РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

24 вересня 2018 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі

головуючого судді Скрипника С.М.,

за участю секретаря судового засідання Брайловської М.М.,

сторін:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника третьої особи - Жаданової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сватове Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей Сватівської райдержадміністрації Луганської області про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки, -

встановив :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що відповідач є матір'ю малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відомості про батька дитини у свідоцтві про його народження записані зі слів матері. Малолітній ОСОБА_5 перебував на первинному обліку служби у справах дітей Сватівської районної державної адміністрації Луганської області з 21.01.2015 року. Розпорядженням голови Сватівської райдержадміністрації від 30.01.2015 року хлопчику був наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Факт залишення дитини без батьківського піклування був підтверджений перебуванням матері ОСОБА_4 у розшуку. Дитина була влаштована під опіку дідуся та мешкав разом з ним та бабусею. 29.06.2016 ОСОБА_4 особисто звернулася до служби у справах дітей з заявою про повернення їй на виховання та спільне проживання сина.

Районною комісією з питань захисту прав дитини, яке відбулося 05.07.2016 року прийняте рішення надати ОСОБА_4 термін до 01.08.2016 року для налагодження стосунків між нею та малолітнім сином, ОСОБА_5, за місцем проживання дитини.

Розпорядженням голови райдержадміністрації від 15.08.2016 року № 363 із малолітнього ОСОБА_5 правовий статус дитини, позбавленої батьківського піклування, знятий, опіка дідуся припинена. Позивач ОСОБА_1 кілька разів відвідував онука за місцем перебування останнього разом з матір'ю у с. Орлине, м. Севастополь, АР Крим. 28.11.2016 року повернувся з АР Крим в с. Мілуватка Сватівського району Луганської області з ОСОБА_5, де проживає з онуком по теперішній час. Відповідачка участі у вихованні та утриманні дитини участі не приймає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не проявляє інтересу до сина, не спілкується з ним, не створює йому необхідних умов для зростання і розвитку. Він проживає у власному будинку, займається вихованням онука, тому може бути опікуном онука.

Просить суд позбавити відповідачку батьківських прав та призначити його опікуном.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не з'явились, надіслали на адресу суду заяву, на позові наполягають, просять задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, не повідомивши про причини неявки. Судом вживались заходи щодо її виклику належним чином, однак до суду повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання» та «не проживає». Також відповідача суд викликав шляхом розміщення оголошення про виклик на своєму офіційному сайті. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Сватівської райдержадміністрації Жаданова А.В. в судовому засіданні пояснила, що позов підтримує, не заперечує проти задоволення позову.

Суд, заслухавши представника третьої особи Жаданову А.В., дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно копії свідоцтва про народження, ОСОБА_4 являється матір'ю малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).

Факт ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов'язків підтверджується також наданими в матеріали справи доказами - висновком про можливість та доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4(а.с.10-11), розпорядженням № 363 від 15.08.2016 про втрату правового статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, ОСОБА_5 та припинення опіки над дитиною (а.с. 12), актом обстеження житлових умов позивача ОСОБА_1 ( а.с.13 ), довідкою Мілуватської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Сватівської районної ради Луганської області. Згідно якої мати ОСОБА_5 - ОСОБА_4 протягом останніх двох років навчання в школі участі в його вихованні не буру, з класним керівником стосовно питань навчання зв'язків не підтримує (а.с.14-15), характеристикою ОСОБА_5, згідно якої мати жодного разу не приходила на батьківські збори і не дзвонила (а.с.16), висновком про можливість бути опікуном, піклувальником ОСОБА_1 (а.с. 58-59)

ОСОБА_1, в свою чергу позитивно характеризується, пенсіонер, отримує пенсію за віком, про що свідчить відповідна довідка (а.с.24).

Так, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно з ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Так, ст. 164 СК України визначено підстави для позбавлення батьківських прав батьків, а саме: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

При цьому відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Таким чином, відповідно до положень п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України однією з підстав для позбавлення мати, батька батьківських прав в судовому порядку є їх ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_4 ухиляється від здійснення своїх батьківських прав по відношенню до свого неповнолітнього сина, не здійснює належного догляду за ним, не забезпечує необхідного медичного догляду, а також не спілкується з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не піклується про фізичний і духовний розвиток, його навчання, не забезпечує необхідним харчуванням.

Судом також встановлено, що на час розгляду справи малолітній ОСОБА_5 проживає, виховується та на даний час перебуває на повному утриманні свого дідуся та бабусі, відповідачка своїх батьківських обов'язків не виконує, не займається її вихованням, що в свою чергу свідчить про умисне ухилення її від виконання своїх обов'язків по вихованню сина, що не відповідає принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам ст. ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства».

За таких обставин, суд, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки в ході судового розгляду знайшли своє повне підтвердження доводи позивача про те, що ОСОБА_4 умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не займається вихованням та розвитком дитини, що свідчить про наявність підстав для позбавлення її батьківських прав.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, і в разі, якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, суд може постановити рішення і поновити зазначену особу в батьківських правах.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача, що у разі зміни обставин, що слугували підставами для позбавлення її батьківських прав, вона не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 3, 15, 16, 141, 150, 155, 164, 165, 166, 169, 180, 181, 182, 184, 199 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей Сватівської райдержадміністрації Луганської області про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити опіку над малолітньою дитиною - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначити його опікуном - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Копію заочного рішення надіслати відповідачу.

Заочне рішення може бути переглянуте Сватівським районним судом Луганської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано Апеляційному суду Луганської області через Сватівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 03 жовтня 2018 р.

Суддя: С.М. Скрипник