Справа № 203/3115/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2018 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Ркоян Ю.А.

за участю представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідачки - ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом Житлово-будівельного кооперативу №85 «Кировец» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, інфляційних витрат та трьох відсотків річних,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого позивачем зазначено, що Житлово-будівельний кооператив №85 «Кировец» є юридичною особою, створеною власниками квартир з метою ефективного утримання та використання неподільного загального майна житлового будинку по вул.Старокозацька,82 в м.Дніпро, є балансоутримувачем будинку та несе експлуатаційні витрати з утримання будинку та прибудинкової території, обслуговування ліфтів, вивезення твердих побутових відходів, освітлення місць загального користування, теплопостачання в житлові та допоміжні приміщення споживачів, оплати обслуговуючому персоналу та інш. Відповідачка ОСОБА_4 не є членом кооперативу, але є власником квартири АДРЕСА_1. Житлово-будівельний кооператив не утворює тарифи, а кожного місяця підраховуються фактичні витрати за місяць та після їх затвердження правлінням кооперативу, бухгалтером виконується нарахування внесків на всі квартири. Витрати на утримання будинку складаються з:

1.Заробітної плати персоналу та видатків на заробітну плату (голова правління 0,5 штатн. од.; бухгалтер 1 штатн. од.; паспортист 0,1 штатн. од.; двірник - 0,8 штатн. од.; прибиральник 0,5 штатн. од.; ліфтер 0,5 штатн. од.; казначей 0,1 штатн. од.; персонал по внутрішньобудинковим мережам 0,5 штатн. од.).

2.Підприємство «Дніпроліфт» - техобслуговування 454,75 грн. на місяць.

3.Підприємство «Дніпрокомунтрас» згідно умов договору від 890 до 940 грн. в місяць, залежно від кількості виїздів в місяць.

4.Електроенергія ліфту від 200 до 250 кВт в місяць, згідно показань лічильника.

5.Електроенергія освітлення місць загального користування від 800 кВт (влітку) до 1150 кВт (взимку).

6.Обслуговування банку від 150 до 180 грн. на місяць.

7.На господарські потреби від 20 до 100 грн. на місяць.

8.Аварійні ремонти додатково.

Житлово-будівельний кооператив №85 «Кировец» є неприбутковою організацією, тому всі послуги нараховуються по фактично понесеним витратам, тобто по собівартості. Оскільки відповідача свої обовязки в повному обсязі не виконує та не вносить плату за житлово-комунальні та інші послуги, в неї утворилась заборгованість за період з 01.04.2013 року по 01.08.2017 року в сумі 23176 грн. 28 коп. В добровільному порядку вказану заборгованість відповідачкою не сплачена. В звязку з цим, позивач просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в сумі 23176 грн. 28 коп., а також у відповідності до ст.625 ЦК України інфляційні витрати в сумі 17329 грн. 20 коп. та три відсотки річних в сумі 1640 грн. 45 коп., а всього стягнути 42145 грн. 93 коп.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідачки в своїх поясненнях під час розгляду справи та наданому письмовому відзиві на позов просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі за необґрунтованістю та не підтвердженням їх належними доказами. Зокрема, посилався на те, що ОСОБА_4 не є членом Житлово-будівельного кооперативу №85 «Кировец», не має договору про надання житлово-комунальних послуг та жодного разу їй такий договір укласти не пропонували. Позивач не доведено, що він є виробником (виконавцем) житлово-комунальних послуг; які саме тарифи застосовано для розрахунку та ким вони встановлені і затверджені; що відповідачка отримала від позивача вказані послуги; що позивач ніс будь-які витрати на утримання будинку; що існує строк виконання зобовязань та цей строк настав в певну дату; що позивачем доведено до відповідачки інформацію на які рахунки в установах банку здійснювати платежі. Також представник відповідачки посилався на те, що відповідачка в квартирі не проживає та не зареєстрована, послугами не користується; на неправильність розрахунку заборгованості; безпідставне включення до неї послуг з вивезення побутових відходів, які включаються до вартості послуг з утримання будинку, проте позивач намагається стягнути вказану вартість окремо.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідачка на підставі договору купівлі-продажу від 01.09.1995 року є власником квартири АДРЕСА_2.

Житлово-будівельний кооператив №85 «Кировец» зареєстрований як юридична особа 12.03.1969 року, з місцезнаходженням за адресою: м.Дніпро, вул.Старокозацька,82, є власником та балансоутримувачем будинку та його прибудинкової території.

Згідно статуту, кооператив є обслуговуючим, не має на меті одержання прибутку, здійснює експлуатацію та ремонт належного йому будинку та утримання прибудинкової території за рахунок коштів кооперативу на засадах самооплатності; має право укладати договори, повязані з будівництвом, експлуатацією і ремонтом житлового будинку і надвірних будівель, їх добровільним страхуванням та утриманням прибудинкової території (п.п.2.2,2.3,5.1 статуту).

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно термінів, наведених в ст.1 вказаного вище Закону (тут та далі в редакції на момент виникнення між сторонами спірних правовідносин), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку.

Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Згідно ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до ст.20 цього Закону споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.

Нормами ст.ст.525, 526 ЦК України зазначено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Щомісячна оплата житлово-комунальних послуг також передбачена Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про питну воду та питне водопостачання», Законом України «Про ринок електричної енергії» та діючим на час виникнення спірних правовідносин між сторонами Законом України «Про електроенергетику».

Згідно ст.151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

У відповідності до ст.ст.319,322 ЦК України власність зобовязує. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов?язані оплачувати житлово-комунальні послуги. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

В звязку з цим, відповідачка, як власник квартири АДРЕСА_2, зобовязана оплачувати житлово-комунальні послуги, перелік яких визначений ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

З огляду на це, судом відхиляються доводи представника відповідачки про відсутність між останньою та позивачем договірних відносин, а також, що відповідачка не є членом кооперативу, оскільки це не звільняє її від обовязків з оплати фактично наданих житлово-комунальних послуг.

Не є підставою для звільнення від оплати відповідних послуг і доводи сторони відповідача про те, що позивачем не було доведено до відома відповідачки інформацію по рахунки в установах банку, на які необхідно здійснювати відповідні платежі. До того ж відповідачка не була позбавлена можливості звернутись до позивача з приводу отримання відповідної інформації та доказів того, що їй було відмовлено в наданні такої інформації відповідачкою не надано. Крім того, відповідні реквізити відображені в рахунках для оплати, що направлялись відповідачці, з зазначенням сум нарахованих послуг, їх складових та відповідних періодів.

З приводу доводів відповідачки про те, що вона в квартирі не зареєстрована, не проживає та послугами не користується, суд враховує, що останньою не надано доказів тому, що вона або інші наймачі за її згодою в період, за який розрахована заборгованість, постійно не проживали в квартирі та не користувались відповідними послугами. Крім того, оскільки будинок, в якому знаходиться квартира відповідачки, перебуває в управління і обслуговуванні позивача, відповідачка, як споживач наданих послуг зобов'язана сплачувати кошти на утримання будинку і прибудинкової території та має право на зменшення плати або ж несплату лише за умов та в порядку, визначеному договором чи законодавством. Надання послуг з утримання будинку не в повному розмірі або непроведення виконавцем якихось робіт є підставою для покладення обов'язку по їх виконанню, або зменшення плати і не тягне за собою повне звільнення від їх оплати.

Стосовно заперечень відповідачки про те, що позивач не є виробником (виконавцем) житлово-комунальних послуг; відсутності доказів щодо тарифів, які застосовувались для розрахунку та ким вони встановлені і затверджені, та, відповідно, необґрунтованості розрахунку, суд враховує наступне.

Згідно ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: 1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг; 2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Порядок формування та затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги визначений ст.31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ч.2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до п.6.1 статуту Житлово-будівельного кооперативу №85 «Кировец» для досягнення мети своєї діяльності кооператив набуває та використовує майно, кошти та інші ресурси. Джерелами формування коштів кооперативу є: вступні, членські та цільові внески його членів; майно, добровільно передане кооперативу його членами; грошові та майнові пожертвування, благодійні внески, гранти, безоплатна технічна допомога юридичних і фізичних осіб; внески на проведення ремонту житлового будинку; внески на обслуговування будинку та прибудинкової території; інші надходження, не заборонені чинним законодавством.

Згідно п.6.3 статуту внески на технічне обслуговування будинку і прибудинкової території вносяться в розмірах, необхідних для покриття фактичних витрат кооперативу, пропорційно загальній площі квартир, які належать власникам.

Таким чином позивач не є особою, яка формує та затверджує ціни/тарифи та здійснює розрахунок житлово-комунальних послуг, у т.ч. послуг з вивозу сміття, газопостачання, водопостачання та водовідведення, постачання електроенергії та інш., на підставі відповідних договорів з постачальниками/виконавцями послуг на підставі засобів обліку, договірних цін та фактично понесених витрат, які щомісячно розподіляються між власниками квартир у будинку пропорційно загальної площі квартир, як це передбачено статутом та п.3 протоколу зборів членів кооперативу від 28.05.2008 року.

Також до складу витрат на утримання будинку та прибудинкової території позивачем включаються та аналогічним чином розподіляються витрати на заробітну плату персоналу та видатків на заробітну плату, яка нараховуються відповідно до мінімального розміру заробітної плати, встановленим законодавством та включає в себе заробітну плату голови правління 0,5 штатн. од.; бухгалтера 1 штатн. од.; паспортиста 0,1 штатн. од.; двірника - 0,8 штатн. од.; прибиральника 0,5 штатн. од.; ліфтера 0,5 штатн. од.; казначея 0,1 штатн. од.; персоналу по внутрішньобудинковим мережам 0,5 штатн. од.

На підтвердження вказаних обставин позивачем надано копії відповідних договорів, актів взаємної звірки розрахунків, рахунки-розшифровки, роздруківки поквартирних нарахувань.

Згідно наданого розрахунку заборгованості вбачається, що в лютому 2014 року відповідачкою було сплачено заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг в розмірі 13356 грн. 02 коп. Після цього, оплата таких послуг не здійснювалась та за період з 01.04.2013 року по 01.08.2017 року виникла заборгованість в сумі 23176 грн. 28 коп.

З урахуванням наведених вище обставин та положень законодавства, досліджених судом доказів, що надані позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог та розрахунку заборгованості, правильність якого відповідачкою не спростовано, суд приходить до висновку про обґрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідачки на користь позивача зазначеної вище заборгованості за період з 01.04.2013 року по 01.08.2017 року в сумі 23176 грн. 28 коп.

В частині заявлених вимог про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних, суд враховує наступне.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, за змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Як встановлено судом, оплата житлово-комунальних послуг здійснюється мешканцями (власниками) квартир в будинку №82 по вул.Старокозацька в м.Дніпро відповідно до виставлених рахунків шляхом перерахування коштів на рахунок кооперативу, яким в подальшому ці кошти перераховуються відповідним постачальникам (виробникам, виконавцям) послуг.

В судовому засіданні представниками позивача було зазначено, що через те, що мешканцями (власниками) деяких квартир, у т.ч. відповідачкою, не завжди своєчасно вноситься оплата житлово-комунальних послуг, щоб уникнути заборгованості та штрафних санкцій перед постачальниками, оплата послуг за боржників здійснюється кооперативом за рахунок авансових внесків інших мешканців будинку. Заборгованість відповідачки таким чином була погашена кооперативом за рахунок зазначених авансових внесків інших споживачів.

Вказана обставина не припиняє зобовязання відповідачки щодо погашення заборгованості перед позивачем за оплату житлово-комунальних послуг. Поряд з цим, свідчить про відсутність факту завдання позивачу реальних збитків та підстав для відповідальності відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України.

В звязку з цим, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних витрат в сумі 17329 грн. 20 коп. та трьох відсотків річних в сумі 1640 грн. 45 коп., позивачу слід відмовити.

З урахуванням часткового задоволення позову та відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені під час розгляду справи судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1600 грн. та витрат, повязаних із публікацією оголошення про виклик в сумі 500 грн., а всього 2100 грн. судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1,13,14,20,32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.151 ЖК України, ст.ст.319,322,525,526,625 ЦК України, ст.ст.2,4,5,10,11,12,13,76-81,141,258,259,263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Житлово-будівельного кооперативу №85 «Кировец» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, інфляційних витрат та трьох відсотків річних задовольнити частково.

Стягнути з відповідачки ОСОБА_4 (49000, м.Дніпро, вул.Старокозацька,82/39) на користь Житлово-будівельного кооперативу №85 «Кировец» (49000, м.Дніпро, вул.Старокозацька,82, ) заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг за період з квітня 2013 року по липень 2017 року в сумі 23176 грн. 28 коп.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з відповідачки з відповідачки ОСОБА_4 (49000, м.Дніпро, вул.Старокозацька,82/39) на користь Житлово-будівельного кооперативу №85 «Кировец» (49000, м.Дніпро, вул.Старокозацька,82, ) судовий збір в сумі 1600 грн. та витрати, повязані із публікацією оголошення про виклик в сумі 500 грн., а всього 2100 грн. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 05 жовтня 2018 року.

Суддя С.Ю.Казак