Справа № 643/3115/18
Провадження № 2/643/3306/18
26.09.2018 Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - Скотаря А.Ю.,
за участю секретаря - Ширіної Я.В.,
третьої особи - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_5, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого зазначив, що на теперішній час зареєстрований та мешкає в квартирі АДРЕСА_1, де, крім нього зареєстровані його син ОСОБА_2, діти померлої в ІНФОРМАЦІЯ_7 дружини - донька ОСОБА_5 й син ОСОБА_3, а також донька останнього - неповнолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
При цьому ОСОБА_3 за місцем реєстрації не проживає з 2005 року, власних речей в квартирі не має, а його малолітня донька, ОСОБА_4, взагалі ніколи не мешкала за вказаною адресою. Участі в утриманні квартири, оплаті комунальних послуг відповідачі не приймають.
Позивач просить визнати ОСОБА_3 та його неповнолітню доньку ОСОБА_4 такими, що втратили право користуватись жилим приміщенням за адресою АДРЕСА_2.
В суді ОСОБА_1 підтримав позов та зазначив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є дітьми його дружини ОСОБА_6 від першого шлюбу. За життя ОСОБА_6 питання участі її дітей в утриманні квартири АДРЕСА_1 та оплаті комунальних послуг не виникало, відповідач ОСОБА_3 мешкав разом з ними, проте після її смерті, яка сталась ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 відмовляється брати участь в оплаті комунальних послуг, які нараховуються як на нього, так і на його доньку ОСОБА_10, яка фактично мешкає зі своєю матір'ю за іншою адресою.
На початку 2018 року ОСОБА_3 звільнився з місць позбавлення волі та виявив бажання проживати за місцем реєстрації, проте участі в оплаті комунальних послуг не приймає. За місцем реєстрації він постійно не мешкає, особистих речей в квартирі не має, лише іноді з'являється для ночівлі. Так, з моменту звільнення та й досі він навідувався до квартири лише кілька разів та загалом провів в ній не більше місяця.
Відповідач до суду не з'явився, причини неявки не повідомив, хоча про дату й час слухання справи сповіщався належним чином, що, враховуючи думку інших учасників процесу, дає змогу розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення.
ОСОБА_2 в суді підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі та підтвердив показання позивача.
ОСОБА_5 до суду не з'явилась, надала заяву про слухання справи у її відсутність та не заперечувала проти задоволення позову.
Від представника Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради надійшло клопотання про слухання справи за його відсутності, а також висновок про недоцільність визнання малолітньої ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житлом за місцем реєстрації, так як відсутні докази наявності у неї чи її батька ОСОБА_7 іншого житла.
Допитані в якості свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 показали, що мешкають по сусідству з ОСОБА_1, за життя товаришували з його дружиною ОСОБА_6, померлою в ІНФОРМАЦІЯ_7. Від першого шлюбу ОСОБА_6 має двох дітей, доньку ОСОБА_5 та сина ОСОБА_3, який за життя матері мешкав разом з нею та позивачем за місцем реєстрації. На початку 2018 року він повернувся з місць позбавлення волі, проте постійно за місцем реєстрації не проживає, а лише іноді з'являється там. Протягом останніх півроку свідки бачили ОСОБА_5 біля будинку за місцем реєстрації кілька разів.
Вислухавши позивача, третіх осіб та допитавши свідків, дослідивши надані докази, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: квартира АДРЕСА_1 належить територіальній громаді м. Харкова, згідно довідки дільниці № 38 КП «Жилкомсервіс» в квартирі як члени однієї родини зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с. 6).
Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідно до ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, встановлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення.
Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ним зберігається житло впродовж шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності її понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку.
За інформацією КП «Жилкомсервіс» з 2007 року та даними Московського ВП ГУНП в Харківській області з 2005 року ОСОБА_3 з заявами про створення йому перешкод в проживанні за місцем реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 не звертався (а.с. 5, 85, 86).
Зі змісту позовної заяви та доданих до неї доказів - актів про не проживання вбачається, що ОСОБА_7 з 2005 року відсутній за місцем реєстрації, житлом не цікавиться й витрат на його утримання, оплату комунальних послуг не несе (а.с. 2, 7, 8), проте такі докази не можна вважати достовірними, так як вони спростовуються як показаннями самого позивача й третьої особи, даними в суді, так і показаннями свідків, які зазначили, що ОСОБА_3 періодично з'являється за місцем реєстрації, навіть ночує, хоча й постійно там не проживає.
За вказаних обставин твердження про відсутність ОСОБА_7 в місці реєстрації з 2005 року не відповідає дійсності. З тих же підстав не можна казати про відсутність останнього в місці реєстрації впродовж останніх півроку, так як вказана обставина спростовується як позивачем, так і свідками.
Належних, достатніх та достовірних доказів того, що відповідач добровільно покинув житло за місцем реєстрації і не проживає в ньому більш ніж останні півроку, що б дало підстави визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням, суд не надано.
Таким чином, застосування до спірних правовідносин положень ст.ст. 71, 72 ЖК України як підстави для задоволення позову суд не вбачає. Не дає підстав для цього й неприйняття ОСОБА_3 участі в утриманні квартири. Питання щодо участі ОСОБА_3 в утриманні житла за місцем реєстрації може бути вирішено в іншому процесі в разі звернення до суду з позовом про стягнення з останнього частки коштів, витрачених іншими користувачами квартири на її утримання, в тому числі на оплату комунальних послуг.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно ч. 4 цієї ж статті, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.
Враховуючи висновок Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради та відсутність доказів, що малолітня дитина має інше місце проживання, підстав для визнання малолітньої ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житлом за місцем її реєстрації, яке є місцем реєстрації її батька, немає.
Отже, в задоволенні позову має бути відмовлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 76-82, 141, 256, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 9, 71, 72, 163 ЖК України, -
Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_2) до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_2), який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4, місце реєстрації: АДРЕСА_2), треті особи: ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, місце реєстрації: АДРЕСА_2), ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_6, місце реєстрації: АДРЕСА_2), Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради (місцезнаходження: м. Харків, вул. Чернишевська, 55) про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити рішення суду в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його оголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 01.10.2018.

Суддя А.Ю. Скотар