Провадження №2/200/3516/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2018 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Єлісєєва Т.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області та просив зняти арешт з усього належного йому майна, який накладений постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2 від 19.12.2014 року в межах виконавчого провадження 45037146, з примусового виконання рішення Управління ПФУ у Бабушкінському районі за №2981 від 02.10.2013 року про стягнення з нього штрафу та пені в розмірі 2284,95 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 09.10.2014 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження 45037146, з примусового виконання рішення Управління ПФУ у Бабушкінському районі за №2981 від 02.10.2013 року про стягнення з нього штрафу та пені в розмірі 2284,95 грн. 19.12.2014 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна та заборону на відчуження належного позивачу майна. 25.06.2018 року позивачем повністю виконано рішення Управління ПФУ у Бабушкінському районі за №2981 від 02.10.2013 року, однак державним виконавцем арешт з його майна не знято, чим порушуються його права власника майна.

10 вересня 2018 року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська вказана позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено про проведення розгляду справи в порядку спрощеного провадження.

Відповідачу було запропоновано надати відзив на позовну заяву в пятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та надіслати копію відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, а третім особам надати пояснення щодо позову або відзиву в десятиденний строк з дня отримання позову та відзиву на позов та надіслати копію пояснень щодо позову або відзиву та доданих до них документів іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) пояснень щодо позову або відзиву до суду.

Відповідачем копію ухвали від 10.09.2018 року отримано 14.09.2018 року, проте відповідач не скористався своїм правом та не надав відзив на позовну заяву.

Згідно статті 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, дійшов до наступного висновку.

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В звязку з вищенаведеним суд розглядає справу за наявними у справі доказами.

Судом встановлено, що 09.10.2014 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС м.Дніпра ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 45037146 з примусового виконання рішення УПФУ у Бабушкінському районі від 02.10.2013 року за №2981 про стягнення з ОСОБА_1 на користь УПФУ у Бабушкінському районі 2284,95 грн.

13.10.2014 державним виконавцем Шевченківського ВДВС м.Дніпра ОСОБА_2 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

19.12.2014 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС м.Дніпра ОСОБА_2 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу у звязку з відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення.

Відповідно до листа Головного Управління ПФУ в Дніпропетровській області за №000988, ОСОБА_1 погашено заборгованість в сумі 2284,95 грн., у звязку з чим, вимогу про сплату боргу за №2981 від 09.08.2013 року слід вважати погашеною.

Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Нормами ч.ч. 1, 2 ст.321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.

Такі правові регулювання містяться і в ст.1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, відповідач своїми діями, щодо не скасуванню арешту та відповідно не вилучення з реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна відповідних записів щодо арешту майна, яке належить позивачу на його вимоги, порушив гарантоване Конституцією право позивача на вільне і беззаперечне право розпоряджатися своєю власністю.

Згідно з частиною 2 статті 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для реєстрації припинення обтяження є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили.

Враховуючи, що виконавче провадження №45037146 є завершеним, а вимога, на підставі якої воно відкрито є погашеною, підстави для подальшого обтяження майна позивача арештом та забороною на відчуження майна відсутні, у звязку з чим, позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає віднесенню за рахунок відповідача.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 265, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, про скасування арешту майна - задовольнити повністю.

Скасувати арешт з усього майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження, накладений постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Дніпра ОСОБА_2 від 13.10.2014 року в межах виконавчого провадження №45037146 з примусового виконання рішення Управління ПФУ у Бабушкінському районі за №2981 від 02.10.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Управління ПФУ у Бабушкінському районі штрафу та пені в розмірі 2284,95 грн.

Стягнути з Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 сплачений ним при подання позову до суду судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржено сторонами шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду, тобто з 16 жовтня 2018 року.

Суддя Т.Ю. Єлісєєва