Справа № 729/559/18
2/729/262/18 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2018 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

судді Кузюри В.О.

за участі :

секретаря Ященко Л.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бобровиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14 січня 2016 року померла ОСОБА_5, яка на день смерті проживала і була прописана (зареєстрована) в с. Рудьківка Бобровицького району Чернігівської області по вул. Шевченка, 11.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне їй майно, що розташоване на території Рудьківської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області.

За життя спадкодавцем було складено два заповіти: 01 квітня 1985 року та 14 лютого 1992 року. У заповіті від 14.02.1992 року, який замінив попередній ОСОБА_5 заповіла все своє майно позивачу. Спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 прийняла її дочка ОСОБА_4, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, подавши заяву до нотаріуса.

Позивач є спадкоємцем за заповітом та бажає прийняти спадщину після смерті ОСОБА_5Однак своєчасно подати заяву про прийняття спадщини не мав змоги, оскільки протягом відведеного законом шестимісячного строку для подання заяви перебував, як учасник Антитерористичної операції, на території Донецької та Луганської областей та пропустив визначений законом строк для прийняття спадщини.

Позивач звернувся до нотаріуса з проханням пояснити права щодо успадкування майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_5 який пояснив, що у разі відсутності письмової згоди спадкоємця, який прийняв спадщину,позивач має звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.Письмової згоди на прийняття спадщини ОСОБА_4 у нотаріуса немає, тому позивач звернувся до суду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник вимоги підтримали при цьому пояснили , що в шестимісячний термін ОСОБА_1 не міг звернутися до нотаріуса , так як перебував в зоні АТО , що є поважною причиною , а тому просять встановити додатковий строк.

ОСОБА_1 зазначив , що про смерть бабусі його повідомила не тітка-відповідач , а рідні. Звичайно він не міг бути присутнім на похованні , так як перебував на військовій службі , крім того звістку про смерть він отримав не вчасно. Під час перебування в АТО він, як і інші бійці міг вийти в місто Краматорськ , але ці виходи були не частими та короткотривалими , на руках не було жодних документів , що підтверджували б факт смерті ОСОБА_5, родинні відносини, не було заповіту. Після повернення він звертався за отриманням дублікату заповіту , свідоцтва про смерть так як їх у нього не було, а це також тривалий час. Строк позовної давності не пропущений.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечує , вважає, що у позивача не було об"єктивних , непереборних обставин , які б могли перешкодити йому звертатися до нотаріуса. Так позивач перебував в зоні АТО , де маючи вільний час та можливість піти до м.Краматорськ , яке знаходиться на території , підконтрольний Україні міг звернутися в будь-яку нотаріальну контору для прийняття спадщини. Навіть після поверненння в жовтні 2016 року міг піти до будь-якої нотаріальної контори , але чомусь звернувся лише в 2018 році. Крім того як видно до відповіді з штабу АТЦ ОСОБА_1 в списках особового складу АТЦ не перебував.

В судове засідання викликалися свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що дійсно позивач в період коли померла їх бабуся перебував в зоті АТО . Свідок також перебував там , не в одному підрозділі з братом , але вони могли бачитися, іноді мали можливість піти до міста. Про смерть бабусі дізналися від рідних , а не від тітки.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила , що ОСОБА_5 на день смерті проживала в дочки в м .Узин , де і померла. Свідок була на похованні, позивача не було.

Заслухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.01.2016 року померла ОСОБА_5, що підтверджується даними свідоцтва про смерть (а.с.6).

На день смерті ОСОБА_5 постійно проживала та була прописана ( зареєстрована ) в с. Рудьківка Бобровицького району Чернігівської області по вул. Шевченка, 11, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Бобровицької міської ради виданою Рудьківським старостинським округом № 180 від 17.04.2018 року, разом з нею ніхто не проживав (а.с.12).

Відповідно до заповіту від 14.02.1992 року ОСОБА_5 заповіла все своє майно ОСОБА_1 (а.с.7).

Відповідно до витягу з наказу № 247 від 04.09.2015 року ОСОБА_1 вважати таким що прибув до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей

Відповідно до наказу № 208 від 07.10.2016 року ОСОБА_1 вибув зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей (а.с.10-11).

Факт перебування в зоні проведення АТО позивача ОСОБА_1 підтверджується також даними посвідчення як учасника бойових дій (а.с.9).

Суд звертає увагу на ту обставину , що накази видавалися Антитерористиячним центром при Службі безпеки України м. Краматорськ , а не м. Київ , куди просив зробити запит представник відповідача , отже відповідь надана АТЦ при Службі безпеки України м. Києва не є належним доказом (а.с. 76) . Крім того як пояснив позивач по Україні є не одне управління Служби Безпеки України . Він перебуває в особовому складі Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області звідки і був мобілізований . Витяги з наказів належним чином завірені , мокрою печаткою та підписом , тому вони є належними доказами .

Представник відповідача стверджував , що позивачу надавалися відпустки , проте як видно з довідки відділу кадрового забезпечення Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області ( а.с. 56) позивачу дійсно надавалися короткочасні відпустки , але на той час шестимісячний термін для подачі заяви до нотаріальної контори закінчився.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 № 303/2014, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 № 1126-VII, з 17.03.2014 в Україні почав діяти особливий період.

Верховний Суд у листі від 13.07.2018 р. № 60-1543/0/2-18 повідомив, що особливий період діє в Україні з 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 "Про часткову мобілізацію". Президент України рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав.

Отже, Верховний Суд дотримується правової позиції, згідно з якою особливий період в Україні діє і на даний час .

Позивач був мобілізований до складу сил та засобів , які залучаються та беруть участь в Антитерористичній операції в умовах особливого періоду , основним завданням якого є участь у здійсненні заходів правового режиму особливого стану, участь у виконанні завдань територіальної оборони, захист населення, об'єктів економіки та інфраструктури від впливу засобів ураження, застосованих агресором та повинен був суворо дотримуватися режиму перебування в зоні АТО та уставної дисципліни .

При вчиненні нотаріальної дії нотаріусам повинні надаватися всі необхідні документи , в разі їх не надання нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії . У позивача були відсутні будь-які документи , необхідні для подачі заяви до нотаріальної контори і отримати їх в силу того , що він перебував з зоні АТО , а не за місцем відкриття спадщини він не міг, після демобілізації позивач звертався до відповідних органів для отримання дублікатів документів .

Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Враховуючи те, що позивач по справі в шестимісячний строк, встановлений ст. 1270 ЦК України був мобілізований для проходження служби в умовах особливого періоду та перебував весь цей час в зоні проведення Антитерористичної операції де був обмежений в праві вільно пересуватися та вільно вчиняти будь-які дії , за відсутності всіх необхідних документів для звернення до нотаріуса , суд вважає, що шестимісячний строк, встановлений ст. 1270 ЦК України пропущений з поважних причин, а вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню. Спадкодавець бажала , щоб спадщину отримав саме позивач , позивач бажає прийняти її та довів належними доказами , що в силу поважних причин не міг подати заяву про її прийняття вчасно.

Строк для звернення до суду позивачем не пропущений.

Керуючись ст.ст.263-265, 268 ЦПК України , суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк в три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини після померлої 14.01.2016 року ОСОБА_5 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя :