Справа № 671/1115/18
У Х В А Л А
20 вересня 2018 року м. Волочиськ
Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді Ніколової С.В.
при секретарі Хрупайло Т.В.,
з участю представника боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Волочиськ цивільну справу за заявою акціонерного товариства ОСОБА_3 Аваль про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання,
Акціонерне товариство ОСОБА_3 Аваль (далі ОСОБА_3) звернулося до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання виконавчих листів по цивільній справі № 2-824/11 за позовом ПАТ ОСОБА_3 Аваль до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/2291/82/920 від 26.04.2007 року. В обґрунтування вимог заявник вказує, що після набрання рішенням суду у даній справі законної сили, 08.11.2013 року ОСОБА_3 отримав виконавчі листи по справі про стягнення грошових коштів з боржників ОСОБА_1, ОСОБА_5 ОСОБА_6 Дані виконавчі листи були направлені на примусове виконання до ДВС Волочиського РВ ДВС головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області, а 15.01.2014 року державним виконавцем відкритто виконавчі провадження. Зазначає, що 08.02.2014 року державним виконавцем винесено постанови про завершення виконавчого провадження, оригінали виконавчих листів повернуті Банку. Вказує, що виконавчі провадження фактично були завершені на підставі арешту майна боржників, але реалізація майна не проводилася, заборгованість на даний час не погашена. Строк пред'явлення виконавчих листів, згідно з чинним на той час законодавством, був до 10.02.2015 року. Зазначає, що причиною пропуску строку пред'явлення виконавчих листів до виконання та незвернення до суду з заявою про поновлення такого строку було те, що рішення суду фактично не підлягало виконанню в рамках законодавства, діючого до моменту прийняття Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року N 2831/5.
Представник Банку та боржники в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.
В судовому засіданні представник боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 проти заяви заперечила, вважає, що відсутні поважні причини пропуску Банком строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.
Заслухавши думку представника боржника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що дана заява не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
Дане рішення набрало законної сили 17 вересня 2013 року, у зв'язку з чим за заявою стягувача Волочиським районним судом 08 листопада 2013 року було видано три виконавчі листи щодо боржників ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
14 січня 2014 року стягувач ПАТ ОСОБА_3 Аваль пред'явив дані виконавчі листи до виконання, 15 січня 2014 року державним виконавцем ДВС Волочиського РВ ДВС головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області винесено постанови про відкриття виконавчого проваджененя.
Встановлено, що виконавчі листи щодо стягнення боргу з боржників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (виконавчі провадження № 41483514, № 41482415) 29 травня 2015 року було повернуто стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження через відсутність у боржників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 майна, на яке може бути звернуто стягнення.
Під час викнання рішення суду щодо стягнення боргу з боржника ОСОБА_1 (виконавче провадження № 41488675) державним виконавцем 10 лютого 2014 року було винесено постанову про розшук майна (транспортного засобу) та зупинено виконавче провадження.
В подальшому, у зв'язку з тим, що майно, а саме транспортний засіб, що був оголошений в розшук, не виявлено протягом року з дня оголошення його в розшук, 29 травня 2015 року виконавчий лист щодо ОСОБА_1 було повернуто стягувачеві на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження.
Відповідно до ст. 22 Закону України Про виконавче провадження № 783-XIV від 30 червня 1999 року, чинного на момент ухвалення рішення та видачі виконавчого листа, строк пред'явлення виконавчих документів до виконання було встановлено один рік.
Під час виконавчого провадження з примусового виконання рішення Волочиського районного суду Хмельницької області у справі № 2-824/11 на підставі п. 2 та п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження № 783-XIV від 30 червня 1999 року, чинного на цей час, державним виконавцем було винесено постанови про повернення виконавчих документів стягувачеві, а виконавчі листи були направлені до ПАТ ОСОБА_3 Аваль.
Відповідно до ч. 5 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження № 783-XIV від 30 червня 1999 року, який був чинний на момент ухвалення рішення та видачі виконавчих листів, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України Про виконавче провадження у зазначеній редакції, строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання.
Частиною 3 статті 23 цього ж Закону, у чинній на момент повернення виконавчих документів стягувачу редакції, у разі повернення виконавчого документу стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.
Отже, у зв'язку з зазначеним, строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання сплив 29 травня 2016 року, однак стягувач з часу повернення йому виконавчих листів (травень 2015 року) повторно не пред'являв до виконання зазначених виконавчих листів.
Згідно статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Згідно із частиною 1 статті 433 ЦПК України, стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Метою застосування частини 1 статті 433 ЦПК України є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк пред'явлення виконавчого листа до виконання з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.
У зв'язку з тим, що в зазначеній статті не міститься переліку причин, які є поважними при пропуску строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, суд у кожному конкретному випадку виходячи з аналізу конкретних обставин пропуску строку вирішує питання про те, чи є причина його пропуску поважною. Поважність причин може залежати від таких обставин, як поведінка заявника, інших осіб, так і від чинників, що не пов'язані з людським фактором.
Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Звертаючись в суд із заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання ОСОБА_3 посилався як на підставу поважності пропуску на те, що рішення суду фактично не підлягало виконанню в рамках законодавства, діючого до моменту прийняття Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року N 2831/5.
Проаналізувавши викладене, суд прийшов до висновку про відсутність поважних причин пропуску строку для пред'явлення до виконання виконавчих документів, а тому відсутні правові підстави для задоволення заяви ПАТ ОСОБА_3 Аваль.
При цьому суд враховує, що під час виконання рішення суду арешт на майно боржників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (виконавчі провадження № 41483514, № 41482415) не було накладено та, відповідно, не було підстав для застосування процедури реалізації арештованого майна. Також суд враховує те, що стягувач не зазначив та не довів наявності об'єктивних обставин, які перешкодили йому з часу повернення виконавчих листів до 29 травня 2016 року повторно пред'явити їх до виконання.
Враховуючи викладене, в задоволенні заяви ПАТ ОСОБА_3 Аваль слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 12, 76, 78, 258-260, 433 ЦПК України, суд
В задоволенні заяви акціонерного товариства ОСОБА_3 Аваль про поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання виконавчого документа, виданого по цивільній справі № 2-824/11 за позовом публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 Аваль до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.
Повний текст ухвали складено 25.09.2018 року.
Суддя: