Справа №443/1292/18
Провадження №2/443/1023/18
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

12 жовтня 2018 року м. Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області у складі: головуючого судді Коліщук З.М.,

за участю секретаря Шальвіри І.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні засіданні в залі суду цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,-

встановив:

25.07.2018 року представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій просив визнати за ним право власності на спадкове в порядку спадкування за законом, яке складається з: житлового будинку, загальною площею 86,8 кв.м., господарських споруд, що розташовані в с.Межиріччя по вул.Шевченка,7 Жидачівського району Львівської області та земельної ділянки площею 1,53 га без контурного визначення меж на місцевості, що знаходиться на території Зарічанської сільської ради.

Ухвалою від 3 вересня 2018 року вказана позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 12 жовтня 2018 року.

У судове засідання з'явився представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1, який не заперечив недоліків поданого позову, щодо суми сплаченого судового збору.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судове засідання не з'явились, про причини неявки суду не повідомили.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї документи встановлено наступне.

Під час підготовчого судового розгляду поданої позовної заяви, судом встановлено, що провадження по справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам 175,177 ЦПК України.

Так, згідно із п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Із позовних вимог вбачається, що позивач ОСОБА_2 просить визнати за нею право власності на нерухоме майно (житловий будинок із господарським спорудами та земельну ділянку), тобто позивачем ОСОБА_2 фактично заявлено дві самостійні вимоги, які мають майновий характер та підлягають грошовій оцінці. За правилами п.п.9,10 ч.1 ст.176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна, а у позовах, які складаються із кількох самостійних вимог,- загальною сумою всіх вимог.

У позовній заяві позивачем ОСОБА_2 ціна позову зазначена 454 920 грн., що відповідає вартості житлового будинку зазначеної у довідці (а.с.23) та в якості доказу про сплату судового збору додано квитанцію на суму 4549,2 грн., відповідає приписам ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", тобто позивачем ОСОБА_2 оплачено судовий збір лише за вимогу майнового характеру щодо визнання права власності на житловий будинок із господарськими спорудами.

В той же час позивачем ОСОБА_2 у позовній заяві нічого не вказано про вартість земельної ділянки, не додано документа, що підтверджує її вартість.

Одночасно суд звертає увагу позивача, що відповідно до ст.3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об»єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) державною адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідченні у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

В той же час, як вже зазначалось вище, що позивач ОСОБА_2, серед позовних вимог, окрім визнання права власності на житловий будинок із господарським спорудами, також просить визнати в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку, що належала спадкодавцю ОСОБА_6 на підставі сертифікату про право приватної власності на землю серія ЛВ №120573, тобто позивачем обрано спосіб захисту свого права, який не відповідає вимогам закону.

Також щодо вказаної позовної вимоги суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем у позовній заяві вказується, що підставою для звернення до суду із цією позовною вимогою було те, що нотаріус у своїй постанові від 13.07.2018 року відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай), що належав померлій, однак при цьому нею додано копію вказаного правовстановлюючого документа (сертифіката), але не зазначено звідки у неї вказана копія і не додано доказів втрати його оригіналу.

Окрім того, відповідно до ч.4. ст.122 Земельного Кодексу України земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб передаються центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальними органами.

Таким чином, у випадку, якщо позивачем буде заявлятись позовна вимога про визнання права на середню земельну частку, належним відповідачем у даному випадку повинно бути зазначено відділ Держгеокадастру у Жидачівському районі ГУ Держгеокадаструу Львівській області.

Відповідно до ст.185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.ст.175, 177 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Враховуючи вказані обставини та правові приписи, приходжу до висновку, що наявні підстави для залишення заяви без руху, у зв'язку з чим позивачу слід усунути недоліки заяви, які зазначені в ухвалі, а саме: подати нову редакцію позовної заяви, в якій вірно визначити свої позовні вимоги, сплатити судовий збір відповідно до ціни позову, вірно вказати відповідача щодо позовної вимоги про визнання права на середню земельну частку (пай).

Окремо звертаю увагу позивача на такі обставини, які не є підставою для залишення позовної заяви без руху, а саме, відповідно до свідоцтва про смерть спадкодавця, її прізвище зазначено, як "Тершовська", а відповідно до документів, що підтверджують її право на житловий будинок та господарські будівлі і споруди( свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, довідка Стрийського МБТІ), її прізвище у цих правовстановлюючих документа вказано, як "Тершавська", тобто маються розбіжності у написанні прізвища спадкодавця.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст.175,185,259-261 ЦПК України, суд -

постановив:

Позовну заяву представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі суду недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали.

Роз'яснити позивачу, що якщо у встановлений строк він виконає вимоги, визначені в ухвалі суду, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. У разі, якщо заявник не усуне недоліки заяви у встановлений строк, заява вважається неподаною та повертається заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя З.М.Коліщук