Справа №345/1437/18
Провадження № 2/345/843/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.10.2018 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Миговича О.М.

секретаря Бабійчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калуші справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення в його користь 6350,00 грн. матеріальної шкоди, 3000 грн. моральної шкоди та судові витрати по справі.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 30.09.2017 року о 17 год. 50 хв. в с.Мостище по вул.Л.Українки Калуського району Івано-Франківської області відбулась дорожньо-траспортна пригода за участю мототрактора «RIE 2LT» під керуванням відповідача ОСОБА_2 та т/з «TOYOTA COROLLA» д.н.з. ЗН 50693 під керуванням ОСОБА_1.

В результаті ДТП було пошкоджено т/з «TOYOTA COROLLA» д.н.з. ЗН 50693 під керуванням ОСОБА_1.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.10.2015 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні ДТП, яка відбулась 30.09.2017 року, внаслідок порушення ОСОБА_2 п.12.1 Правил дорожнього руху України.

Після ДТП автомобіль позивача зазнав технічних пошкоджень. Позивач вимушено звернувся на станцію технічного обслуговування до підприємця ОСОБА_4 з приводу ремонту пошкодженого внаслідок ДТП т/з.

Із рахунку-фактури вартість робіт становить 6350,00 грн, які були сплачені позивачем підприємцю ОСОБА_4

Окрім цього вказує, що йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому,що у звязку із пошкодженням автомобіля йому довелося самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля. Автомобіль, яким користувався позивач, перебував на території України тимчасово під зобовязанням про зворотне вивезення до 10-ти днів. Фактично через ДТП і необхідність ремонту пошкодженого автомобіля, багато справ запланованих раніше, що потребували пересування автомобілем, позивачу довелось відкласти. Моральну шкоду оцінює в 3000 грн.,які спросить стягнути з відповідача та судові витрати по справі.

Представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, однак на адресу суду надіслав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, просить позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву в якій вказав, що позов визнає частково, а саме матеріальну шкоду на суму 1200 грн. в решті позову просить відмовити. Судові витрати не стягувати, оскільки він являється інвалідом третьої групи, ветеран війни. Розгляд справи просить проводити у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, з таких підстав:

Судом встановлено, що 30.09.2017 року о 17 год. 50 хв. в с.Мостище по вул.Л.Українки Калуського району Івано-Франківської області відбулась дорожньо-траспортна пригода за участю мототрактора «RIE 2LT» під керуванням відповідача ОСОБА_2 та т/з «TOYOTA COROLLA» д.н.з. ЗН 50693 під керуванням ОСОБА_1.

Зазначена ДТП сталася з вини відповідача, що підтверджено постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.10.2017 року (а.с.6), якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова суду є чинною та набрала законної сили.

За нормою частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «TOYOTA COROLLA» д.н.з. ЗН 50693, зазнав пошкоджень.

Згідно із рахунку-фактури №СТО-000046 від 03.10.2017 року, виданого підприємцем ОСОБА_4 вартість необхідних для ремонту автомобіля матеріалів та вартість робіт становить 6350,00 грн. (а.с.15). Дані кошти були сплачені позивачем, про що свідчить квитанція до прибуткового касового ордеру №548 (а.с.16).

Частиною першою ст. 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ч.1ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів.

Відповідно до ч.2ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до п.1 ч.1ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

В п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року зазначено «розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.»

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.14 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», встановлено що, при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України.

Як регламентовано ч.2 ст. 1192 ЦК України - розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що вартість матеріального збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини відповідача становить 6350,00 грн., суд дійшов висновку про те, що з відповідача, як із винної особи, на користь позивача підлягає стягненню дана сума.

Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди суд враховує наступне.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої, внаслідок порушення її прав.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що закріплені в п.п.3,9 постанови від 31 березня 1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою фізичної особи слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Заподіяння позивачу з вини відповідача моральної шкоди, на думку суду, знайшло своє підтвердження під час судового розгляду справи, оскільки саме по собі пошкодження майна особи спричинило їй психологічний стрес, призвело до моральних страждань та виникнення відповідних незручностей у користуванні своїм майном.

Однак, визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер і тривалість страждань позивача, що вплинуло на його стан, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, та вважає за необхідне визначити розмір компенсації моральної шкоди у сумі 600 гривень.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що заявлені позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення.

Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача сплаченого судового збору, витрат на правову допомогу, то вони підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.3 ст.133, ч.2 ст.137, ст.141 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

На підтвердження вище вказаних обставин суду надані розрахунок-перелік послуг, які надані адвокатом договору про надання правової допомоги, квитанції від 12.12.2017 року та квитанції №0002077 від 16.04.2018 року, вартість робіт складає 4800грн. У даних розрахунках-переліках послуг, які надані адвокатом договору про надання правової допомоги міститься також запис про те, що дані кошти сплачено позивачем ОСОБА_1 (а.с.27,28,31,33).

При вирішенні питання про стягнення витрат за правничу допомогу суд враховує те, що позивачем доведені посенені ним судові витрати на правову допомогу на суму 4800 гривень, а тому такі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача та судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 704,80 грн..

На підставі викладеного, ст.ст. 1187, 1191, 1192, 1194, ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 247, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд,-

р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 - 6350 грн. матеріальної шкоди, 600 грн. моральної шкоди та 5 504,80 грн. судових витрат.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Івано-Франківської області, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий: