Номер провадження: 22-ц/785/4465/18
Номер справи місцевого суду: 491/425/17
Головуючий у першій інстанції Дорош В. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів колегії: Дрішлюка А.І.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Фабіжевській Т.С.,

за участю: представника прокуратури Одеської області Харітонової О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою прокуратури Одеської області на ухвалу Ананьївського районного суду Одеської області від 20 червня 2017 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання правочину дійсним, третя особа Управління забезпечення діяльності виконавчого комітету та міської ради Подільського міської ради Одеської області,-

В С Т А Н О В И В:

28 квітня 2017 року ОСОБА_5 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_6 про визнання правочину дійсним, третя особа Управління забезпечення діяльності виконавчого комітету та міської ради Подільського міської ради Одеської області.

До початку розгляду справи по суті сторони у справі надали суду укладену між ними та підписану мирову угоду з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок.

За умовами мирової угоди:

Відповідач ОСОБА_6 за згодою позивача ОСОБА_5 погашає свій борг перед позивачем шляхом передачі позивачеві права власності на нежитлову будівлю - двоповерховий магазин літ.А загальною площею 274,2 м.кв., в тому числі основною площею 226,8 м.кв., яка розташована у АДРЕСА_2.

Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 20 червня 2017 року затверджено мирову угоду між сторонами.

В апеляційній скарзі прокуратура Одеської області просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою справу направити до місцевого суду для продовження розгляду, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції позивач ОСОБА_5, відповідач ОСОБА_6, а також представники третіх осіб Управління забезпечення діяльності виконавчого комітету та Подільської міської ради не з'явились, але про розгляд справи вони сповіщались належним чином та завчасно, про що свідчать поштові повідомлення про отримання ними судових повісток. Тому у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка належним чином повідомлених сторін у судове засідання не перешкоджає розглядові справи та доступі до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, викладені у апеляційній скарзі, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Визнаючи мирову угоду між сторонами, суд першої інстанції виходив із того, що її умови не суперечать закону, не порушують прав та свобод, а також інтересів інших осіб.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Як вбачається з тексту мирової угоди, відповідач ОСОБА_6 зазначила, що вона є власником нежитлової будівлі - двоповерхового магазину літ. А, загальною площею 274,2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2, а тому у якості погашення заборгованості перед позивачем ОСОБА_5 вона передає їй право власності на вказаний об'єкт нерухомого майна.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно ч.1-3 до ст.207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов'язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Тобто мирова угода є двостороннім (у даному випадку - тристороннім) волевиявленням, спрямованим на врегулювання спору шляхом взаємних поступок. Вона укладається сторонами і може стосуватися лише їхніх прав та обов'язків та предмета спору з урахуванням загальних правил вчинення правочинів у письмовій формі. Її умови мають бути такими, щоб у разі відмови сторони у подальшому від мирової угоди, вона могла бути виконана примусово. При цьому суд зобов'язаний перевірити, чи не суперечить мирова угода законодавству, а також, чи не порушує вона прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Однак, колегія суддів приходить до висновку про те, що постановлена ухвала суду першої інстанції про затвердження мирової угоди є передчасною, оскільки судом першої інстанції не було встановлено право власності ОСОБА_6 на спірне нерухоме майно, що є порушенням норм права при затвердженні судом мирової угоди.

У пункті 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року визначено, щокожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зокрема є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення оскаржуваної ухвали, як помилкової.

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокуратури Одеської області задовольнити частково, ухвалу Ананьївського районного суду Одеської області від 20 червня 2017 року скасувати.

Справу передати для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) на користь прокуратури Одеської області (м.Одеса вул.Пушкінська, 3, р/р 0564 в ДКСУ м.Київ, МФО 820172, , неприбуткова організація) судовий збір за розгляд апеляційної скарги у розмірі 1 762 гривні.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та подальшому оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено: 12 липня 2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік