при частковому задоволенні позовних вимог майнового характеру, а тому рішення в цій частині теж необхідно змінити.

Отже, з урахуванням того, що апеляційним судом задоволено позов на суму 4084 грн., що становить 60% від ціни позову, та задоволено апеляційну скаргу на суму 90 грн. 45 коп., що становить 1,3% від розміру вимог за апеляційною скаргою, тому позивачеві необхідно компенсувати за рахунок відповідача лише 141 грн. 40 коп. (146 грн. 16 коп. судовий збір за подання позову, за вирахуванням 04 грн. 76 коп. сплаченого відповідачем судового збору за подання апеляційної скарги у звязку з частковим задоволення апеляційним судом апеляційної скарги).

Таким чином, оскаржуване рішення суду підлягає зміні шляхом зменшення стягуваних з відповідача у користь позивача сум заборгованості та судового збору, а в решті рішення суду необхідно залишити без змін, оскільки суд вірно визначився з характером спірних правовідносин та застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.3,4, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Камянка-Бузького районного суду Львівської області від 21 березня 2018 року в частині визначення розміру заборгованості та судового збору, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 в користь комунального підприємства «Камянкаводоканал», змінити, зменшивши розмір стягуваної заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення до 4084 гривень та зменшивши розмір стягуваного судового збору до 141 гривні 40 копійок.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 21 вересня 2018 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

ОСОБА_5