г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/370/18
Номер провадження 2/213/544/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2018 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Алексєєва О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Гукової Л.М., ОСОБА_11,

за участю позивача - ОСОБА_1,

розглянув заочно у відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті ради про позбавлення батьківських правта стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті ради про позбавлення батьківських правта стягнення аліментів. В позові зазначила, що з 2000 року по лютий 2013 року вона та відповідач по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2013 року розірвано. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Сім'я з відповідачем розпалась задовго до розірвання шлюбу, тому після переривання подружніх стосунків неповнолітні діти протягом останніх п'яти років мешкають разом із позивачкою.

Відповідач з нею та дітьми не мешкає з жовтня 2013 року, його місце проживання позивачці та їх дітям не відомо. У вихованні дітей та їх матеріальному забезпеченні жодної участі не приймав та не приймає, з дітьми після розпаду сім»ї не спілкується, жодних стосунків із сином та дочкою не підтримує і взагалі уникає будь-якого спілкування. Вона одноособово матеріально забезпечує дітей, піклується про їх життя, здоров'я, навчання та розвиток.

Навесні 2017 року вона спробувала залучити відповідача до спілкування з дітьми та їх матеріального утримання, однак останній зазначив, що дітям краще з матір'ю та коштів він не має. Від зустрічей з дітьми відмовився.

Дозвіл на виїзд дітей за кордон вона утримувала лише за рішенням суду.

Перешкод відповідачу у спілкуванні з дітьми вона не чинила, ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків свідчить про те, що він не хоче спілкуватись з дітьми та виконувати свої батьківські обов'язки по участі у вихованні своїх дітей.

Їх діти ростуть добрими, вихованими та розвиненими дітьми. Гарно навчаються в школі та коледжі, відвідують різноманітні гуртки, багато читають, володіють англійською мовою. Син займається спортом. Зараз відповідач не знає як виглядають їх діти, не впізнає як зустріне. Просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача і до досягнення дітьми повноліття.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити у повному обсязі, підтвердила всі викладені в позові обставини.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи Служба у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті ради у судове засідання не з»явився, в ході розгляду справи позов підтримував.

На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, суд постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Так, свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що з осені 2013 року відповідач не підтримує стосунки із дітьми сином ОСОБА_3 та дочкою ОСОБА_4. Їй відомо, що діти перебувають на утриманні своєї матері - ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона з 2013 року спілкується з позивачкою. Батька її дітей вона ніколи не бачила, участі у їх вихованні відповідач не приймає. Діти про батька ніколи не згадують.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона є матір»ю позивачки. Зазначила, що відповідач стосунки з її онуками не підтримує починаючи з 2014 року.

Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 травня 2018 року клопотання позивача про витребування доказів задоволено частково та судом витребувано у Служби у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті ради висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав.

Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 липня 2018 року клопотання позивача про витребування доказів задоволено та витребувано у ТОВ «СІТІСЕРВІС» характеристики стосовно позивача та відповідача.

Вислухав позивача, представника третьої особи, покази свідків, дослідив письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

03 березня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Центрально-Міської районної ради м. Кривого Рогу дніпропетровської області, актовий запис №48 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3, батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_4, батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Як видно із характеристики, наданої 31 січня 2018 року директором КЗШ №82 Логонюк О.В. та класним керівником ОСОБА_9 стосовно учениці 6 класу

КЗШ №82 ОСОБА_4, остання зарекомендувала себе з позитивної сторони, виховується в неповній сім»ї, мешкає разом із мамою та братом. Батько цікавився навчанням дитини останній раз у початковій школі. Зі слів дитини, тато з сім'єю не проживає, з нею не спілкується, і де він знаходиться дитина не знає.

Відповідно до довідки №15, виданої 31 січня 2018 року ДІС «НОВА КОМ» за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Згідно з актом П-607, виданим 01 лютого 2018 року ТОВ «СІТІСЕРВІС» ОСОБА_2 з жовтня 2013 року за адресою: АДРЕСА_1 по теперішній час не проживає. У вихованні дітей участі не приймає.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 листопада 2014 року та рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 грудня 2017 року позивачці було надано дозвіл на виїзд з дітьми за межі України без супроводу та згоди батька.

Відповідно до характеристики ТОВ «СІТІСЕРВІС - КР» від 03 серпня 2018 року позивач характеризується з позитивної сторони та приділяє достатньої уваги вихованню дітей. Відповідач протягом п»яти років за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 не мешкає (а.с.102).

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які врегульовані Сімейним Кодексом України.

На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитина, що досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Як видно із матеріалів справи ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 досяг повноліття.

Тому, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині позбавлення батьківських прав відповідача стосовно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Що стосується вимог про позбавлення батьківських прав відповідача стосовно малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 суд зазначає таке.

Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Згідно із Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР від 27 лютого 1991 року держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину.

Декларація прав дитини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція) держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Підстави за яких мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав визначені в ст.164 СК України, в тому числі в зв'язку з ухиленням від виконання ними своїх обов'язків по вихованню дитини ( п.2 ч. 1 даної норми ).

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту інтересів дитини, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування повинно вирішуватися лише після всебічного дослідження позицій сторін, насамперед, з'ясування ставлення батька до дитини.

За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Також, з позовної заяви та пояснень позивача у судовому засіданні зрозуміло, що свої вимоги вона обґрунтовує тим, що відповідач не відвідує дочку, не цікавиться її життям та здоров'ям, не займається її вихованням та матеріально не утримує дітей.

Разом з тим, судом не встановлено, а позивачем не доведено в судовому засіданні фактів винної поведінки відповідача та свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов'язками.

Не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов'язків по утриманню дочки той факт, що відповідач з нею не бачиться та не спілкується.

Крім того, ст.19 Сімейного Кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Рішенням виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради №185 від 20 червня 2018 року вирішено вважати доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 лише стосовно малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки ОСОБА_3 досяг повноліття.

З врахуванням наведених обставин, враховуючи, що при наданні вищезазначеного рішення особиста думка ОСОБА_2 не заслуховувалась, оцінку його діям не надано, а тому суд згідно з ч.6 ст. 19 СК України, не погоджується з таким рішенням та не бере його до уваги.

Доказів того, що до відповідача раніше застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дитини суду також не надано.

При розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків.

Мотиви для позбавлення батьківських прав не є доречними і достатніми.

Таким чином, позивач не надав суду достатніх доказів на підтвердження того, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дочки ОСОБА_4, тому суд вважає позовні вимоги в цій частині є не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Однак, суд вважає за необхідне попередити відповідача про зміну його ставлення до виховання дочки та необхідність належного її утримання, одночасно поклавши на орган опіки і піклування обов'язок щодо контролю за виконанням ним своїх батьківських обов'язків щодо дитини.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на свою користь аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

При визначені розміру аліментів суд враховує обставини зазначені в ст. 182 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 має працездатний вік. Аліменти на утримання дочки та сина не сплачує. За таких обставин аліменти мають бути стягнені в розмірі, заявленому в позові, що є мінімально можливим.

У відповідності до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а оскільки позов було пред'явлено 14 лютого 2018 року, то вони і мають бути стягнені з цього дня.

На підставі п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача.

З відповідача підлягає стягненню в доход держави судовий збір в розмірі 704,80 грн, відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 19, 164, 165, 180, 182, 183, 191 СК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 280, 352, 354, 355,430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті ради про позбавлення батьківських правта стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 14 лютого 2018 року і до повноліття дітей.

В решті позовних вимог відмовити.

Допустити рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання своєї дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Покласти на орган опіки і піклування виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради м. Кривий Ріг Дніпропетровська область контроль за виконанням ОСОБА_2 своїх батьківських обов'язків щодо виховання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн 80 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 08 жовтня 2018 року.

Суддя О.В. Алексєєв