Справа № 487/4043/18
Провадження № 2/487/1944/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

28.09.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Гаврасієнко В.О., за участю секретаря судового засідання Гречаної А.Д., розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

21.06.2018 ОСОБА_1 звернувся із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що подружнє життя не склалося, оскільки почалися взаємні дорікання та сварки. Сторони проживають окремо, не повязані між собою одним побутом та веденням спільного господарства. Фактично відповідач стала для позивача зовсім чужої людиною, яка не живе з позивачем спільними інтересами, в звязку з чим примирення між сторонами позивач вважає неможливим. Позивач вважає, що вжиття заходів для примирення сторін з боку суду буде недоцільним. На підставі викладеного позивач просив позов задовольнити.

До судового засідання позивач не зявився, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не зявилася повторно, належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання з направленням судової повістки засобами рекомендованого поштового зв'язку, причину неявки суду не повідомила.

Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 09 жовтня 2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Кириловська) ОСОБА_3 було укладено шлюб, який був зареєстрований у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського обласного управління юстиції, Україна, актовий запис № 1080, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ФП № 091895. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Проте спільне життя сторін не склалося, почалися взаємні дорікання та сварки. Сторони проживають окремо, не повязані між собою одним побутом та веденням спільного господарства.

Нормами ст. 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст.112 СК України.

Із змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Таким чином, вище викладені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін.

За такого, суд вважає, що їх сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому згідно зі ст.ст. 110, 112 СК України позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 280-284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 (проживає: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (проживає: ІНФОРМАЦІЯ_4) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Кириловська) ОСОБА_6, 09 жовтня 2004 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського обласного управління юстиції, Україна, актовий запис № 1080 розірвати.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя В.О. Гаврасієнко