Справа № 455/1066/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"20" вересня 2018 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Галина В.П.

секретар Задорожна В.Б.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Старосамбірського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом посилаючись на те, що 25 лютого 2010 року в селі Сушиця Старосамбірського району Львівської області померла ОСОБА_3. На випадок своєї смерті вона зробила заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, житловий будинок в селі Сушиця вул. Копача 141 Старосамбірського району та земельні ділянки заповіла ОСОБА_1

Позивачка з метою оформлення спадщини у встановлений законом строк звернулася із заявою до органів нотаріату, у Старосамбірській державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа №271/2010. Проте, 14 серпня 2018 року в.о. державного нотаріуса Старосамбірської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Відмова аргументована тим, що відсутні правовстановлюючі документи про право власності на житловий будинок №141 по вулиці Копача в селі Сушиця Старосамбірського району та відсутня реєстрація права власності за спадкодавцем.

Враховуючи те, що позивач позбавлена можливості в досудовому порядку встановити та зареєструвати за собою право власності на вказаний будинок, просить суд задовольнити поданий нею позов. Додатково зазначає, що спадкоємців по закону після смерті ОСОБА_3 немає. Вона була її сусідкою за якою позивачка здійснювала догляд та здійснила її поховання.

Позивачка ОСОБА_1 в підготовче засідання не зявилась, подала заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та неможливість явки в засідання у звязку із зайнятістю на роботі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Старосамбірського району Львівської області у судове засідання не зявився, подано до суду відзив на позовну заяву, з якого відомо про визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі та про розгляд справи у відсутності представника.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно копії свідоцтва про смерть серія 1-СГ № 206635 відомо, що ОСОБА_3 померла 25.02.2010 року у віці 93 років у с. Сушиця, Старосамбірського району, Львівської області. ( а.с. 7 ).

Із копії заповіту від 11.09.2007 року, посвідченого секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ради Старосамбірського району Львівської області відомо, що ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження, згідно якого належний їй житловий будинок та господарські будівлі, які знаходяться біля жилого будинку в селі Сушиця вул. Копача-141 Старосамбірського району, її земельні ділянки і взагалі все свої майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, все те, що їй буде належати на день смерті і на ще вона за законом матиме право заповідає ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 8).

Як вбачається із постанови винесеної в.о. державного нотаріуса Старосамбірської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 від 14 серпня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. Дана відмова аргументована тим, що відсутні правовстановлюючі документи про право власності на житловий будинок №141 по вулиці Копача в селі Сушиця Старосамбірського району та відсутня реєстрація права власності за спадкодавцем. ( а.с. 21).

Згідно довідки №498, виданої 05 липня 2018 року ОСОБА_2 сільською радою Старосамбірського району, ОСОБА_3, яка померла 25 лютого 2010 року, до дня смерті була зареєстрована та проживала в будинку №141 в селі Сушиці Старсосамбірського району одна. Вказаний житловий будинок відносився до суспільної групи колгоспний двір та вона була останнім та єдиним членом цього колгоспного двору. Станом на 01 липня 1990 року та 15 квітня 1991 року вона була зареєстрована за вказаною адресою одна. Вказане також підтверджується даними з погосподарської книги та будинкової книги. ( а.с. 9).

Згідно даних Старосамбірського МБТІ станом на 31.12.2012 року, по житловому будинку №141 в селі Сушиця Старосамбірського району Львівської області жодних інвентаризаційних та реєстраційних робіт не проводилось. ( а.с. 16).

У інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна станом на 15 серпня 2018 року відсутні дані щодо обєкту нерухомого майна житловий будинок №141 в селі Сушиця Старосамбірського району Львівської області. ( а.с. 20).

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.95 р. «Про судову практику у справах за позовами по захист права приватної власності», згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. На час введення в дію Закону України «Про власність» чинне законодавство не передбачало реєстрації прав власності на житлові будинки у сільській місцевості. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Згідно довідки про технічну характеристику №183, складеного 06 липня 2018 року Старосамбірським МБТІ житловий будинок №141 в селі Сушиця Старосамбірського району Львівської області побудований в 1910 році, відсоток зносу становить 46 відсотків. Будинок має 35,9 кв.м. загальної площі та 25,0 кв.м. житлової площі. До господарських будівель та споруд належить сарай, позначений на плані Б; вбиральня, позначена на плані літерою В та огорожа, позначена на плані 1.

Загальна інвентаризаційна вартість будинку з господарськими будівлями становить 28 225 гривень. ( а.с. 17).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2007 року відомо, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи визначені в заповіті.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно вимог ч.3 ст.1296 ЦК України вбачається, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Враховуючи усе вищенаведене в сукупності, суд дійшов до висновку, що предявлений ОСОБА_1 позов підлягає до задоволення в повному обсязі заявлених нею позовних вимог, оскільки позивачка позбавлена можливості в досудовому порядку встановити та зареєструвати за собою право власності на вказаний будинок.

Керуючись ст. ст. 200, 206, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 25.02.2010 року право власності на житловий будинок за адресою: Львівська область, Старосамбірський район, с.Сушиця, вул.Копача 141.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст повного рішення буде складено 2 жовтня 2018 року.

Суддя