РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/2519/17

пр. № 2/759/845/18

30 серпня 2018 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Миколаєць І.Ю., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (03134, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (03134, АДРЕСА_1), ОСОБА_3 (03134, АДРЕСА_1), третя особа: Святошинська районна в м.Києві державна адміністрація (03115, м.Київ, просп.Перемоги,97) про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

16.02.2017 року ОСОБА_4, який представляє інтереси ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-тя особа: Святошинська районна в м.Києві державна адміністрація про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення з житлового приміщення, а саме кімнати АДРЕСА_1 Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24 січня 2007р. на підставі Свідоцтва про право власності на житло він отримав у власність житлову кімнату АДРЕСА_1 З 10.11.2007 року позивач перебував у шлюбі з ОСОБА_2. Крім того, позивач удочерив дочку ОСОБА_2 від першого її шлюбу - ОСОБА_3. Починаючи з 08 січня 2008 року відповідачі були зареєстровані за вищевказаною адресою в кімнаті позивача. Проте згодом, спільне життя у ОСОБА_1 з ОСОБА_2 не склалось і остання, приблизно влітку 2014 року, разом з дітьми пішла проживати окремо від позивача. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14.05.2015 року вищевказаний шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. Таким чином, літа з 2014 року відповідачі за місцем своєї реєстрації не проживають, а позивачу їх теперішнє місце проживання невідоме. Оскільки, відповідачі не проживають в даній кімнаті і не бажають добровільно знятися з реєстраційного обліку, позивач вимушений звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності на вищевказане житлове приміщення шляхом виселення відповідачів.

14.03.2017 року ухвалою суду відкрито провадження у справі (а.с.15).

08.09.2017 року у повторному автоматичному розподілі справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Святошинський районний відділ в м. Києві Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку, була зареєстрована за суддею Святошинського районного суду м. Києва Миколаєць І.Ю., у зв'язку з відстороненням судді Петренко Н.О. (а.с.33).

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 12.09.2017 р. справа прийнята в провадження судді Миколаєць І.Ю. (а.с.35).

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено у новій редакції.

Так, відповідно до п.п.9 п.1 Розділу XIII (Перехідні положення) ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

23.04.2018 року ухвалою суду розгляд справи продовжено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачам подати відзив на позовну заяву, позивачу роз'яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачам право на подання заперечень на відповідь на відзив (а.с.40-41).

Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзиви від відповідачів не надходили. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідачі та/або позивач до суду не подавали.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, позивач на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.01.2007 року, виданого на підставі розпорядження від 24.01.2007р. за №277, є власником кімнати АДРЕСА_1

Згідно довідки по формі №3 від 18.03.2016р. в кімнаті АДРЕСА_1 що належить позивачу, з 08.01.2008 року зареєстровані відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та неповнолітня дитина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Відповідно до акту перевірки паспортного режиму від 25.02.2015 року, складеного комісією ЖЕД-1 за участю сусідів, було встановлено, що на момент перевірки в кімнаті АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були відсутні (а.с.6).

Крім того, даний факт також було встановлено рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14.05.2015 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відповідно до якого ОСОБА_2 з кінця літа 2014 року проживає окремо від ОСОБА_1 (а.с.7).

Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні права власності, навіть якщо ці перешкоди не пов'язані з позбавленням права володіння.

Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають в приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Виходячи з того, що вищевказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійснення права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про виселення; 5) про оголошення фізичної особи померлою.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що кімната №55. по вулиці Нова, 2 в місті Києві є особистою власністю позивача.

Відповідачі, залишаючись зареєстрованими у вказаній квартирі, перешкоджають позивачу в користуванні належною йому власністю в повному обсязі, а тому суд визнає вимоги позову обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Виходячи із контексту позовної заяви, а саме: реєстрації відповідачів у квартирі, власником якої є позивач, не приживання відповідачів у квартирі та бажання позивача усунути перешкоди у праві власності, суд приходить до висновку про некоректність написання прохальної частини, а тому задовольняє вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування приміщенням.

З огляду на викладене, з урахуванням обставин справи та доказів, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а тому на підставі викладеного та керуючись ст. 2, 13, 89, 74, 76, 79, 80, 81, 141, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (03134, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (03134, АДРЕСА_1), ОСОБА_3 (03134, АДРЕСА_1), третя особа: Святошинська районна в м.Києві державна адміністрація (03115, м.Київ, просп.Перемоги,97) - задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, у здійсненні ним права власності кімнатою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням з кімнатою АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду міста Києва.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

Суддя: І.Ю. Миколаєць