Справа № 183/6299/18
№ 2-о/183/211/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2018 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Крохмалюк І.П.

секретаря судового засідання Нікітіної К.Є.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Новомосковський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,

в с т а н о в и в :

10.10. 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Ухвалою суду від 10.10. 2018 року відкрито провадження у справі.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилався на те, що його батько ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, 21.09.2018 року помер вдома за адресою: вул.. Колеснікової, 9/20, м. Донецьк, про що видано довідку про смерть № 3554 від 22.09.2018 року.

Для реєстрації смерті батька заявник звернувся до Новомосковського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, але у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2, який помер 21.09.2018 року йому було відмовлено, про що видано відповідну довідку 03.10.2018 року. Підставою відмови було те, що заявник надав для оформлення свідоцтво про смерть серії ДНР № 113993, видане Куйбишевським відділом запису актів цивільного стану м. Донецька Державної ОСОБА_3 Міністерства юстиції Народної Республіки 24.09.2018 року.

У звязку з викладеним, ОСОБА_1 просить суд встановити факт смерті його батька.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з'явився.

Представник заінтересованої особи - Новомосковського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився.

Суд, дослідивши надані заявником докази, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 народився в м. Дніпропетровську, фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно заяви, ОСОБА_1 до 2017 року проживав у м. Донецьку, у квітні 2017 року був змушений переїхати проживати в інше місто.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується копією довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 27.04.2017 року № 102.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 3554 від 22.09.2018 року, виданого відділом судмедекспертизи трупів ОСОБА_4 Народної Республіки, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, помер 21.09.2018 року, причина смерті хронічна серцева недостатність.

24 вересня 2018 року Куйбишевським відділом запису актів цивільного стану м. Донецька Державної ОСОБА_3 Міністерства юстиції Народної Республіки здійснено актовий запис № 967 про смерть ОСОБА_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер 21 вересня 2018 року у віці 84 років, місце смерті Донецька Народна Республіка, м. Донецьк, Будьоннівський район, видане свідоцтво про смерть серії ДНР № 113993.

Встановлено, що заявник звернувся до Новомосковського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з заявою про реєстрацію смерті батька, але йому було відмовлено в проведенні державної реєстрації смерті з посиланням на те, що свідоцтво про смерть видане органом, який створено, обрано чи призначено у порядку, не передбаченому законом України, тому є недійсним і не створює правових наслідків.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», 1. Тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. 2. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

У відповідності до ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», 1. Для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається, крім іншого: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій;

Згідно до Постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл ОСОБА_4 та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнані тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села ОСОБА_4 та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах ОСОБА_4 та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Законом України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах ОСОБА_4 та Луганської областей" в Луганській області запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування.

Згідно до вимог ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» 1. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 2. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. 3. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, у відповідності до вищенаведеного закону України, лікарське свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть ОСОБА_2 є недійсними та не створюють юридичних наслідків.

Пунктом 8 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

На підставі статті 317 ЦПК України: 1. заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. 2. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. 3. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. 4. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. 5. Копія судового рішення видається учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Враховуючи надані заявником докази, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшли підтвердження факти, на які посилається заявник, в зв'язку з чим, вимоги про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території підлягають задоволенню.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 3, 5, 12, 76-81, 89, 258-259, 263-268, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - Новомосковський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 на тимчасово окупованій території України; помер 21 вересня 2018 року, місце смерті - Донецька Народна Республіка, м. Донецьк, Будьоннівський район.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути поданою безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.П. Крохмалюк