У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород подання Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про примусове проникнення в жиле приміщення боржника,-

встановив:

До Ужгородського міськрайонного суду з поданням звернувся старший державний виконавець Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_1 яким просить винести ухвалу про примусове проникнення до житла божника а саме до будинку, який знаходиться за адресою: с. Сторожниця, вул. Весела, 14, Ужгородського району, Закарпатської області, для можливості встановлення майна боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та проведення його опису та арешту такого.

В обґрунтування вимог у поданні зазначається, що 23.03.2017р. до Ужгородського МВ ДВС надійшов виконавчий лист разом із заявою стягувача про відкриття виконавчого провадження.

05.04.2017 року по ВП №53690584 постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження. В подальшому, було встановлено, що за боржником зареєстровано домоволодіння за адресою: с. Сторожниця, вул. Весела, 14, Ужгородського району, Закарпатської області. Відповідно до ч.4 ст.25 ЗУ «Про виконавче провадження» даний виконавчий документ разом із матеріалами провадження передано за належністю до Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області.

Заявник просить суд розглянути подання, винести ухвалу про примусове проникнення до домоволодіння боржника за адресою: с. Строжниця, вул. Весела, 14, Ужгородського району Закарпатської області.

Представник Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області у судове засідання не з'явився. Разом з тим, у поданні державний виконавець просить провести розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.439 ЦПК України суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Суд, дослідивши надані справи, приходить до наступного висновку.

23.03.2017 року на виконання до Ужгородського МВ ДВС надійшов виконавчий лист разом із заявою стягувачки про відкриття виконавчого провадження.

05.04.2017 року керуючись ст.ст. 17, 19, 20,25 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №53690584 з примусового виконання виконавчого листа №308/11189/16-ц, виданим Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу за договором позики у розмірі 429 000грн. та 4290 грн. судового збору.

За результатами вжитих заходів, державним виконавцем Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області встановлено, що за боржником зареєстровано домоволодіння за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Сторожниця, вул. Весела, 14. Керуючись ч.4 ст.25, ЗУ «Про виконавче провадження» вищевказаний виконавчий документ разом із матеріалами провадження було передано за належністю до Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області.

Зі змісту подання Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про примусове проникнення в жиле приміщення божника вбачається, що в рамках виконавчого провадження проведено ряд виконавчих дій, а саме: 25.10.2017 року, на підставі ст. 5, 11 ЗУ «Про виконавче провадження» було направлено запити до Державної фіскальної служби України, органів Пенсійного фонду України, а також в реєструючі майно установи для перевірки майнового стану та рахунків боржника. Відповідно до відповідей, що надійшли, із вказаних установ у боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення, а також відсутні рахунки у банківських установах.

Обґрунтовуючи подання заявник посилається на те, що 16.06.2017 року, 16.08.2017 року а також 30.03.2018 р., 25.09.2018 року державним виконавцем здійснено виїзди, про що були надіслані відповідні листи-повідомлення, за адресою зареєстрованого за боржником домоволодіння, проте жодного разу його вдома не було. При цьому, заявник вказує, що при виїзді 16.08.2017 року за місцем проведення виконавчих дій знаходилась особа, яка представилася батьком боржника, так за його твердженням ОСОБА_2 за даною адресою не проживає, та майна не має.

Відповідно до акту державного виконавця від 19.09.2018 року, державним виконавцем було здійснено виїзд за місцем проживання боржника та особисто вручено йому лист від 18.09.2018 року про призначення виконавчих дій, а саме опису майна боржника на 11.00 год. 25.09.2018 року, про що ОСОБА_2 особисто розписався згідно доданого акту.

Згідно акту державного виконавця від 25.09.2018 року боржник ОСОБА_2 під час вчинення виконавчих дій за адресою Ужгородський район, с. Сторожниця, вул.. Весела, 14 був відсутній, письмових пояснень до початку виконавчих дій не подавав, з приводу не можливості надати доступ виконавцю до вказаного житлового будинку. Також за вказаною адресою були відсутні інші особи, уповноважені представляти боржника.

Крім того, за адресою місця реєстрації боржника ОСОБА_2 а саме, м. Ужгород, вул. Керченська 7/13 надсилались листи про проведення виконавчих дій, які повернулись за терміном зберігання.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №139289063 від 27.09.2018 року за фізичною особою ОСОБА_2 зареєстроване на праві приватної власності нерухоме майно, а саме домоволодіння за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Сторожниця, вул. Весела, 14.

Відповідно до п.13 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.п.4, 13, ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Отже, Закон України «Про виконавче провадження» передбачає право виконавця на звернення до суду із поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи.

У відповідності до ст. 30 Конституції України, кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу.

Отже, як вбачається з аналізу ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 439 ЦПК України, умовами примусового проникнення до житла боржника для арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

Подання приватного виконавця містить докази того, що боржник достовірно знає про наявність виконавчого провадження та повідомлявся про намір приватного виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, але чинив цьому перешкоди, не надавав доступу до житла у відведений для нього час вчинення виконавчих дій, уникає викликів приватного виконавця та перешкоджає проведенню виконавчих дій. Відповідно до чинного законодавства України державний виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно та повно.

Отже, за змістом наведених норм слід дійти висновку, що станом на час порушення питання про необхідність входження у житлове приміщення боржника на підставі рішення суду, уповноважена особа органу примусового виконання зобовязана дотриматись встановленого законодавством порядку проведення виконавчих дій від часу відкриття провадження, як це визначено нормами Закону України «Про виконавче провадження», що має місце в даному випадку.

Отже, з наявних у справі матеріалів вбачається, що дії (бездіяльність) боржника призводять до тривалого невиконання виконавчого документа (рішення суду), що тягне за собою порушення строків виконання, а також порушує вимоги чинного законодавства щодо обов'язковості судових рішень.

Суд приходить до висновку, що з метою належного виконання виконавчого документа (рішення суду) про стягнення з боржника заборгованості за договором позики у сумі 429000 грн. та недопущення порушення прав стягувача, є всі належні правові підстави для надання державному виконавцю дозволу на примусове проникнення до житла боржника.

Отже, державний виконавець, у порядку визначеному законом, звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, оскільки, в даному випадку, єдиним можливим засобом виконання судового рішення є примусове проникнення до житла боржника для опису та арешту майна з метою подальшої його реалізації в рахунок погашення заборгованості.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, однак є власником будинку, який знаходиться за адресою: с. Сторожниця, вул.. Весела, 14, Ужгородського району, Закарпатської області, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника, оскільки державним виконавцем надано достатньо доказів, які свідчать про необхідність надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника як можливого способу виконання судового рішення.

Керуючись ст. 30 Конституції України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, ст.ст. 12, 81, 89, 260, 439 ЦПК України, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про примусове проникнення в жиле приміщення боржника задовольнити.

Надати дозвіл державним виконавцям Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області на примусове проникнення до будинку, який знаходиться за адресою: с. Сторожниця, вул.. Весела, 14 Ужгородського району, Закарпатської області та належить на праві власності боржнику, для можливості встановлення наявності майна боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою проведення опису та арешту майна з метою подальшої його реалізації в рахунок погашення заборгованості.

Ухвала може бути оскаржена протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4