Ухвала

Іменем України

01 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 755/1603/18

провадження № 61-45929ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Кузнєцова В. О.,

розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 29 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 06 вересня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергій Павлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук С. П., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У березні 2018 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила: зупинити стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука С. П., реєстровий № 482, вчиненого 08 лютого 2011 року, яким звернено стягнення на нерухоме майно, а саме - чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4; зупинити реалізацію предмету іпотеки шляхом проведення електронних торгів Державним підприємством «Сетам» з реалізації квартири АДРЕСА_1; накласти арешт на вказану квартиру, що належить на праві власності ОСОБА_4; заборонити вчиняти реєстраційні дії, пов'язані з реєстрацією прав власності на нерухоме майно в Єдиному державному реєстрі речових прав власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1.

Заява мотивована тим, що 30 листопада 2017 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука С. П., реєстровий № 482, вчиненого 08 лютого 2011 року, яким запропоновано звернути стягнення на чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4, в рахунок погашення боргу в сумі 1 152 933,70 грн. Предметом позову, з яким ОСОБА_4 звернулася до суду, є визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука С. П., реєстровий № 482, вчиненого 08 лютого 2011 року таким, що не підлягає виконанню. В межах зазначеного виконавчого провадження 15 березня 2018 року квартиру АДРЕСА_1 реалізовано за ціною 757 925,23 грн, проведення аукціону перебуває на стадії підписання протоколу. На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса проводяться виконавчі дії, що в майбутньому може унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 29 березня 2018 року заяву про забезпечення позову задоволено частково. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука С. П., реєстровий № 482, вчиненого 08 лютого 2011 року, яким звернено стягнення на нерухоме майно, а саме - чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності позивачу ОСОБА_4 В іншій частині відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що предметом позову ОСОБА_4 є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, по якому на даний час вчиняються виконавчі дії у виконавчому провадженні, зокрема щодо реалізації предмета іпотеки, а невжиття заходу забезпечення позову може суттєво утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 06 вересня 2018 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишено без задоволено, ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 29 березня 2018 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права.

16 жовтня 2018 року Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» подало засобами поштового зв'язку касаційну скаргу, в якій просило скасувати ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 29 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 06 вересня 2018 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_4 необґрунтовано наведено припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення в разі задоволення її позовних вимог, а передчасне застосування заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк».

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з пунктом 6 частини першої, частиною третьою статті 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про те, що між сторонами існує спір, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до ускладнення виконання можливого рішення суду в разі задоволення позовних вимог, і обґрунтовано забезпечив позов. Вид забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами.

Наведені у касаційній скарзі доводи Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» були предметом розгляду апеляційного суду та їм дана належна правова оцінка.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомес де ла Торре проти Іспанії»).

Відповідно до частини другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами попередніх інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень.

Відповідно до частини п'ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 29 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 06 вересня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергій Павлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов