Дата документу 23.10.2018 Справа № 554/6326/18
Провадження № 2/554/2724/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року Октябрський районний суд м.Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.

за участю секретаря Садошенко М.П.,

за участі учасників справи:

позивач: ОСОБА_1,

представник позивача ОСОБА_1: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; третя особа: Публічне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Країна»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у серпні 2018 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; третя особа: Публічне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Країна», в якому просить стягнути з відповідача на свою користь завдану моральну шкоду у розмірі 150000 гривень, а також судові витрати на надання професійної правничої допомоги у розмірі 7000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вироком Київського районного суду м.Полтави від 23.05.2017 року ОСОБА_3 був засуджений за ч.1 ст.286 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Згідно вироку, 18.07.2015 року ОСОБА_3, знаходячись в стані алкогольного спяніння, близько 21 год.35 хв. у м.Карлівка Полтавської області, керуючи транспортним засобом, порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України та допустив зіткнення з мотоциклом під керуванням позивача. Внаслідок зіткнення позивач отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи віднесені до ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 16.01.2018 року вказаний вирок Київського районного суду м.Полтави був залишений без змін, але ОСОБА_3 був звільнений від відбування основного покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».

ПАТ «Страхова Компанія «Країна», відповідно до листа від 12.04.2018 року повідомила, що прийняла рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 100000 гривень. Проте, відшкодування моральної шкоди у розмірі 5% страхової виплати за шкоду заподіяну здоровю, що максимально складає 5000 гривень, при глибині моральних страждань позивача є недостатньою.

З моменту вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 переніс сім оперативних втручань; внаслідок отриманих тілесних ушкоджень з 12.012.2016 року по 11.07.2016 року позивач був визнаний дитиною-інвалідом, так як на момент скоєння ДТП був неповнолітнім, з 12.07.2016 року по 31.07.2017 року був визнаний інвалідом 2 групи, а з 01.08.2017 року по теперішній час є інвалідом 3 групи.

Відповідач скоїв кримінальне правопорушення за ст.286 ч.1 КК України, знаходячись у стані алкогольного спяніння; позивач відчуває фізичний біль з 18.07.2015 року по цей час, не може жити повнокровним життям, і взагалі обмежений у русі. Моральну шкоду позивач оцінює в 150000 гривень. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 23.08.2018 року було відкрите провадження за даною позовною заявою за правилами спрощеного позовного провадження.

Через канцелярію суду надійшли письмові пояснення третьої особи щодо позову (а.с.34-35), в яких ПАТ «Страхова Компанія «Країна» зазначило, що на основі наданих позивачем документів та відповідно до ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» третя особа прийняла рішення про виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 за шкоду заподіяну його життю та здоровю у розмірі 100000 гривень. Таким чином, ПАТ «Страхова Компанія «Країна» свій обовязок перед ОСОБА_1 виконало у повному обсязі.

Через канцелярію суду надійшла заява ОСОБА_3 (а.с.36), згідно якої відповідач вимоги позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 гривень визнає повністю. Не заперечуючи обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 стосовно стягнення з відповідача моральної шкоди, ОСОБА_3 просить при визначенні її розміру врахувати відсутність у нього постійного доходу, наявність на утриманні непрацездатної матері-пенсіонера, особистого захворювання на лімфогранулематоз та зменшити розмір стягнення в розумних межах.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити повністю. Вказав, що він майже рік був прикутий до ліжка, є інвалідом 3 групи, до цього часу відчуває фізичний біль. Зазначив, що він отримав від страхової компанії 100000 гривень.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі з підстав, вказаних у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Третя особа ПАТ «Страхова Компанія «Країна» свого представника до суду не направила, про розгляд справи повідомлена належним чином. Згідно надісланих пояснень, третя особа просить справу розглянути у відсутність свого представника.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, представника третьої особи, на підставі наявних у справі даних і доказів.

Заслухавши позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що вироком Київського районного суду м.Полтави від 23.05.2017 року ОСОБА_3 був засуджений за ч.1 ст.286 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Згідно вироку, 18.07.2015 року ОСОБА_3, знаходячись в стані алкогольного спяніння, близько 21 год.35 хв. у м.Карлівка Полтавської області, керуючи транспортним засобом, порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України та допустив зіткнення з мотоциклом під керуванням ОСОБА_1, який на той час був неповнолітнім (а.с.8-9 вирок).

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 16.01.2018 року вказаний вирок Київського районного суду м.Полтави був залишений без змін, але ОСОБА_3 був звільнений від відбування основного покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» (а.с.4-6).

Внаслідок зіткнення позивач отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи віднесені до ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Згідно матеріалів справи, третя особа прийняла рішення про виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 за шкоду заподіяну його життю та здоровю у розмірі 100000 гривень, та позивач отримав зазначені грошові кошти.

Задовольняючи частково позов про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що у результаті ДТП, вчиненого по вині відповідача, ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, оскільки у звязку з отриманням тілесних ушкоджень він переніс фізичний біль, моральні страждання, був змінений його звичний спосіб життя.

Зазначене відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Згідно з ч. 1, ч. 2 і ч. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Частиною 1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (ч.2 ст. 1187 ЦК України).

При цьому, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»).

Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Враховуючи, що в судовому засіданні було встановлено, що ДТП відбулась з вини відповідача ОСОБА_3, який на правовій підставі керував транспортним засобом, та між його діями та наслідками, що настали є безпосередній причинний звязок, що встановлено вироком Київського районного суду м.Полтави від 23.05.2017 року, то сума відшкодування має бути стягнута саме з нього.

Позивач послався на завдання йому тілесних ушкоджень, мотивуючи ступінь моральних страждань від фізичного болю, неможливості тривалий час відновити здоров'я, тривале лікування тощо, що безсумнівно свідчить про високий ступінь моральних страждань.

З урахуванням обставин справи та наданих позивачем доводів на обґрунтування завданої моральної шкоди, при визначенні розміру відшкодування суд враховує характер заподіяння моральної шкоди, характер та обєм моральних страждань позивача (тривалість, можливість відновлення), та на засадах розумності, виваженості і справедливості, вважає що обґрунтований розмір відшкодування моральної шкоди повинен становити 50000 гривень.

За таких підстав та міркувань позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

З ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 слід стягнути завдану моральну шкоду у розмірі 50000 гривень, в задоволенні інших вимог про стягнення завданої моральної шкоди у розмірі 100000 гривень - відмовити.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст.141 ЦПК України.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем надано детальний опис робіт, виконаних адвокатом ОСОБА_2 Фактично позивачем сплачено за надання послуг адвоката 7000 гривень, про що свідчить договір про надання професійної правничої допомоги від 24.09.2018 року.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на правничу допомогу, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем було заявлено позовні вимоги про стягнення завданої моральної шкоди у розмірі 150000 гривень.

Судом задоволені позовні вимоги частково та стягнуто грошові кошти в розмірі 50000гривень, що становить 33% від загальної суми позовних вимог, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені ним витрати на правничу допомогу в сумі 2310 гривень.

Також, з ОСОБА_3 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.23,1167,1187,1194 ЦК України, ст.ст.12,13,81,141,259,263-265,268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; третя особа: Публічне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Країна»,- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, проживаючого за адресою: 36000, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, моральну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 50000 (пятдесят тисяч) гривень.

В задоволенні позову ОСОБА_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, до ОСОБА_1, проживаючого за адресою: 36000, АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, про стягнення завданої моральної шкоди у розмірі 100000 (ста тисяч) гривень відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, проживаючого за адресою: 36000, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, витрати на надання професійної правничої допомоги в сумі 2310 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, на користь держави судовий збір в сумі 704,80 гривень.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 355 ЦПК України подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасники справи:

позивач -ОСОБА_1, проживаючий за адресою: 36000, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2;

відповідач -ОСОБА_3, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1;

третя особа -Публічне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Країна», місцезнаходження: 04053, вул.Кудрявський узвіз,7, .

Повний текст судового рішення складено 02.11.2018 року.

Суддя: А.М.Чуванова