Апеляційне провадження № 22-ц/824/1255/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи 58/14239/17

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Шахової О.В. (суддя-доповідач), Вербової І.М., Саліхова В.В. за участю секретаря судового засідання Дячук І.М .

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство &q?не;Київенерго&q? &;

відповідач - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ПАТ &qurm;Київенерго&q? &;

на рішення Подільського районного суду м. Києва, ухваленого 6 липня 2018 року під головуванням судді Васильченка О.В. в приміщенні суду ,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2017 року представник ПАТ &qu20;Київенерго&q?та; звернувся з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані послуги з центрального опалення та постачання гарячої води і свої вимоги обґрунтовував тим, що ОСОБА_4 є споживачем послуг з центрального опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1, однак оплату зазначених послуг належним чином не здійснює, у зв'язку з чим у неї утворилась заборгованість у розмірі 4 270 грн. за послуги з центрального опалення та 15 446,05 грн. за постачання гарячої води.

З огляду на викладене позивач просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість в сумі 19 716,05 грн. та 3 % річних та інфляційних витрат в сумі 4 356,31 грн.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 6 липня 2018 року у задоволені позову ПАТ &q?у ;Київенерго&q?оз; відмовлено за недоведеністю вимог.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник позивача подав апеляційну скаргу і, посилаючись на порушення судом норм процесуального та невірне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов ПАТ &q?им;Київенерго&quпо;. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд безпідставно дійшов висновку про відмову товариству в позові, оскільки згідно закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги,якщо вони ними фактично користувались. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі,про що йдеться в постанові ВСУ від 20.042016 року №6-2951 цс 15.

В порядку п. 8 ч. 1 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно п. З Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Указом Президента України від 28.09.2018 №297/2018 переведено суддів апеляційного суду міста Києва на роботу на посадах суддів Київського апеляційного суду.

Відповідно до ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішенням зборів суддів Київського апеляційного суду від 02.10.2018 №3 днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 03.10.2018.

Нерозглянуті апеляційні скарги, заяви, клопотання, подані до Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області передано до новоутвореного Київського апеляційного суду.

У зв'язку із зазначеним вищевказана справа підлягає розгляду Київським апеляційним судом.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача доводи апеляційної скарги підтримала. Просила визнати інформацію викладену в апеляційній скарзі на а.с.3-7 відносно іншої особи помилковою та обгрунтувала доводи апеляційної скарги тим,що на підтвердження позовних вимог в суд першої інстанції було подано належно оформлений розрахунок заборгованості за місцем проживання відповідачки,який детально відображає спожиті останньою обсяги гарячої води за тарифами закріпленими в Постановах Національної комісії,що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Інформація про тарифи опублікована на офіціальному сайті товариства, є загальнодоступною та загальновідомою. Судом також не враховано,що товариство зверталось до відповідачки з письмовою претензією про добровільне погашення заборгованості,яка залишилась не виконаною,що і стало причиною звернення до суду.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи за законом повідомлена належно. Неявка відповідачки в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи і відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону визначені споживачі житлово-комунальних послуг індивідуальні або колективні. Відповідно до п. 6 вказаної норми індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об'єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов'язаний, зокрема забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору.

Зі змісту ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що споживач, зокрема зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частина ст.627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частина друга статті 638 вказаного Кодексу передбачає, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Стаття 640 вказаного Кодексу зазначає, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії. договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Стаття 641 ЦК України чітко вказує, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно довідки Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві від 09.11.17року, відповідачка ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Відмовляючи ПАТ &qust;Київенерго&quck; в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем на підтвердження своїх доводів та позовних вимог жодного належного та допустимого доказу не надано, а тому встановити, що саме відповідач ОСОБА_4 є споживачем послуг з центрального опалення та постачання гарячої води на підставі договору, як того вимагає п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» видається неможливим. Враховуючи те, що встановити факт прострочення виконання зобов'язання з боку ОСОБА_4 неможливо, суд не вбачав також правових підстав для задоволення позову в частині стягнення на користь позивача індексу інфляції та 3% річних.

Таких висновків суд першої інстанції дійшов після повного, всебічного з'ясування обставин справи, перевірки доводів позивача, надання належної правої оцінки зібраним у справі доказів та застосування правових норми, які регулюють дані правовідносини, з огляду на що рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону, є законним та обгрунтованим і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги були предметом детального дослідження й ретельної оцінки суду першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував, про що свідчить зміст оскаржуваного судового рішення. Таким чином, ці доводи зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 367 ЦПК України не належить до повноважень суду апеляційної інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статі 76 ЦПК України доказами є будь-які дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюється такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Достатніми доказами за статтею 80 ЦПК є докази,які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмета доказування.

Як вбачається, а ні в суді першої,а ні в суді апеляційної інстанції позивач не дотримався зазначених вимог закону та не надав достатніх доказів на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат, здійсненого судом першої інстанції. Судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу. Іншими учасниками справи про відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у апеляційному суді не заявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Подільського районного суду від 6 липня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ПАТ &q?ня;Київнерго&q?ли; - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття,касаційна скарга на постанову може бути подана протягом 30 днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 2 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді: