ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 201/5359/18
Провадження № 2/201/1926/2018
УХВАЛА

28 вересня 2018 року місто Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Федоріщева С.С.,

за участю секретаря судового засідання Кияшко Н.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2,

представника відповідача ТОВ «Дніпроолія» ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроолія», ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Тюрккан Мюджахіт, Тюрккан Лютфю, ОСОБА_10 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

18.05.2018 ОСОБА_6 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.05.2018 було відкрито провадження по справі (а.с.77).

На підставі розпорядження від 18.07.2018 справу було призначено до повторного автоматизованого розподілу у зв'язку із перебуванням судді Трещова В.В. на тривалому лікарняному, та справу розподілено до розгляду судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Федоріщеву С.С. (а.с.197-200).

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Федоріщева С.С. від 27.07.2017 справу було прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду (а.с.201).

27.09.2018 до суду через канцелярію надійшло клопотання від ТОВ «Дніпроолія» про залишення позовної заяви без розгляду з наступних підстав:

- п. 2 ч. 2 та ч. З ст. 44, а також п. 11 ч. 1 ст. 257 ЦПК України - позивач намагався маніпулювати автоматизованим розподілом справ між суддями шляхом подання трьох аналогічних позовних заяв;

- п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України - провадження у справі №201/5359/18 відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 ЦПК України;

- п. 3 ч. 2 ст. 44 ЦПК України - поданий від імені ОСОБА_6 позов має очевидно штучний характер та є завідомо безпідставним.

У цій же заяві просили скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалами Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2018 по справі №201/5359/18 шляхом:

- накладення арешту, заборони відчуження та заборони вчиняти будь які реєстраційні дії щодо нерухомого майна належного ТОВ «Дніпроолія»;

- накладення арешту, заборони відчуження та заборони вчиняти будь які реєстраційні дії щодо рухомого майна належного ТОВ «Дніпроолія».

У судове засідання, призначене на 28.09.2018 позивач, належним чином повідомлений про судове засідання, що підтверджується поштовими повідомленнями, не з'явився, поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності до суду не надійшло.

Представники відповідачів, що зявилися, наполягали на залишенні позовної заяви без розгляду.

Вислухавши сторони та дослідивши наявні матеріали, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов'язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.

Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення позивача про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з'явитися до суду і захистити свої права.

За змістом ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов'язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

Згідно вимог ст. 196 ЦПК України у справах загального позовного провадження проводиться підготовче засідання.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 200 ЦПК України, у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті. За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: залишення позовної заяви без розгляду; закриття провадження у справі; закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи в судові засідання, які відбулися 18.07.2018 та 28.09.2018 позивач не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи містяться поштові повідомлення про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутності позивача до суду не подавалося, заяви про зміну місцезнаходження позивача до суду не подавалося.

Належних та допустимих доказів поважності причин неявки в судові засідання позивачем не надано.

Відповідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Згідно положень, визначених у постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення» №11 від 17.10.2014, при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, серед іншого, розумність строків розгляду справи судом (п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

Як зазначено вище, позивач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про розгляд справи, його неявка має ознаки повторності, заяви про розгляд справи у відсутності позивача до суду не надходили.

Згідно висновку Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі № 6-24063ск15, причини повторної неявки позивача до суду процесуального правового значення не мають, оскільки положення закону (ч. 3 ст. 169 ЦПК України (в редакції до 15.12.2017) направлене на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які з'являються до суду, ураховуючи, що позивач, який не з'являється в судове засідання, має право на використання передбаченого законом права на процесуальне представництво в суді.

Також судом враховуються й доводи, викладені представником ТОВ «Дніпроолія» у заяві про залишення позовної заяви без розгляду, яка була підтримана нею та представниками інших сторін по справі, що зявилися в судове засідання. Ці доводи суд знаходить слушними та такими, що заслуговують на увагу.

Так, з інформації отриманої автоматизованої системи документообігу суду витікає, що 18 травня 2018 року ОСОБА_6 було подано до суду дві аналогічні позовні заяви ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

За вищевикладених обставин суд вважає, що відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства позов підлягає залишенню без розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 12, 13, 48, 130, 131, 223, 257, 259, 260, 261, 268, 353, 354 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроолія», ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Тюрккан Мюджахіт, Тюрккан Лютфю, ОСОБА_10 про стягнення заборгованості залишити без розгляду.

Роз'яснити позивачу, що залишення заяви без розгляду не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалами Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2018 по справі №201/5359/18 шляхом:

- накладення арешту, заборони відчуження та заборони вчиняти будь які реєстраційні дії щодо нерухомого майна належного ТОВ «Дніпроолія»;

- накладення арешту, заборони відчуження та заборони вчиняти будь які реєстраційні дії щодо рухомого майна належного ТОВ «Дніпроолія».

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Суддя: