Дата документу Справа №
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 335/9709/14

Провадження №22-ц/778/15/18

Апеляційний суд Запорізької області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Подліянової Г.С.,

за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.,

учасники справи:

представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 жовтня 2016 року в складі судді Аполлонової Ю.В. в справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до п. 9 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У серпні 2014 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 09 серпня 2005 року між сторонами у справі було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Банк взяті на себе зобов'язання за вказаним кредитним договором виконав належним чином, у той час як відповідач, у порушення умов вказаного договору, взяті на себе зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість, яка станом на 30 червня 2014 року складає 49 123 грн. 73 коп..

З огляду на викладене, з урахуванням уточнених позовних вимог, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просило стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 49 123 грн. 73 коп..

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 19 серпня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 липня 2016 року касаційну скаргу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково, рішення суду першої та ухвалу апеляційної інстанцій скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки судами не встановлено останній день місяця дії картки, а отже не визначено період, коли почався перебіг строку позовної давності щодо як основної суми боргу, так і відсотків за кредитом.

За результатами нового розгляду справи, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 жовтня 2016 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом всіх обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не встановлено обставини щодо припинення договору та зроблено безпідставний висновок про те, що строк дії договору між сторонами дорівнює строку дії картки.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 21 жовтня 2016 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 24 жовтня 2016 року справу призначено до розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 14 березня 2017 року провадження у справі зупинено на час проведення судової економічної експертизи.

26.03.2018 року до Апеляційного суду Запорізької області від судового експерта Бондарчук Тетяни Вікторівни (свідоцтво № 891 від 23.02.2005 р., видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України) надійшла цивільна справа № 335/9709/14-ц та лист, в якому зазначено, що ухвала Апеляційного суду Запорізької області від 14 березня 2017 року про призначення експертизи залишена без виконання у зв'язку з несплатою вартості експертизи.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 27 березня 2018 року поновлено провадження у справі.

Відповідач ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з'явився , приймає участь в судовому засіданні через свого представника.

Представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду апеляційної інстанції не з'явився, повідомлений про місце та час розгляду справи згідно до вимог ст..ст.128,130 ЦПК України . Причини неявки не повідомили ( т.2 а.с. 42).

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, враховуючи положення ч.2 ст.. 372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши в засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За нормами частин 1-2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Встановлено, що 09.08.2007 року на підставі заяви ОСОБА_1 між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредитну карту НОМЕР_2 із встановленим кредитним лімітом в сумі 10 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25% на рік на суму залишку заборгованості (т.1, а.с.9).

Згідно змісту вказаної заяви, підписаної ОСОБА_1, останній погодився, що вказана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між сторонами договір про надання банківських послуг.

Своїм підписом ОСОБА_1 підтвердив, що він ознайомлений та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому в письмовому вигляді.

Пунктами 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт погоджується з тим, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, та клієнт надає право банку у будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання вказаного договору є прямою та безумовною згодою держателя відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого банком ( т.1 а.с.11).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Виходячи з положень ст.ст. 526, 1048-1050, 1054 ЦК України, зобов'язання за договором, в тому числі за договором кредиту, за яким кредитор надає кошти, а позичальник зобов'язується їх повернути зі сплатою процентів, є обов'язковими для виконання сторонами, мають виконуватися належним чином.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, сума простроченої заборгованості відповідача станом на 30.06.2014 року складає 49 123грн. 72 коп., з яких 10 060 грн. 86 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 33 997 грн. 45 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2 250 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - фіксована частина, 2 315 грн. 42 коп. - процентна складова( т.1 а.с.6-7).

В суді першої інстанції відповідач заявив про застосування строку позовної давності (т.1 а.с.69-71;176-178)

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою строк дії картки (місяць і рік) указано на лицевій стороні картки і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле MONTH) ( т.1 а.с.14-15).

Позичальник зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених даним договором (п. 6.5 Умов та Правил надання банківських послуг) ( т.1 а.с.13).

Відповідно до п. 5.5. Правил користування платіжною карткою за користування кредитом банк нараховує проценти у розмірі, встановленому тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів у році.

За змістом пунктів 5.5.1., 5.5.2. за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань відповідач сплачує відсотки за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розмір яких встановлюється тарифами. Проценти за користування кредитом (у тому числі простроченим кредитом та овердрафтом), передбачені тарифами, нараховуються в останній операційний день місяця за кожен календарний день за фактично витрачені в рахунок кредиту коштів, з дня списання суми з карткового рахунку (а.с.15).

Так, за змістом кредитного договору розрахунок відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом.

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданого позивачем, вбачається, що останній платіж на погашення кредиту був здійснений ОСОБА_1 - 14 квітня 2008 року ( т. 1 а.с.6).

З виписки по картковому рахунку НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 після закінчення строку дії картки (31.08.2009 р.) не вносив платежі (т.2, а.с. 21-25).

З наявної в матеріалах справи копії кредитної картки НОМЕР_1 та довідки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» вбачається. що строк дії картки визначений - 08/09 ( т.1 а.с.179, 183).

Матеріали справи не містять даних про видачу позичальнику картки з іншим строком дії, та доказів отримання відповідачем іншої картки та користування нею.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду 20.08.2014 року, тобто більше ніж через 3 роки від останнього дня дії картки, тобто, за межами позовної давності.

Отже, встановивши, що у серпні 2005 року відповідач отримав кредит (кінцевий термін повернення якого відповідає строку дії картки) у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, строк дії якої встановлено до 08/09, останній платіж на погашення кредитної заборгованості відповідач вніс у квітні 2008року, а з позовом до суду банк звернувся 20 серпня 2014 року, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується апеляційний суд, дійшов правильного висновку про пропуск позивачем позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у справі .

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14, від 23 листопада 2016 року у справі №6-2104цс16.

Доводи апеляційної скарги про те, що картрахунки відкриті на невизначений строк

з огляду на вищеназвані положення умов договору є неприйнятними.

Твердження апеляційної скарги про те, що пеня нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов'язання не буде виконано, суперечить положення цивільного законодавства та встановленим фактичним обставинам даної справи.

Посилання апеляційної скарги на положення ст.. 625 ЦК України є безпідставними, оскільки суд, згідно зі ст.. 11 ЦПК України ( в редакції , яка діяла на час ухвалення рішення ) розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивач не звертався до суду із такими вимогами.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції з огляду на заперечення відповідача, в яких він заявляв про сплив строку давності, дійшов обґрунтованого висновку про залишення позовних вимог без задоволення.

З мотивів, викладених вище, судова колегія приходить до висновку, що вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують його законність, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 жовтня 2016 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 червня 2018 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

Г.С. Подліянова