У Х В А Л А

Іменем України

02 листопада 2018 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_4, Перша київська державна нотаріальна контора, Державне підприємство "СЕТАМ", Приватний нотаріус Косенко Микола Олександрович, Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація про визнання недійсними договору дарування та договору іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

30.10.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання недійсними договору дарування та договору іпотеки.

30.10.2018 року представником позивача, ОСОБА_1, було подано заяву про забезпечення цього позову (яка була отримана суддею 31.10.2018 року). Ухвалою суду від 31.10.2018 року дану заяву було повернуто заявнику у зв'язку з недодержанням ним вимог статті 151 ЦПК України.

01.11.2018 року представником позивача повторно подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, оскільки у випадку задоволення позову, виконання рішення у справі може бути ускладнено через подальший незаконний перепродаж даної квартири.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, як до, так і після її відкриття, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно інформаційної довідки № 142566043 від 24.10.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира, на яку заявник просить накласти арешт, зареєстрована за власником ОСОБА_3, щодо неї наявний запис про іпотеку № 28226131 від 04.10.2018 року, де строк виконання основного зобов'язання, яке забезпечене іпотекою настає 04.11.2018 року; підставою виникнення права власності зазначено договір дарування квартири від 18.07.2003 року, тоді як в 2018 році в провадженні суду перебуває справа № 754/10377/18, відповідно до якої Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація намагається виселити ОСОБА_2 з цієї квартири, як такої, що перебуває на балансі і закріплена на праві господарського відання за комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва" на підставі розпорядження Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 30.01.2015 року № 48.

Зважаючи на наявність ознак неправомірних дій з квартирою, суд приходить до висновку, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову заявником обґрунтована, оскільки повідомлені ним обставини дають підстави вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення позову, виконання рішення в майбутньому може бути утрудненим або неможливим.

З метою уникнення подальшого відчуження квартири та звернення на неї стягнення як на предмет іпотеки, суд вважає за необхідне накласти арешт на дану квартиру.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149-153, 260, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_4, Перша київська державна нотаріальна контора, Державне підприємство "СЕТАМ", Приватний нотаріус Косенко Микола Олександрович, Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація про визнання недійсними договору дарування та договору іпотеки, - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 (номер запису про право власності 28169332, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 000).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали доручити позивачу ОСОБА_2 та/або представнику позивача за довіреністю.

Копію ухвали направити до відома відповідачу ОСОБА_3.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя