Справа № 297/1371/18
02 листопада 2018 року м. Берегове
Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого Фейір О. О., з участю секретаря судового засідання Кузьма Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди,
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, однак подав заяву про те, що просить розглянути дану справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Не заперечує проти заочного розгляду справи (а. с. 41).
Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не зявлявся, будучи належним чином, за місцем реєстрації, повідомленим про час та місце проведення таких, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без його участі від нього не надходило (а. с. 26, 31, 36).
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини справи, оцінивши докази сторін на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Частиною 3 ст. 297 та ч. 2 ст. 299 ЦК України передбачено, що фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі, ділової репутації.
Так, ч. 1 ст. 201 ЦК України встановлено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.
Як вбачається з копії скарги ОСОБА_2 від 22.08.2017 року, адресованої директору Закарпатського регіонального центру соціально-економічних та гуманітарних досліджень НАН України, ОСОБА_2 в такій вказує, що 08 липня 2017 року на вул. Корятовича в м. Берегово, в громадському місці, ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, маючи при собі вогнепальну зброю, незважаючи на присутність малолітніх дітей та їх батьків, напав на нього та у грубій нетактовній формі погрожував його вбити. За вказані дії постановою Берегівського районного суду ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності. В подальшому, 15 серпня 2017 року ОСОБА_1 зі своєю дружиною Маріанною вдруге напали на ОСОБА_2, під час чого остання, не звертаючи уваги на перехожих, викрикувала ОСОБА_2, що «її чоловік покінчить з ним», та демонструючи непристойні рухи погрожувала вбити останнього, тоді як ОСОБА_1 ховався в приміщенні магазину та по телефону направляв свою дружину. В даній скарзі ОСОБА_2 просив довести дану інформацію до відому співробітників Закарпатського регіонального центру соціально-економічних та гуманітарних досліджень НАН України та вирішити питання щодо звільнення ОСОБА_1 з посади за дії, несумісні з високим званням наукового співробітника та викладача (а. с. 9).
Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі Постанова), при розгляді справ про захист честі й гідності фізичної особи суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Як вбачається з позовної заяви, скарга ОСОБА_2, в якій міститься оспорювана інформація, була поширена шляхом її надіслання директору Закарпатського регіонального центру соціально-економічних та гуманітарних досліджень НАН України та, крім того, така інформація стала предметом обговорення на вченій раді Закарпатського регіонального центру соціально-економічних та гуманітарних досліджень НАН України та набула значного розповсюдження серед керівництва та колег позивача. Таке підтверджується копією листа директора Закарпатського регіонального центру соціально-економічних та гуманітарних досліджень НАН України ОСОБА_2 та витягом з протоколу засідання виробничої наради трудового колективу Закарпатського регіонального центру соціально-економічних та гуманітарних досліджень НАН України від 12.09.2017 року (а. с. 10, 11).
Отже, спірна інформація була поширена і ОСОБА_2 є особою, яка поширила вищевказану інформацію.
Судом встановлено, що вищевказана інформація стосується позивача ОСОБА_1
Пунктом 15 Постанови визначено, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Відповідно до п. 19 Постанови, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.
Отже, вирішуючи питання про визнання поширеної ОСОБА_2 інформації недостовірною, суд приходить до наступного.
Так, в скарзі від 22.08.2017 року ОСОБА_2 зазначає, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення ним вказаних в скарзі протиправних дій.
Однак, постановою судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 10.05.2018 року, яка набрала законної сили 22 травня 2018 року, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП закрито у звязку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення (а. с. 12), тоді як постанова судді Берегівського районного суду, на яку посилається ОСОБА_2 в скарзі від 22.08.2017 року, була скасована постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 27.09.2017 року (а. с. 17).
Отже, на момент звернення ОСОБА_2 зі скаргою на ОСОБА_1, постанова судді про адміністративне правопорушення відносно останнього не набрала законної сили.
Таким чином, суд приходить до висновку, що викладена ОСОБА_2 інформація в скарзі від 22.08.2017 року є недостовірною інформацією, так як така спростована судовим рішенням про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1
Крім того, відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Тому, посилання ОСОБА_2 в скарзі на «протиправну, злочинну поведінку» ОСОБА_1 суд вважає таким, що суперечить ст. 62 Конституції України, а така інформація є негативною та недостовірною.
Судом також встановлено, що поширення ОСОБА_2 вищевказаної інформації серед трудового колективу позивача, порушило особисті немайнові права позивача, а саме завдало шкоди честі, гідності та діловій репутації ОСОБА_1
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи наведене, а також оскільки відповідачем не наведено заперечень проти позову та не спростовано належними доказами твердження позивача, суд приходить до висновку, що оскільки сукупність обставин, вказаних в п. 15 Постанови, доведена, то наявні підстави для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, принижує честь, гідність та ділову репутацію інформацію, викладену в скарзі ОСОБА_2 до директора Закарпатського регіонального центру соціально-економічних та гуманітарних досліджень НАН України від 22.08.2017 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Пунктом 4 ч. 2 цієї статті встановлено, що моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Враховуючи, що відповідачем було порушено особисті немайнові права позивача, останній має право на відшкодування моральної шкоди.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Так, відповідно до ч. 5 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Крім того, враховуючи, що ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за вимогу про захист честі та гідності та ділової репутації фізичної особи, відповідно до п.п. 5 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 704,80 гривень, та стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір за вимогу про відшкодування моральної шкоди пропорційно до розміру задоволеної вимоги в розмірі 229 гривень.
Керуючись ст. ст. 23, 201, 297, 299 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», ст. ст. 81, 141, 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди задоволити частково.
Визнати інформацію, викладену в скарзі ОСОБА_2 до директора Закарпатського регіонального центру соціально-економічних та гуманітарних досліджень НАН України від 22.08.2017 року «Скарга на протиправну, злочинну поведінку вашого співробітника ОСОБА_1» недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1.
Стягнути з ОСОБА_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, судовий збір за вимогу про відшкодування моральної шкоди в розмірі, пропорційно до задоволеної вимоги, 229 (двісті двадцять девять) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави судовий збір за вимогу про захист честі та гідності та ділової репутації фізичної особи в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя ОСОБА_3.