Справа № 541/2081/18
Провадження №2/541/1108/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 жовтня 2018 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої, судді Куцин В. М.,

з участю секретаря Євдокимової Н.Ю.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального провадження в залі суду м. Миргород справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

17 вересня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 міської ради Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом в якому просила визнати за нею право власності на приміщення магазину по вул. Котляревського, 103 в м. Миргороді Полтавської області, загальною площею 87,7 кв.м.

Обґрунтовуючи позов послалася на те, що 10 травня 2017 року в м. Миргороді Полтавської області померла ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина на приміщення магазину по вул. Котляревського, 103 в м. Миргороді Полтавської області, яке має загальну площу 87,7 та складається з торгівельної зали 1 площею 53,8 кв.м., складу 2 площею 20,2 кв.м., санвузла 3 площею 1,6 кв.м., котельні 4 площею 3,0 кв.м., кабінету 5 площею 9,1 кв.м., вартістю на даний час 128 228 гривень і яке належало їй згідно свідоцтва про право власності серії САА № 058608, виданого виконавчим комітетом ОСОБА_2 міської ради 14 липня 2003 року.

При житті ОСОБА_3 не встигла зареєструвати своє право на дане нерухоме майно. Дану нежитлову будівлю магазину померла заповіла позивачу.

Позивач є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину, оскільки крім неї спадкоємцем, яка має право на обовязкову частку в спадщині, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_4, яка подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини у вигляді обовязкової частки. При зверненні ОСОБА_1 до нотаріуса за видачою свідоцтва про право на спадщину за заповітом, їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності померлої спадкодавиці на вказане приміщення магазину. Тому у позивача виникла необхідність звернення до суду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, в своїй заяві просила винести рішення в підготовчому засіданні за наявними у справі документами та справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с. 64).

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради Полтавської області в підготовче засідання не зявився, направив на адресу заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача та не заперечував проти задоволення позовних вимог (а.с. 24).

Суд, вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 10 травня 2017 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 350191 від 11 травня 2017 року виданим ОСОБА_2 міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (а.с. 55).

За життя ОСОБА_3 мала на праві приватної власності приміщення магазину за адресою: м. Миргород Полтавської області по вул. Котляревського, 103, площею 87,7 кв.м. згідно свідоцтва про право власності серії САА № 058608 від 09 липня 2003 року (а.с.6). Відповідно до технічного паспорту приміщення магазину по вул. Котляревського, 103 в м. Миргороді Полтавської області, яке має загальну площу 87,7 складається з торгівельної зали 1 площею 53,8 кв.м., складу 2 площею 20,2 кв.м., санвузла 3 площею 1,6 кв.м., котельні 4 площею 3,0 кв.м., кабінету 5 площею 9,1 кв.м. (а.с. 7-10). З довідки в.о. начальника ДКП «Миргородтехінвентаризація» від 31 серпня 2018 року № 593 Т встановлено, що право власності на дане нерухоме майно за спадкодавцем не зареєстроване (а.с. 11).

Відповідно до заповіту посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_5 20 серпня 2007 року ОСОБА_3 заповідала належну їй на праві приватної власності ОСОБА_1 нежитлову будівлю магазину разом з земельною ділянкою під номером 103, що знаходиться в м. Миргороді Полтавської області, вул. Котляревського.

Після померлої ОСОБА_3, спадщину за заповітом прийняла ОСОБА_1, а ОСОБА_4 05 вересня 2017 року подала заяву про відмову у прийнятті спадщини (а.с. 28-29).

Постановою приватного нотаріуса ОСОБА_2 міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_6 від 07.08.2018, відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на приміщення магазину на імя померлої (а.с. 14).

Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Так, згідно з положенням ст.ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у звязку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності.

Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності, в тому числі, в порядку спадкування.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1223, ч.1 ст.1220 ЦК України).

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Спадщина може бути визнана відумерлою та передана у комунальну власність в порядку визначеному ст. 1277 ЦК України і тому саме міська рада за місцем відкриття спадщини є відповідачем по справі.

Позивач є спадкоємцем по заповіту майна, яке належало померлій ОСОБА_3, вчинила дії по прийняттю спадщини, і прийняла її у вигляді нерухомого майна , тому вона набула право на це майно в порядку спадкування. Це право відповідачем не оспорюється, а отже підстав для визнання спадщини відумерлою немає.

Оскільки право позивача на оформлення його спадкових прав на приміщення магазину померлої ОСОБА_3 порушено, то воно підлягає судовому захисту.

Позовні вимоги позивача не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позов підлягає до задоволення.

В звязку з задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з розяснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції», де вказано, що витрати на оплату судового збору в повному обсязі покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Керуючись ст. ст. 328, 392, 1216-1218, 1268 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 200, 263, 264, 265, 266, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, Азербайджан, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності в порядку спадкування за заповітом на приміщення магазину по вул. Котляревського, 103 в м. Миргороді Полтавської області, яке має загальну площу 87,7 кв.м., складається з торгівельної зали 1 площею 53,8 кв.м., складу 2 площею 20,2 кв.м., санвузла 3 площею 1,6 кв.м., котельні 4 площею 3,0 кв.м., кабінету 5 площею 9,1 кв.м. , після смерті, 10 травня 2017 року, ОСОБА_3 і яке належало їй згідно свідоцтва про право власності серії САА № 058608, виданого виконавчим комітетом ОСОБА_2 міської ради 14 липня 2003 року.

Судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду із відповідача на користь позивачів не стягувати.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Повне судове рішення складено 05 листопада 2018 року.

Суддя: ОСОБА_7