Справа № 468/1189/18-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

05.10.2018 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Муругова В.В., з участю секретаря судового засідання Рижньової О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 468/1189/18-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її утримання. В позовній заяві позивач вказала, що 10.05.2017 року уклала з відповідачем шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейні відносини між сторонами припинені, дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьохрічного віку, в звязку з чим потребує матеріальної допомоги на своє утримання. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини від всіх доходів відповідача щомісячно, до досягнення дитиною трьох років.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та підтримання позову.

Відповідач до суду не зявився, про час слухання справи повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (до суду повернулось поштове відправлення з відміткою, що відповідач за зареєстрованим у встановленому порядку місцем свого проживання відсутній, тому він відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим). До суду не надійшло відзиву на позов.

З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не зявився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи.

Дослідивши наявні у справі матеріали (копію свідоцтва про шлюб; копію свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; копію судового наказу Баштанського районного суду Миколаївської області від 01.08.2018 року № 468/984/18-ц), суд приходить до висновку про можливість задоволення позову.

В ході судового розгляду встановлено, що сторони уклали шлюб 10.05.2017 року. Від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, якій на час розгляду справи не виповнилось 3 роки. Дитина проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Сторони не досягли згоди щодо участі чоловіка в утриманні дружини, з якою проживає малолітня дитина, якій не виповнилось 3 роки.

Зазначені правовідносини врегульовані ст. 84 Сімейного Кодексу України, із змісту якої слідує, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Отже, дружина, з якою проживає дитина, має право на одержання утримання та матеріальної підтримки з боку чоловіка. При цьому, суду не надано доказів того, що відповідач не може надавати таку допомогу.

Позивач запропонувала стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх доходів відповідача, а відповідач будь-яких заперечень проти заявленого розміру аліментів до суду не надав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковим мінімумом є вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» у 2018 році прожитковий мінімум на працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 липня становить 1841 гривню.

Аналіз змісту ст. 84 Сімейного Кодексу України дає підстави для висновку, що в даній нормі йде мова не про допомогу в сенсі додаткового джерела доходу для дружини, а саме про утримання, тобто надання грошових коштів, які б в достатній мірі забезпечили дружину джерелами для існування, а таким достатнім рівнем відповідно до процитованої вище ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» є саме прожитковий мінімум.

Очевидно, що незабезпечення чоловіком дружини, з якою проживає дитина, матеріальним утриманням хоча б на рівні визначеного законом прожиткового мінімуму не може вважатись належною реалізацією передбаченого ст. 84 Сімейного Кодексу України права на утримання, тому, вирішуючи питання про розмір аліментів, суд виходить з того, що такий розмір має забезпечувати відповідний прожитковий мінімум.

За такого, з врахуванням всіх описаних вище обставин, суд вважає, що стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача буде максимально відповідати всім окресленим вище принципам розрахунку, оскільки, має забезпечити позивачу отримання від батька дитини матеріального утримання на рівні не нижчому від прожиткового мінімуму.

Зазначене є підставою для задоволення позову.

Оскільки позивача за подібною категорією справ звільнено від сплати судових витрат з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України на користь держави підлягають стягненню 704,80 грн. судового збору.

На підставі ст. 84 Сімейного Кодексу України та керуючись ст.ст. 12; 13; 81; 264; 265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, з якою проживає дитина сторін ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на утримання дружини в розмірі однієї четвертої частини всіх доходів боржника щомісячно, до досягнення дитиною (дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1) трьох років, починаючи з 30 серпня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 (вул. Гагаріна, 6А м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області, 56101, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1);

Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2).

Повне судове рішення складене 05.10.2018 року.

суддя: