Постанова

Іменем України

29 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 213/3067/17

провадження № 61-39984 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Усика Г. І. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Олійник А. С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2018 року у складі колегії суддів: Бондар Я. М., Барильської А. П., Зубакової В. П.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (далі ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат») про відшкодування моральної шкоди.

На обгрунтування позовних вимог зазначала, що її син, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючи майстром зміни №4 ОВД №1 РЗФ-2 в ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», 28 вересня 2016 року при виконанні трудових обов'язків, знаходячись у будівлі перевантажувального вузла №8 рудозбагачувальної фабрики №2, загинув внаслідок обвалення будівель, споруд та їх елементів.

Відповідно до акту № 8 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, затвердженого 26 грудня 2016 року заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області ОСОБА_6, основною причиною нещасного випадку є неякісне розроблення або відсутність проектної документації на будівництво, реконструкцію виробничих об'єктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, обладнання, устаткування тощо; супутні причини - порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання, устаткування машин, механізмів тощо, невиконання посадових обов'язків, а тому комісія дійшла висновку, що причинами настання нещасного випадку на підприємстві стали дії та бездіяльність посадових осіб ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат».

Загибель сина, що сталася внаслідок не забезпечення відповідачем безпечних умов праці, спричинила великий нервовий удар, призвела до порушення життєвого ритму, погіршення відносин з оточуючими, негативно відобразилася на її здоров'ї, вимагає від неї додаткових зусиль в організації власного життя та завдає їй глибоких душевних страждань

Посилаючись на наведене, просила стягнути з ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на відшкодування моральної шкоди 1 500 000,00 грн.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 лютого 2018 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди 1 000 000,00 грн.

Вирішено питанняпро розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у зв'язку зі смертю

ОСОБА_5 на робочому місці з вини відповідача - дій та бездіяльності посадових осіб ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», позивачу спричинено тяжкі моральні страждання, а тому суд з урахуванням наведеного та, виходячи із засад розумності і справедливості, вважав можливим задовольнити позовні вимоги частково, у розмірі 1 000 000,00 грн.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 червня

2018 року апеляційну скаргу ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» задоволено частково.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 лютого 2018 року змінено в частині визначеного судом першої інстанції розміру моральної шкоди, зменшивши його з 1 000 000,00 грн до 100 000,00 грн, без утримання податку з доходів фізичних осіб.

В іншій частині рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 лютого 2018 року залишено без змін.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині визначеного судом першої інстанції розміру відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд, з урахуванням глибини, тривалості та характеру моральних страждань позивача, з застосуванням засад розумності, виваженості та справедливості, вважав обгрунтованим та справедливим розмір відшкодування заподіяної ОСОБА_4 моральної шкоди в сумі 100 000,00 грн.

У липні 2018 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_4, у якій заявник посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2018 року та залишити в силі рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від

07 лютого 2018 року

Касаційна скарга обгрунтована тим, що апеляційний суд безпідставно зменшив розмір відшкодування моральної шкоди до 100 000,00 грн з огляду на те, що внаслідок не забезпечення відповідачем безпечних умов праці загинув її син, що призвело до непоправних втрат та моральних страждань, без урахування сталої практики Верховного Суду України та Європейського суду з прав людини, рішеннями яких потерпілим за подібних обставин присуджуються значно більші суми. З урахуванням наведеного вважала, що визначений апеляційним судом розмір відшкодування моральної шкоди є несправедливим.

11 вересня 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на касаційну скаргу, у якому відповідач просив поновити строк на його подання, посилаючись на те, що копію ухвали про відкриття касаційного провадження та копію касаційної скарги отримав лише 29 серпня 2018 року, що позбавило можливості надати відзив у встановлений судом строк.

Наведені заявником обставини є поважними причинами несвоєчасного подання відзиву на касаційну скаргу, а тому відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України суд касаційної інстанції вважає можливим продовжити ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» строк для подання відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_4 та приєднати його до матеріалів справи.

Відзив мотивовано тим, що рішення апеляційного суду є законним та обгрунтованим, доводи касаційної скарги не спростовують обгрунтованість висновків суду апеляційної інстанції, який надав належну оцінку зібраним у справі доказам, та справедливо зменшив розмір відшкодування моральної шкоди до 100 000,00 грн.

Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши законність та обгрунтованість оскаржуваної постанови в межах доводів касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 є матір'ю ОСОБА_5, який працюючи майстром зміни №4 ОВД №1 РЗФ-2 в ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», 28 вересня 2016 року при виконанні трудових обов'язків, перебуваючи в будівлі перевантажувального вузла № 8 рудозбагачувальної фабрики № 2, загинув внаслідок обвалення будівель, споруд та їх елементів.

Відповідно до акту № 8 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, затвердженого 26 грудня 2016 року заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області ОСОБА_6, основною причиною нещасного випадку є неякісне розроблення або відсутність проектної документації на будівництво, реконструкцію виробничих об'єктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, обладнання, устаткування тощо; супутні причини - порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання, устаткування машин, механізмів тощо, невиконання посадових обов'язків, у зв'язку з чим комісія дійшла висновку, що причинами настання нещасного випадку на підприємстві стали дії та бездіяльність посадових осіб ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат».

Згідно частини першої статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган (частина другастатті 153 КЗпП України).

Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частинами першою - третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (частина перша статті 1167 ЦК України).

За змістом статті 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім'єю.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності правових підстав для покладення обов'язку на ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» відшкодування моральної шкоди ОСОБА_4

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди ОСОБА_4, апеляційний суд урахував глибину та тривалість моральних страждань позивача, яких вона зазнала внаслідок смерті сина, та із застосуванням принципів розумності і справедливості дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача на відшкодування моральної шкоди 100 000,00 грн.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Наведені у касаційній скарзі доводи щодо несправедливого зменшення судом апеляційної інстанції суми моральної шкоди зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду дійшла висновку, що суд апеляційної інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник