Справа № 453/1357/17
№ провадження 2/453/172/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08 жовтня 2018 року Сколівський районний суд Львівської області у складі: головуючого судді Микитина В.Я.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

без учасників справи,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду у місті Сколе Львівської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 26.12.2017 року звернулася у суд із позовом до відповідача ОСОБА_3, в якому просить розірвати між ними шлюб, укладений та зареєстрований 28.11.2008 року Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області, про що зроблено актовий запис № 23. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Мостинська».

Ухвалою судді від 29.01.2018 року вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого засідання.

Ухвалою підготовчого судового засідання у справі від 24.04.2018 року сторонам надано строк для примирення терміном на чотири місяці.

Ухвалою про поновлення провадження у справі від 30.08.2018 року провадження по справі поновлено, призначено справу до розгляду в попередньому засіданні за участі сторін.

Позов обґрунтовано тим, що позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 28.11.2008 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з позивачем. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що відповідач зловживає алкогольними напоями, вчиняє конфлікти, поводить себе агресивно, ображає словесно.Миритися та зберігати шлюб не бажає, оскільки відносини сторін як подружжя, припинені остаточно, без будь-якої можливості у подальшому їх поновити.

Позивач у підготовче судове засідання не зявилася, хоча була належно повідомленою про дату, час та місце судового засідання у справі, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення почтового відправлення судової повістки від 30.08.2018 року. Разом з тим, позивач подала суду заяву вх. № 4767 від 08.10.2018 року,в якій позов підтримала, просила такий задовольнити з наведених у ньому підстав.

Відповідач у підготовче судове засідання не зявився, хоча був належно повідомленим про дату, час та місце судового засідання у справі, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення почтового відправлення судової повістки від 30.08.2018 року. Разом з тим, відповідач подав заяву вх. № 4768 від 08.10.2018 року про розгляд справи у його відсутності, відзив на позов із викладенням своїх заперечень до суду не подав, проте подав заяву про визнання позову у повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у підготовчому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення у підготовчому засіданні, відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, - немає.

Оскільки у підготовче судове засідання не зявилися усі учасники справи, то суд, в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, ухвалив проводити підготовче засідання у справі 08.10.2018 року без його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невідємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обовязків цивільного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 розяснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та розяснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Сторони вступили у шлюб 28.11.2008 року, який був зареєстрований Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області, про що зроблено актовий запис № 23. Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 269698, виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сколівського районного управління юстиції у Львівській області 21.04.2016 року.

Від спільного проживання у сторін народилося двоє дітей син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з позивачем за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання як матері дітей.

Статтею 110 СК України визначено право на предявлення позову про розірвання шлюбу одним із подружжя, а підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя встановлені ч. 1 ст. 112 вказаного Кодексу.

Судом встановлено, що позивач не бажає миритися, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається із позовної заяви та заяви позивача до суду.

Також, судом встановлено, що причиною розладу в сім'ї стали різні характери і погляди сторін на сімейне життя, ведення спільного господарства, внаслідок чого виникали конфлікти, які призвели до фактичного припинення шлюбних відносин. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони не бажають миритися. Відтак, перебування в шлюбі суперечить інтересам позивача, порушує його особисті немайнові права, оскільки сімейні особисті немайнові відносини між подружжям не складаються через відсутність взаєморозуміння, неприязні стосунки, які призвели до того, що позивач та відповідач не проживають однією сім'єю, не ведуть спільного господарства, а їх шлюб носить формальний характер.

Таким чином, на переконання суду, подальше спільне життя сторін і збереження їх шлюбу є недоцільним, буде суперечити інтересам обох сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їхніх дітей, що мають істотне значення, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу.

Як розяснюється у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя. Дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, вживати заходів для примирення подружжя.

Виконуючи вищенаведені приписи, судом беззаперечно встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми і це підтверджується зібраними у справі доказами, у звязку з чим суд вважає, що подальше спільне життя подружжя ОСОБА_4 і збереження їх шлюбу стало неможливим та недоцільним, подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, а відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу, тому позов підлягає задоволенню.

Судові витрати у справі, за проханням позивача, слід залишити за нею.

Керуючись ст. ст. 4-5, 12-13, 81, 89-90, 95, 141, 200, 206, 247, 258-259, 264-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2,зареєстрований 28.11.2008 року Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області, про що зроблено актовий запис № 23.

Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище «Мостинська».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Сколівський районний суд Львівської області.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3; місце проживання: 82613, Львівська область, Сколівський район, смт. Верхнє Синьовидне, вул. Січових Стрільців, буд. 35; реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4; місце реєстрації: 82613, Львівська область, Сколівський район, смт. Верхнє Синьовидне, вул. О. Кобилянської, буд. 62; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1.

Суддя В.Я. Микитин