Номер провадження: 22-ц/785/2405/18
Номер справи місцевого суду: 2-3896/10
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

з участю секретаря Озарчук В.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 26 липня 2017 року про залишення без задоволення заяви щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (в складі судді Гуревського В.К.) у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОСОБА_3 інвест» (правонаступник публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції) до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитними договорами і за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОСОБА_3 інвест» (правонаступник публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції) про внесення змін до договорів кредиту,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

09.12.2008 року публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції (далі-Банк) звернулось із позовом до ОСОБА_2 ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

ОСОБА_2 і ОСОБА_5 звернулись із зустрічним позовом до Банка про внесення змін до договорів кредиту.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.09.2010 року зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 і ОСОБА_5 до Банка про внесення змін до договорів кредиту залишені без розгляду.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21.09.2010 року позов Банка задоволено і з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь Банка суд стягнув заборгованість за кредитним договором у розмірі 03 299 606,78 гривень, а також судові витрати.

24.02.2011 року відділом примусового виконання рішень Головного управління юстиції в Одеській області було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом Малиновського районного суду м. Одеси від 24.11.2010 року про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь Банка заборгованості за кредитним договором у розмірі 03 299 606,78 гривень.

07.12.2011 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції в Одеській області звернувся до суду першої інстанції із поданням щодо примусового входження в житло для опису й арешту майна боржників.

04.04.2012 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції в Одеській області звернувся до суду першої інстанції із поданням щодо примусового входження в житло боржників.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23.04.2012 року подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції в Одеській області задоволено і надано дозвіл на проникнення до житла боржників.

23.02.2017 року представник ОСОБА_2 подав заяву про визнання виконавчого листа від 24.11.2010 року про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь Банка заборгованості за кредитним договором у розмірі 03 299 606,78 гривень таким, що не підлягає виконанню.

Заяву обґрунтовано наступним.

Дії державного виконавця не відповідають ст. 35 Закону України «Про іпотеку», оскільки боржник ОСОБА_2 не отримував попередження іпотекодержателя стосовно звернення стягнення на предмет іпотеки. Виконавчий лист виданий 24.11.2010 року, а постанова державної виконавчої служби від 14.02.2017 року прийнята з порушенням п. 3.6.2 Інструкції про проведення виконавчих дій від 15.12.1999 року, тобто через 7 років і 3 місяці після отримання виконавчого листа. Строк виконання виконавчого листа закінчився 24.11.2013 року. Постанова державного виконавця прийнята після закінчення строку вимоги стягувача, оскільки примусове виконання здійснюється в межах строку позовної давності. Виконавчий лист Банка від 24.11.2010 року втратив свою чинність. Банк і державна виконавча служба не виконали рішення суду від 12.09.2010 року на протязі 7 років і не звертались із заявами до суду про поновлення строку стягнення.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26.07.2017 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить ухвалу суду від 26.07.2017 року скасувати і постановити нову ухвалу про задоволення заяви шляхом визнання виконавчого листа від 24.11.2010 року таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на порушення судом норм Закону України «Про виконавче провадження».

Апеляційна скарга представника ОСОБА_2 зазначає: відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження» у редакції 2016 року примусове стягнення грошових коштів та майна державна виконавча служба може здійснювати протягом 6 місяців; примусове виконання у даній справі триває 7 років, як з вини стягувача, так і з вини державної виконавчої служби; посилання суду в ухвалі на те, що строк давності встановлюється для стягувача, а не для державної виконавчої служби не відповідає нормам ст. 257 ЦК України, ст. 371-385 ЦПК України, ст.ст.2,11,12,34,35,39 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції 2016 року, відповідно до змісту яких рішення немайнового характеру підлягає виконанню протягом 2 місяців, а всі інші рішення протягом 6 місяців; примусове виконання триває і виконавче провадження відкрито у 2011 році, постанови про відкладення, зупинення або поновлення строків проведення виконавчих дій не приймались, а 26.07.2017 року, за договором відступлення прав вимоги новим кредитором є ТОВ «Фінансова компанія ОСОБА_3».

Представник ТОВ «Фінансова компанія ОСОБА_3» (далі-Товариство) надав відзив на апеляційну скаргу і зазначив: 11.10.2017 року між Банком і Товариством укладено договір відступлення прав вимоги за кредитним договором № 014/0030/74/76499 від 12.06.2007 року між Банком та ОСОБА_2, за кредитним договором № 014/0030/74/70001 від 27.07.2007 року між Банком та ОСОБА_2, а також за договором поруки № 014/0030/74/76499/1 від 12.06.2007 року між Банком та ОСОБА_5 і договором іпотеки від 13.06.2007 року між Банком та ОСОБА_2, у звязку з чим Товариство є новим кредитором ОСОБА_2 та ОСОБА_5; судом встановлено і підтверджується доказами у справі, що виконавчий лист від 24.11.2010 року неодноразово предявлявся до примусового виконання й перебував на примусовому виконанні з 2010 року по 2017 рік; апелянту було відомо про перебування виконавчого листа на примусовому виконанні і він не оскаржував дії, бездіяльність або рішення державного виконавця з приводу примусового виконання рішення суду від 21.09.2010 року; кожного разу виконавчий лист предявлявся до виконання у межах встановленого законом строку; боржник добровільно рішення суду від 21.09.2010 року не виконує і станом на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції рішення не виконано, що не позбавляє стягувача звертатись до уповноважених органів з приводу його примусового виконання в межах строків предявлення виконавчого листа до виконання; посилання апелянта на строки позовної давності, передбачені ст. 257 ЦК України, на стадії виконання судового рішення безпідставні, оскільки у даному випадку, при вирішенні питання про предявлення виконавчого листа до виконання, підлягають застосуванню норми Закону України «Про виконавче провадження»; твердження апелянта про порушенням норм ст. ст. 371-385 ЦПК України також є необґрунтованими у звязку з тим, що наведені норми ЦПК України жодним чином не визначають порядку визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню; відповідно до ст. 369 ч.ч.2,4 ЦПК України (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваної ухвали), суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом; суд вносить виправлення до виконавчого листа у разі, якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково або із інших причин, при цьому, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково; чинне законодавство не передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню з підстав недотримання строку предявлення виконавчого листа до виконання; посилання апелянта на перебування матеріалів справи в суду апеляційної інстанції не суперечить нормам чинного ЦПК України і заміна сторони цивільного процесу його правонаступником є гарантією своєчасного, повного та реального виконання рішення суду.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Суд першої інстанції, залишаючи без задоволення заяву представника боржника ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню виходив з того, що відсутні правові підстави для її задоволення (а.с.84-91 т.2).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції у цій частині зважаючи на наступне.

Виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Суд вносить виправлення до виконавчого листа у разі, якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково або із інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково (ст. 369 ч. ч. 1,2,4 ЦПК України в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваної ухвали).

Судом першої інстанції встановлено і сторонами неоспорені такі обставини.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21.09.2010 року позов Банка задоволено і з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь Банка суд стягнув заборгованість за кредитним договором у розмірі 03 299 606,78 гривень, а також судові витрати (а.с.187,188 т.1).

24.02.2011 року відділом примусового виконання рішень Головного управління юстиції в Одеській області відкрито виконавче провадження за виконавчим листом Малиновського районного суду м. Одеси від 24.11.2010 року про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь Банка заборгованості за кредитним договором у розмірі 03 299 606,78 гривень (а.с.194,195 т.1).

У подальшому, за заявами стягувача Банка, неодноразово, у звязку із невиконанням рішення суду від 21.09.2010 року, відділом примусового виконання рішень Головного управління юстиції в Одеській області, 27.11.2013 року, 30.05.2014 року, 15.12.2015 року і 04.10.2016 року відкривались виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь Банка заборгованості за кредитним договором у розмірі 03 299 606,78 гривень.

Станом на час розгляду справи в суді першої і в суді апеляційної інстанцій, рішення суду від 21.09.2010 року боржниками ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не виконано.

Заяву про визнання виконавчого листа від 24.11.2010 року таким, що не підлягає виконанню позивач ОСОБА_2 обґрунтував із посиланням на те, що строк виконання виконавчого листа закінчився 24.11.2013 року, постанову державного виконавця прийнято після закінчення строку вимоги стягувача, і, оскільки примусове виконання здійснюється в межах позовної давності, виконавчий лист Банка від 24.11.2010 року втратив свою чинність (а.с.255-258 т.1).

Боржник ОСОБА_2 в особі представника не обґрунтував заяву про визнання виконавчого листа від 24.11.2010 року таким, що не підлягає виконанню з підстав того, що виконавчий лист видано помилково або, що його обовязок, як боржника, відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою й не надав доказів на підтвердження зазначених обставин.

Зважаючи на те, що суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково у разі, якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, у даному випадку зазначені обставини відсутні, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 з підставст. 369 ЦПК України в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваної ухвали.

Доводи представника ОСОБА_2 у скарзі про те, що: примусове виконання у даній справі триває 7 років, як з вини стягувача, так і з вини державної виконавчої служби; посилання суду в ухвалі на те, що строк давності встановлюється для стягувача, а не для державної виконавчої служби не відповідає нормам ст. 257 ЦК України, ст. 371-385 ЦПК України, ст.ст.2,11,12,34,35,39 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції 2016 року, відповідно до змісту яких рішення немайнового характеру підлягає виконанню протягом 2 місяців, а всі інші рішення протягом 6 місяців; примусове виконання триває, виконавче провадження відкрито у 2011 році, постанови про відкладення, зупинення або поновлення строків проведення виконавчих дій не приймались, а 26.07.2017 року за договором відступлення прав вимоги новим кредитором є ТОВ «Фінансова компанія ОСОБА_3», - не заслуговують на увагу.

Виходячи зі змісту ст. 369 ЦПК України у редакцій, чинній на час прийняття оскаржуваної ухвали суду (ст. 432 ЦПК України), суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково у разі, якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У даному випадку, заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовано лише із посиланням на порушення строків предявлення виконавчого листа до виконання, що не охоплюється нормами ст. ст. 369 ЦПК України у редакцій, чинній на час прийняття оскаржуваної ухвали суду.

Посилання апелянта на строки позовної давності (ст. 257 ЦК України) і на порушення судом норм ст. ст. 371-385 ЦПК України безпідставні, оскільки у даному випадку, при вирішенні питання про предявлення виконавчого листа до виконання, підлягають застосуванню норми Закону України «Про виконавче провадження», а наведені норми ЦПК України жодним чином не визначають порядок розгляду судом питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

З матеріалів справи вбачається, що 24.02.2011 року відділом примусового виконання рішень Головного управління юстиції в Одеській області відкривалось виконавче провадження за виконавчим листом Малиновського районного суду м. Одеси від 24.11.2010 року про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь Банка заборгованості за кредитним договором у розмірі 03 299 606,78 гривень.

У подальшому, за заявами стягувача Банка, неодноразово, у звязку із невиконанням рішення суду від 21.09.2010 року, відділом примусового виконання рішень Головного управління юстиції в Одеській області, 27.11.2013 року, 30.05.2014 року, 15.12.2015 року і 04.10.2016 року відкривались виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь Банка заборгованості за кредитним договором у розмірі 03 299 606,78 гривень.

Матеріали справи не містять доказів того, що боржник ОСОБА_2, у встановленому законом порядку, оскаржував постанови державної виконавчої служби від 24.02.2011 року, 27.11.2013 року, 30.05.2014 року, 15.12.2015 року і 04.10.2016 року про відкриття виконавчого провадження з підстав пропуску стягувачем строку для предявлення виконавчого листа до виконання.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а ухвалу суду першої інстанції залишає без змін.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1 ЦПК України).

Зважаючи на те, що колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, судові витрати ОСОБА_2 за розгляд справи в суді апеляційної інстанції відшкодуванню не підлягають.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 26 липня 2017 року про залишення без задоволення заяви щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 08.10.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

ОСОБА_6

ОСОБА_7