АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2018 роу м. Чернівці

справа № 718/1626/18

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Литвинюк І. М.

суддів: Перепелюк І.Б., Яремка В.В.

секретар: Герман Я.І.

за участю: прокурора Гереги В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кіцманської місцевої прокуратури в інтересах держави та Мамаївської сільської ради на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 05 липня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Мамаївської сільської ради Кіцманського району про визнання права власності на будівлі, головуючий у І-й інстанції Масюк Л.О.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Мамаївської сільської ради про визнання права власності в рівних долях на будівлі та споруди виробничого призначення, що розташовані по вул. Заводській, 21 в с. Мамаївці Кіцманського району суду Чернівецької області.

В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що вони є власниками вищезазначених будівель цеху, які розташовані на земельних ділянках, що перебувають у їхньому постійному користуванні відповідно до державного акту на право постійного користування землею від 14 грудня 2000 року.

Зазначали, що для ефективного функціонування виробництва ними реконструйовано прибудову котельні з душовою літ. «а-2» та додатково збудовано побутово-виробничу будівлю літ. «Б», насосну літ. «Г», склад літ. «Д», гараж літ. «Є», прохідну літ. «З».

__________________________________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/794/965/18 Головуючий у 1 інстанції: Масюк Л.О.

Категорія: 6 Доповідач: Литвинюк І.М.

Однак реконструкція та будівництво зазначених будівель проводилися без належно затвердженої технічної документації, а тому вважаються самочинним будівництвом. Через неможливість отримання свідоцтва про право власності на вказані будівлі просили позов задовольнити.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 05 липня 2018 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності в рівних долях на будівлі та споруди виробничого призначення: прибудову котельні з душовою літ. «а-2», побутово-виробничу будівлю літ. «Б», насосну літ. «Г», склад літ. «Д», гараж літ. «Є», прохідну літ. «З», що розташовані по вул. Заводській, 21 в с. Мамаївці Кіцманського району суду Чернівецької області.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, керівник Кіцманської місцевої прокуратури Чернівецької області в інтересах держави та Мамаївської сільської ради подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Вважає оскаржуване рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що земельна ділянка в адміністративних межах населеного пункту, забудована обєктом, що не відповідає поданим вихідним даним та зареєстрованій декларації про початок будівельних робіт, а також щодо якості якого не здійснено контроль з боку уповноважених органів, замовником не виконано обовязок про укладення договору про пайову участь в інфраструктурі населеного пункту, а органом місцевого самоврядування не вживались заходи зі стягнення внеску.

На апеляційну скаргу позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 подали відзив, в якому просять апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

У відзиві зазначили, що орган прокуратури не має права на оскарження рішення суду в інтересах органу місцевого самоврядування, Мамаївська сільська рада не зверталася до прокуратури із проханням в її інтересах оскаржувати рішення суду, з позовом була ознайомлена, позовні вимоги визнала, рішення суду не оскаржувала. Реконструйовані прибудови та зведені господарські будівлі побудовані як додаткові до вже існуючих, право власності на які зареєстровано за ними у встановленому законом порядку, ці будівлі не порушують права третіх осіб та не псують архітектурної забудови села.

На апеляційну скаргу Мамаївська сільська рада подала відзив, в якому просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Посилається на те, що Мамаївська сільська рада не зверталася до прокуратури із проханням в її інтересах оскаржувати рішення суду, з позовом була ознайомлена, позовні вимоги визнала, рішення суду не оскаржувала та 11 вересня 21018 року уклала договір з позивачами про пайову участь, згідно з яким ними сплачено пайові внески.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, доводів відзивів на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги визнані відповідачем, за наявності у особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому обєкті нерухомості.

Проте з таким висновком суду не може погодитись колегія суддів апеляційного суду.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 373 ЦК України, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Згідно з ч.1 ст. 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких обєкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; обєкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; обєкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у ч.1 ст. 376 ЦК України ознак свідчить про те, що обєкт нерухомості є самочинним.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що будівлі цеху літ. «А», прибудована механічна майстерня літ. «а-1», котельня з душовою літ. «а-2», що розташовані по вул. Заводській, 1, в с. Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області, належать на праві власності в рівних долях ОСОБА_1 та ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про право власності №252/11.

З Державного акту на право постійного користування землею від 14 грудня 2000 року видно, що земельна ділянка надана в рівних долях у постійне користування приватним підприємцям ОСОБА_1 та ОСОБА_2, площею 0,9411 га, що розташована на території Мамаївської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, цільове призначення: 1 для виробничих потреб (будівництва та обслуговування будівель та споруд) 0,5344 га, 2 для підсобного сільського господарства 0,4067 га.

З довідки-характеристики № 124 від 22 травня 2018 року, виданої Кіцманським районним бюро технічної інвентаризації, вбачається, що окрім будівлі цеху по виготовленню пінополістерольних плит літ. «А», прибудованої механічної майстерні літ. «а-1», котельні з душовою літ. «а-2», що розташовані по вул. Заводській, 1, в с. Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області, самочинно збудовані: прибудована котельна з душовою літ. «а-1», побутово-виробнича будівля літ. «Б», насосна літ. «Г», склад літ. «Д», гараж літ. «Є», прохідна літ. «З».

Так, будівництво будь-якого об'єкта має відповідати вимогам законодавства, містобудівної документації, а також містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки (Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності»). Контроль же за додержанням законодавства та містобудівної документації при забудові територій здійснюють виконавчі комітети сільських, селищних, міських рад. Ці повноваження виконавчих комітетів місцевих рад передбачені статтею 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та статтею 14 Закону України «Про основи містобудування».

Судовий розгляд щодо визнання права власності є правовим способом визначення відповідності самочинно збудованого об'єкта вимогам законодавства, а також тієї містобудівної документації, умовам і обмеженням забудови, які діють на відповідній території, та допускається лише з залученням органу, який, здійснюючи контроль, визначить відповідність об'єкта самочинного будівництва вимогам чинного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що реконструкцію та будівництво будівель цеху виконано без дозволу на виконання будівельних робіт і позивачі у передбаченому законом порядку не звертався до уповноваженого органу.

Повідомлення (реєстрація декларації) про початок виконання будівельних робіт щодо вказаного обєкта до органу державного архітектурно-будівельного контролю не подавалось.

Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивачі, здійснивши самочинне будівництво, до компетентних державних органів щодо прийняття забудови до експлуатації та оформлення права власності не зверталися, що свідчить про відсутність спору про право. Мамаївська сільська рада не є особою, яка порушила, не визнає чи оспорює права ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Суд першої інстанції, порушуючи вимоги законодавства, замінив собою органи державної влади, що уповноважені на здійснення оформлення права власності на нерухоме майно та визнав на нього право власності за позивачами за відсутності між сторонами спору про право цивільне, оскільки не можна вважати, що у цій справі суд діяв відповідно до завдань цивільного судочинства, а тому судове рішення суду першої інстанції справі, яка переглядається, не можна визнати законним.

На думку колегії, безпідставними також є аргументи відзивів на апеляційну скаргу про те, що орган прокуратури не має права на оскарження рішення суду в інтересах органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку.

Самочинне будівництво є порушенням встановлених державою правил та норм здійснення будівництва, що призводить до нераціональної забудови населених пунктів, невідповідності збудованих об'єктів нерухомості встановленим вимогам законодавства, що є порушенням прав територіальної громади, а також питань безпеки під час експлуатації вже збудованого об'єкта, екологічної та санітарно-епідеміологічної безпеки.

Статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

Підставою представництва прокурором у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Вчинення позивачами протиправних дій у вигляді самочинного будівництва порушує зазначені вище інтереси держави.

Крім того, судом не враховано, що позивачі обрали неналежний та неефективний спосіб правового захисту.

Способи захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.16 ЦК України, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту у спосіб передбачений законом, зокрема ст.16 ЦК України, або у спосіб не передбачений законом, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

За загальним правилом, кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, ч. 1 ст. 4 ЦПК України. У зв'язку із цим, звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Положення про державну архітектурно-будівельну інспекцію України», затвердженого постановою КМУ № 294 від 9 липня 2014 року, «Порядку здійснення державного архітектурно - будівельного контролю», затвердженого постановою КМУ №553 від 23 травня 2011 року, «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою КМУ від 13 квітня 2011 року №461, зі змінами, внесеними Постановою КМУ №750 від 08 вересня 2015 року» органом, який здійснює прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, є Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, які на підставі акту готовності об'єкта до експлуатації видають відповідний сертифікат.

Рішення Інспекції про відмову у видачі сертифікату може бути оскаржено до суду.

Однак в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зверталися до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, визначеному законодавством, та отримали відмову. Наявний в матеріалах справи лист Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області від 04 квітня 2018 року має розяснювальний характер про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів і не свідчить про те, що компетентним органом було прийнято рішення про відмову позивачам у видачі відповідних документів. Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області не було залучено судом до участі у справі.

Отже, суд першої інстанції вирішив справу з порушенням вимог норм матеріального та процесуального права.

Крім того, додані до відзиву копії листа Центру надання адміністративних послуг про реєстрацію декларації про готовність обєкта до експлуатації, типового договору про пайову участь від 11 вересня 2018 року та квитанції про оплату пайових внесків колегія суддів не приймає до уваги, оскільки дії, що підтверджують подані докази, були вчинені після розгляду справи та не спростовують вищенаведених висновків щодо відсутності підстав для задоволення позову.

З огляду на викладене, підстав для задоволення позову про визнання права власності на самовільно реконструйовані будівлі цеху не вбачається.

Враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду на підставі п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з пунктом 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі викладеного, з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь прокуратури Чернівецької області підлягає стягненню по 3 534,14 грн з кожного в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кіцманської місцевої прокуратури Чернівецької області задовольнити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 05 липня 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Мамаївської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області про визнання права власності на будівлі відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь прокуратури Чернівецької області витрати з оплати судового збору в сумі 3 534 гривень 14 копійок з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 05 листопада 2018 року.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: І.Б. Перепелюк

ОСОБА_4