Справа № 749/589/18
Номер провадження 2/749/208/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2018 р. м. Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого-судді Шаповал З.О.

секретаря Скорої Л.О.

представника позивача Могілей А.М.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сновськ цивільну справу №749/589/18 за позовом Органу опіки та піклування - Сновська районна державна адміністрація Чернігівської області (місце знаходження вул.. Незалежності, 19, м. Сновськ, Чернігівської області) в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_2 (мешканки АДРЕСА_1), третя особа на стороні позивача служба у справах дітей Сновської районної державної адміністрації Чернігівської області (місце знаходження вул.. Незалежності, 19, м. Сновськ, Чернігівської області), про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ

У травні 2018 року орган опіки та піклування - Сновська районна державна адміністрація Чернігівської області звернувся до суд з позовом в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3, третя особа на стороні позивача служба у справах дітей Сновської районної державної адміністрації Чернігівської області про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2.

Позов обґрунтовується тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків.

За час проживання у м. Сновськ позивач зарекомендувала себе з негативної сторони: ніде не працює і не має бажання працювати, змінює співмешканців, може вживати спиртне у громадських місцях, не доглядає за дитиною, і не займається її вихованням та утриманням.

У зв'язку зі складними життєвими обставинами малолітню ОСОБА_3 14.03.2016 було направлено до центру соціально-психологічної реабілітації дітей с. Хмільниця Чернігівського району. За заявою матері 29.11.2016 дитину було повернуто у сім'ю.

На сьогоднішній день відповідачка проживає разом з донькою, матір'ю ОСОБА_4, яка також не працює, та співмешканцем ОСОБА_5, який фізично, ні матеріально родині не допомагає. Коштів на продукти харчування та на оплату житлово-комунальних послуг не мають взагалі.

Згідно довідки Сновського районного центру зайнятості ОСОБА_2 зареєстрована як безробітна. Також відповідачка перебувала на обліку та отримувала ДСД одиноким матерям з 01.11.2016 по 30.04.2017, проте з питанням переоформлення документів для поновлення виплат не зверталась, тому будь-яких видів ДСД не отримує, що свідчить про безвідповідальність матері.

Під час неодноразового відвідування родини було встановлено, що світло у будинку відрізане за несплату, продукти харчування майже відсутні, лише декілька разів були залишки колись приготованої їжі з дуже неприємним виглядом та запахом, дві картоплини та трохи гороху. Санітарний стан будинку незадовільний, брудні речі розкидані, постійно стоїть брудний посуд, посередині кімнати розкидане сміття та дрова, груба в аварійному стані. Присадибну ділянку не обробляють, підсобного господарства не утримують.

Дитина ходить до школи голодною, оскільки їжі немає. Дитячого одягу дуже мало, засоби особистої гігієни майже відсутні або у неналежному стані. До школи дівчинка ходить у брудному одязі. У навчальному процесі дитини мама участі не бере зовсім, не цікавиться її успіхами, не підтримує зв'язку зі школою та класним керівником, не відвідує батьківські збори.

Відповідачка попереджалась про невиконання своїх батьківських обов'язків, але належних висновків не зробила і надалі продовжує ухилятися від виконання своїх батьківських обов'язків.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позові.

У судовому засіданні відповідачка позовні вимоги не визнала. Пояснила, що не хоче, щоб її позбавляли батьківських прав відносно її дочки. Вона старається виправитися, дитину зібрала до школи, купила їй новий одяг, зустрічалася з класним керівником дитини. У дитини є своє спальне місце, куточок школяра. Інколи дитина ночує у знайомих, але дочка завжди її попереджає. Дрова на зиму заготовлені. У всьому їй допомагає фахівець із соціальної роботи. Отримана соціальна допомога витрачається разом з соціальним працівником на продукти харчування. На роботу не працевлаштувалась, бо заболів шлунок.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що з квітня 2018 року сім»я ОСОБА_2 знаходиться під супроводом спеціалістів ЦСССДМ у Сновському районі. Відповідачка ОСОБА_2 переїхала до м.Сновськ з міста Києва. Вона соціально неадаптована до місцевих умов проживання. Не знає як і куди йти за оформленням допомоги, де купувати дрова, картоплю. За допомогою свідка відповідачкою було отримано державну соціальну допомогу, завезено дрова. Свідок ініціювала в школі для дитини безкоштовні обіди. Конторолює витрати з соціальної допомоги, разом з відповідачкою купують необхідні продукти харчування, полікували дитині зуби. В будинку ОСОБА_2 безлад. Свідок роз»яснює, як вести домашне господарство, як займатися консервуванням, але відповідачка ніби-то і прислуховується, але робить по-своєму. У дитини довгий час був педикульоз, тому її не прийняли до табору відпочинку. На роботу відповідачка не йде, хоча двічі у центрі зайнятості їй давали направлення на завод продовольчих товарів.Помічалися за відповідачкою випадки вживання алкоголю та вона на декілька днів залишала дитину одну з бабусею.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, приходить до наступного.

Судом встановлено, що в м. АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка має малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5) та довідкою Сновської міської ради (а.с.12).

Згідно довідки Сновського районного центру зайнятості № 144 від 05.04.2018 року відповідачка станом на 05.04.2018 року зареєстрована як безробітна. ( а.с. 13).

З матеріалів справи вбачається, що донька позивачки перебувала в Центрі соціально - психологічної реабілітації дітей( а.с. 17) та за заявою позивача була повернена до неї. ( а.с. 16).

З висновку органу опіки та піклування - Сновська районна державна адміністрація Чернігівської області від 24.05.2018 року №09-29/1189 вбачається, що відповідач зарекомендувала себе з негативної сторони: ніде не працює і не має бажання працювати, змінює співмешканців, може вживати спиртне у громадських місцях, не доглядає за дитиною, і не займається її вихованням та утриманням.(а.с. 3-4)

З актів обстеження умов проживання відповідача ( а.с. 19-22) не вбачається, що мати ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстко поводиться з дитиною, являється хронічним алкоголіком або наркоманом, вдається до будь-яких видів експлуатації дитини, примушує її до жебракування та бродяжництва. В свою чергу дитина хоча і не в повному обсязі, але забезпечена спальним місцем, одягом, сім"я має продукти харчування та паливо для опалення. Суд погоджується, що матеріально-побутові умови відповідача дуже примітивні, але це не являється, виходячи з змісту ч. 1 ст. 170 СК України та пунктів 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", навіть підставою для відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав.

Матеріали справи не містять жодних належних доказів навмисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню - дитини. Загалом позовні вимоги ґрунтуються виключно на незадовільних матеріально-побутових умовах проживання, неналежному фінансово-матеріальному забезпеченні сім`ї відповідачки, тоді як у рішенні від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» Європейський Суд з прав людини зазначив, що недостатнє фінансове забезпечення сім'ї не являється підставою для взяття дітей під державну опіку, що визначення можливості надання сім'ї спеціальної матеріальної допомоги задля збереження цілісності сім'ї є завданням перш за все відповідних місцевих органів влади, вказав на серйозне втручання у сімейне життя і порушення у зв'язку з цим ч.2 ст. 8 Конвенції з прав людини.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини.

За змістом наведеної правової норми ухилення від виконання зобов'язань батьків по вихованню дитини означає такі діяння (дії чи бездіяльність), які полягають у навмисному свідомому невиконанні зазначених обов'язків, коли особа має реальну можливість виконати їх, але не вчиняє відповідних дій. Навмисність такого ухилення має місце тоді, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки.

Пленум Верховного Суду України у пунктах 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав роз"яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов"язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов"язками.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 пояснила, що дійсно бувають випадки неналежного відношення відповідачки до своєї дитини, але вона має наміри в подальшому приділяти належну увагу вихованню доньки.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 12 вказаного Закону, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Враховуючи викладене, суд виходить із того, що справи про позбавлення батьківських прав мають вирішуватися з дотриманням гарантій, встановлених також ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 р. у справі "Савіни проти України" наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що, незважаючи на певний вільний розсуд держави в справі відібрання дітей під державну опіку, відбирання дітей від батьків означає відрізання дітей від свого коріння, що може бути виправданим лише у виняткових випадках.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матірю обов'язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки.

При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов'язків свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.

Умовою по ухиленню від обов'язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст.164 СК України може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов'язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Окрім того, суд відзначає, що відповідачка проявляє материнські почуття до дитини, не бажає з нею розлучатись і вчиняє певні дії для забезпечення їй необхідних умов проживання, які хоча і не є достатніми, але мають бути взяті до уваги судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що хоча в цілому відповідач неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки, але зважаючи на матеріальне становище відповідача, яке є незадовільним, та намір поміняти ставлення до своїх батьківських обов"язків та з врахуванням всіх обставин цієї справи, у задоволенні позову слід відмовити, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і виконувати свої батьківські обов'язки сумлінно, а також поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням відповідачем батьківських обов'язків.

Керуючись ст. ст.150, 164-167 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 133, 141, 142, 197, 198, 200, 206, 263-265, 268, 273, 354, ЦПК України, п.п. 15.5 п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні позову Органу опіки та піклування - Сновська районна державна адміністрація Чернігівської області в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача служба у справах дітей Сновської районної державної адміністрації Чернігівської області про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Чернігівської області через Щорський районний суд Чернігівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення (буде) виготовлений 03.10.2018 року.

Суддя З.О.Шаповал