ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/280/18 Справа № 209/618/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Лобарчук О.О. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Деркач Н.М.,

суддів: Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» на рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 грудня 2016 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року ТОВ «ФК «Рантье» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило суд стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором у сумі 60420,92 грн.

В обґрунтування позову ТОВ «ФК «Рантье» зазначало, що 20.12.2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір № Р20.216.70763, згідно умов якого відповідачка отримала кредит у сумі 38654 грн. строком на 60 місяців зі сплатою 7,9 %, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені Кредитним договором. Банк виконав свої зобов'язання згідно кредитного договору та надав відповідачці кредитні кошти, що підтверджується видатковим касовим ордером. Станом на 30.09.2015 року ОСОБА_1 свої зобовязання за кредитним договором не виконала, у звязку з чим утворилася заборгованість на загальну суму 60420 грн. 92 коп., з яких заборгованість по кредиту 37 591 грн., заборгованість по процентам та комісії 22 829,92 грн.

30.09.2015 року між ТОВ "Факторингова Компанія "Рантье" та ПАТ " Ідея Банк" укладено договір факторингу № 30/09-1, згідно умов якого Клієнт (первісний кредитор, Банк) відступив (передав у власність) Факторові (новому кредитору, позивачу) з 30.09.2015 року, а позивач відповідно до Договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Право вимоги позивач набув з моменту підписання акту прийому-передачі прав вимог.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з указаним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі Закон № 2147-VIII), що набув чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд, який забезпечує здійснення правосуддя на відповідній території.

03 жовтня 2018 року дану цивільну справу передано до Дніпровського апеляційного суду.

Частиною другою цієї статті передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним 372 ЦПК України чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (згідно із пунктом 1 частини третьої статті 223 ЦПК України).

Матеріалами справи встановлено, що згідно зворотніх поштових повідомлень про вручення рекомендованого листа представник позивача та відповідачка належним чином повідомлені про розгляд справи апеляційним судом 31.10.2018 року. У звязку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України (у редакції, яка діяла на момент ухвалення рішення) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам судове рішення у даній справі не відповідає.

Судом встановлено, що 20.12.2013 року між ПАТ "Ідея Банк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Р20.216.70763. Згідно з даним договором відповідач отримала кредит у розмірі 38654 грн., зі сплатою 7,9 % , з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів.(а.с. 14-17)

30.09.2015 року між ТОВ "Факторингова Компанія "Рантье" та ПАТ " Ідея Банк" укладено договір факторингу № 30/09-1, згідно умов якого Клієнт (первісний кредитор, Банк) відступив (передав у власність) Факторові (новому кредитору, позивачу) з 30.09.2015 року, а позивач відповідно до Договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором.

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ ФК Рантье посилалося на те, що на підставі договору факторингу набуло право вимоги до ОСОБА_1, яка не виконала належним чином зобовязання за кредитним договором від 20.12.2013 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з недоведеності та відсутності у позивача права вимоги, а також з того, що розрахунок суми заборгованості не конкретизований.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ст. 1050 ЦК).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За змістом ст.ст.525,526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Пунктом 1 ч. 1ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 516 ЦК України встановлено, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Матеріалами кредитної справи встановлено, що 20.12.2013 року ОСОБА_1 звернулася до ПАТ Ідея Банк із заявою про отримання кредиту (а.с.174,50-51)

Пунктом 1.1 кредитного договору встановлено, що банк надає позичальнику кредит на поточні потреби у сумі 38654 грн., включаючи витрати на страхових платіж (у разі наявності), а позичальник зобовязується одержати кредит та повернути його разом з процентними платежами і комісіями згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п.п.1.3,1.4 договору, за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 7,9 % річних від залишкової суми кредиту та плату за обслуговування кредитної заборгованості.

20.12.2013 року відповідач отримала у ПАТ Ідея Банк у кредит грошові кошти у сумі 34207,08 грн. згідно ордеру розпорядження № 1 та 4446,92 грн. згідно меморіального ордеру № Р20.216.70763.1 (а.с.17, 23).

Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем на вимогу суду першої інстанції, та підтверджено розрахунком суми заборгованості ОСОБА_1, наданим на вимогу апеляційного суду, станом на 30.09.2015 року у відповідачки перед банком була наявна заборгованість за кредитом у сумі 60420,92 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 37 591 грн., заборгованість по нарахованим, несплаченим відсоткам та комісії 22 829,92 грн. (а.с.48, 196)

Наявність факту заборгованості ОСОБА_1 у звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору також підтверджується випискою з її особового рахунку та не спростовано відповідачкою. (а.с.49)

30.09.2015 року між ТОВ " Факторингова Компанія "Рантье" та ПАТ " Ідея Банк " укладено договір факторингу № 30/09-1, згідно умов якого Клієнт (первісний кредитор, Банк) відступив (передав у власність) Факторові ( новому кредитору, позивачу) з 30.09.2015 року, а позивач відповідно до Договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. (а.с.68зв-71, 111-116)

Право вимоги позивач набув з моменту підписання акту прийому-передачі прав вимог.

Відповідно до витягу з Додатку №2 до Договору факторингу № 30/09-1 від 30.09.2015 року ТОВ " Факторингова Компанія "Рантье" прийняв від ПАТ " Ідея Банк " права вимоги до боржника ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1), кредитний рахунок 0763.980, номер договору Р20.216.70763 від 20.12.2013 року із сумою кредиту 38654 грн. та загальною сумою заборгованості станом на момент прийняття права вимоги у розмірі 60420,92 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 37591 грн., заборгованість за процентами та комісіями 22829,92 грн. (а.с.18-22)

11.02.2016 року позивачем на адресу відповідача було направлено повідомлення про укладення договору факторингу між ТОВ " Факторингова Компанія "Рантье" та ПАТ " Ідея Банк ", про розмір наявної заборгованості за кредитним договором у сумі 60420,92 грн., а також реквізити для її погашення. Зазначене підтверджується копією повідомлення, чеком про сплату відправлення та поштовим реєстром (а.с.75,76)

Аналізуючи наявні у матеріалах справи доказі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність у ТОВ ФК Рантье права вимоги до відповідачки, що стало підставою для відмови у задоволенні позову ТОВ ФК Рантье, оскільки матеріали справи містять завірену належним чином копію договору факторингу № 30/09-1 від 30.09.2015 року, а також витягу з Додатку №2 до договору, яким встановлено перехід права вимоги від ПАТ Ідея Банк до ТОВ "Факторингова Компанія "Рантье" по кредитному договору з ОСОБА_1 (а.с.111-116)

Крім того, неправильним є висновок суду щодо неконкретизованості розрахунку суми заборгованості, оскільки позивач неодноразово протягом розгляду справи на вимогу суду першої, а потім і апеляційної інстанції, надавав детальний розрахунок суми заборгованості ОСОБА_1 з випискою про рух коштів по її рахунку станом на 30.09.2015 року, з якого вбачається, що станом на зазначену дату у відповідачки була наявна заборгованість у сумі 60420,92 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 37 591 грн., заборгованість по нарахованим, несплаченим відсоткам та комісії 22 829,92 грн. (а.с.19,24,25,48,196)

На підставі встановлених фактичних обставин справи та вищенаведених норм матеріального закону, колегія суддів приходить до висновку про необхідність рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ТОВ "Факторингова Компанія "Рантье" та стягнення на його користь з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у сумі 60420,92 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 37 591 грн., заборгованість по нарахованим, несплаченим відсоткам та комісії 22 829,92 грн.

На підставі статті 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користьТОВ «Факторингова компанія «Рантье» підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанції у сумі 2893,80 грн.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» заборгованість за кредитним договором № Р20.216.70763, укладеним 20.12.2013 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк», станом на 30.09.2015 року у сумі 60420,92 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 37 591 грн., заборгованість по нарахованим, несплаченим відсоткам та комісії 22 829,92 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» судовий збір у сумі 2893,80 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Судді: Н.М.Деркач

ОСОБА_2

ОСОБА_3