справа № 156/148/18
Провадження № 2/156/172/18
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 вересня 2018 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Нєвєрова І. М.,

за участю секретаря судового засідання Салатюк Г. В.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позов-ного провадження справу № 156/148/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про зміну черговості права на спадкування, усунення від спадкування.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позивач звернулася з позовом до відповідачів з вимогами про зміну черговості права на спадкування та про усунення їх від спадкування. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з січня 1995 року вона проживала з ОСОБА_8 у фактичних шлюбних відносинах у її будинку у АДРЕСА_1. Вони вели спільне господарство, жили однією сімєю, хоча шлюб не реєстрували. Спільних дітей не мали. Власних дітей у ОСОБА_8 також не було. ОСОБА_8 проживав у її будинку без реєстрації, а був зареєстрованим у ІНФОРМАЦІЯ_1, власником частини будинку якого являвся. 02 липня 2017 року ОСОБА_8 помер. Вона здійснила його поховання. Її чоловік не залишив заповіту на випадок своєї смерті, у звязку з чим здійснюється спадкування за законом щодо майна померлого, а саме: 1/2 частини житлового будинку у с. Менчичі Іваничівського району по вул. Першотравневій, 8, та земельної ділянки, розташованої на території Соснинської сільської ради Іваничівського району Волинської області. Вона вважає, що, як особа, що проживала зі спадкодавцем однією сімєю не менше, як пять років до часу відкриття спадщини, має право на спадкування у четвертій черзі спадкоємців за законом. У встановлений законом 6-місячний строк вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, так як проживала зі своїм чоловіком однією сімєю понад 20 років. У нотаріальній конторі їй повідомили про наявність спадкової справи за заявами інших спадкоємців, зокрема, сестер покійного чоловіка, які звернулись із заявами про відкриття спадщини. Вона вважає, що має право на зміну черговості спадкування оскільки, ОСОБА_8, часто хворів, потребував постійного лікування та сторонньої допомоги: у нього були хворі суглоби, він хворів на поліартроз, ревматоїдний артрит, інші супутні захворювання. Упродовж 2012-2017 років вона неодноразово разом з ним зверталася у лікувальні заклади, де постійно здійснювалось його лікування. У звязку з тим, що чоловік хворів, він потребував додаткової опіки та допомоги. Вона постійно купувала йому лікарські препарати, контролювала їх прийом, допомагала йому у побуті. Вказує, що його родичі, які є спадкоємцями другої черги у спадкуванні за законом, знаючи, що він хворіє, потребує додаткової опіки, ухилялися від надання допомоги спадкодавцеві, який через свій похилий вік, хворобу, перебував у безпорадному стані та постійно потребував додаткової допомоги. Вважає, що відповідачі, які заявили своє право на спадщину, ухилялись від надання допомоги спадкодавцю ОСОБА_8, та повинні бути усуненими від права на спадкування за законом.

Відповідачі позовні вимоги не визнали повністю та заперечили щодо їх задоволення, вказавши, що твердження ОСОБА_1, є неправдивими та не підтвердженими належними та допустимими доказами. Позивачем ОСОБА_1, не надано суду належних доказів того, що вона проживала разом із ОСОБА_8, як чоловік і дружина більше пяти років. Зазначений факт має бути підтверджений рішенням суду, про встановлення факту проживання однією сімєю. Окрім цього позивачем, не надано суду належних доказів того, що ОСОБА_8 тяжко хворів, неодноразово лікувався, те, що йому призначалися відповідні лікарські препарати, і те що він потребував постійного лікування та постійної допомоги через свій безпорадний стан. Також відсутні докази того, що він потребував додаткової опіки та допомоги, адже стосовно цих фактів також мали би бути відповідні лікарські заключення, та лікарські призначення, довідки з медичних установ, де ОСОБА_8 проходив відповідні лікування. Окрім цього, відповідачі зазначають, що їхній брат підтримував із ними добрі взаємовідносини, як і вони з ним. Він ніколи не звертався до них за будь-якою допомогою та не просив фінансової підтримки, у звязку з неналежним станом його здоров'я. ОСОБА_8 майже ніколи не скаржився стосовно стану свого здоров'я. Окрім того, він отримував шахтарську пенсію та цілком був у змозі забезпечити себе матеріально. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_8 потребував допомоги від них, а вони, як спадкоємці, мали можливість надати таку допомогу, проте ухилялись від обовязку щодо її надання.

Заяви, клопотання учасників справи

13 лютого 2018 року позивачем ОСОБА_1 були подані до суду клопотання про виклик в судове засідання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, а також про витребування в Іваничівській державній нотаріальній конторі доказів: інформації про осіб, що подали заяву про вступ у спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_8

13 квітня 2018 року позивачем ОСОБА_1 було заявлено клопотання про виклик в судове засідання свідка ОСОБА_11, а відповідачем ОСОБА_4 було подано клопотання про виклик до суду свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13

Процесуальні дії у справі

16 лютого 2018 року при відкритті провадження по справі з Іваничівської державної нотаріальної контори було витребувано Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру та спадкову спарву щодо ОСОБА_8, який помер 02 липня 2017 року, останнє місце проживання - смт. Благодатне м. Нововолинська.

Фактичні обставини справи встановлені судом та зміст спірних правовідносин

В судовому засіданні встановлено та підтверджено актом комісії Благодатної селищної ради міста Нововолинська Волинської області від 26.12.2017 року, довідкою виконкому Благодатної селищної ради міста Нововолинська Волинської області № 322 від 26.12.2017 року, що ОСОБА_8 проживав зі співмешканкою ОСОБА_1 без прописки, за адресою: вул. Б.Хмельницького, 6/2, смт. Благодатне м. Нововолинська (а.с.10-11). Вони вели спільне господарство до дня смерті ОСОБА_8

Із медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_8 вбачається, що він мав захворювання суглобів (а.с.15-25).

02 липня 2017 року ОСОБА_8 помер, що підтверджено Свідоцтвом про смерть серії 1-ЕГ № 205717 від 03.07.2017 року (а.с.8).

Витрати на поховання спадкодавця та встановлення пам'ятника понесла позивач - ОСОБА_1, що підтверджено відповідними накладними та товарним чеком (а.с.26-28, 91).

Згідно довідки Соснинської сільської ради Іваничівського району Волинської області № 550 від 30.11.2017 року за ОСОБА_8 значиться 1/2 житлового будинку з надвірними спорудами № 8 по вул. Першотравневій в с. Менчичі Іваничівського району Волинської області. Пережилого подружжя немає. Заповіт від іметі ОСОБА_8 сільською радою не посвідчувався (а.с.47).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта ОСОБА_8 № 111992450 від 29.01.2018 року вбачається, що за ним значиться земельна ділянка площею 1,4658 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Соснинської сільської ради Іваничівського району Волинської області (а.с.12-14).

26.12.2017 року ОСОБА_1 подала приватному нотаріусу Нововолинського міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_14 заяву про прийняття спадщини після смерті свого співмешканця - ОСОБА_8 (а.с.9).

Із спадкової справи № 359/2017 до майна померлого 02 липня 2017 року ОСОБА_8 (а.с.43-47) вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 звернулася не тільки позивач по справі, а й відповідачі та сестри спадкодавця - ОСОБА_4 (а.с.44) та ОСОБА_5 (а.с.46).

Із показань свідка - сусідки позивача ОСОБА_9, встановлено, що ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_8 з 1995 року. Вони вели спільне господарство, їздили до дочки позивача та допомагали їй. Останні роки ОСОБА_1 хворів, в результаті чого ходив з тростиною та рідко приймав участь у веденні господарства. Доглядала його позивач.

Допитана у якості свідка ОСОБА_11, суду показала, що являється дочкою позивача - ОСОБА_1, яка проживала разом з ОСОБА_8 з 1995 року. Вона приїжджала до них та допомагала їм з господарством та оброблянням городів. Останні три роки ОСОБА_8 тяжко хворів та тяжко ходив, оскільки його боліли ноги.

Свідок ОСОБА_10, показав, що являється сусідом позивача з середини 90-х років. ОСОБА_8 він зустрічав часто. Останні роки сусід хворів, тяжко пересувався, тому просив його допомогти. Він не бачив, щоб до нього в гості приїжджали родичі, тай сам сусід ніколи йому не розповідав про них.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_12, суду показав, що являється племінником ОСОБА_8 та проживає у будинку по сусідству у с. Менчичі. Дядько приїжджав у с. Менчичі для того, щоб забрати зерно зібране із земельної ділянки (паю), і він із синами допомагали йому завантажити зерно. ОСОБА_8 спілкувався із своїми сестрами, на біль у ногах не скаржився, але кульгав. Востаннє він бачив дядька восени 2016 року, коли ОСОБА_8 приїжджав по зерно разом із ОСОБА_1 ОСОБА_13, він ходив без тростини, але було видно, що його боліли ноги.

Допитана у якості свідка ОСОБА_13, суду показала, що являється знайомою та проживає по сусідству із будинком ОСОБА_8 у с. Менчичі. ОСОБА_8 кілька років проживав із позивачем по справі - ОСОБА_1 Вона неодноразово бачила, як він, приїжджаючи у село, навідувався до будинку. Рухався без тростини та ніколи не нарікав на стан здоров'я. Із сестрами перебував у хороших відносинах.

Оцінка суду

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України).

Правовідносини між сторонами склалися у сфері спадкового права та регулюються нормами чинного Цивільного кодексу України.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.ст. 1216-1218 ЦК України).

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. (ч. 1 ст. 1222 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.

Щодо позовної вимоги про зміну черговості спадкування, суд вказує, що

ч. 2 ст. 1259 ЦК України визначає, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. ОСОБА_1 у своїй позовній заяві першою позовною вимогою ставить вимогу про зміну черговості спадкування, не довівши при цьому обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, а саме те, що вона являється спадкоємцем ОСОБА_8 за законом, оскільки рішення про встановлення факту її проживання з ОСОБА_8 однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини відсутнє, а сама позивач у позовній заяві вимоги про встановлення даного факту не ставить. Тому, суд прийшов до висновку що дана позовна вимога є необґрунтованою та безпідставною, а тому задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги про усунення відповідачів від права на спадкування, суд зазначає, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту зазначеної норми Закону, при вирішенні даного питання згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України суд повинен установити як факт ухилення відповідачів від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечувати умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. У матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б ствердили безпомічність ОСОБА_8, неспроможність його своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно себе забезпечувати, про необхідність забезпечення йому сторонньої допомоги.

Ухилення особи від надання спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Проте, позивачем не надано, а в судовому засіданні судом не здобуто жодних доказів на підтвердження умисних дій чи бездіяльності спадкоємців ОСОБА_4 та ОСОБА_5, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу ОСОБА_8

Разом з тим, підлягало з'ясуванню судом і питання, чи потребував взагалі спадкодавець допомоги від спадкоємів за умови отримання її від інших осіб і чи мали спадкоємці змогу надавати таку допомогу. В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_8 отримував пенсію шахтаря, що давало йому змогу забезпечити себе необхідними ліками та медикаментами. Фактично отримував необхідну допомогу від позивача - ОСОБА_1 ОСОБА_6 сестрами спадкодавець спілкувався, однак ні він особисто, ні сама позивач не зверталися до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із проханням матеріальної допомоги ОСОБА_8, хоча сестри, в разі необхідності, мали змогу надавати брату таку допомогу. Таким чином, позивачем не доведено факту потреби ОСОБА_8 в отриманні допомоги від відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, за умови надання йому такої допомоги самим позивачем - ОСОБА_1, яка мала змогу надавати йому таку допомогу, оскільки, проживала разом з ним.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що за змістом ч. 5 ст. 1224 ЦК України лише при одночасному настанні обставин (ухилення спадкоємцями від надання допомоги спадкодавцеві, перебування спадкодавця у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодаця в допомозі спадкоємців) і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину. Дана позиція суду узгоджується із висновками, викладеними в ухвалі Колегії суддів судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 15.09.2010 року у справі № 6-7711св.10. Таким чином, у зв'язку із недоведеністю позивачем обставин, які мають значення для справи і на які посилається, як на підставу своїх вимог, суд прийшов до висновку, що дана позовна вимога є необґрунтованою та безпідставною, а тому задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, як у задоволенні позову відмовлено повністю, то судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1222, 1223, 1258, 1259 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 9, 12, 13, 76-81, 83, 141, 258-259, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), мешканки: вул. Б.Хмельницького 6/2 смт. Благодатне м. Нововолинська Волинської області до ОСОБА_3, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), мешканки ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_7, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5 про зміну черговості права на спадкування, усунення від спадкування - відмовити повністю.

Згідно підп. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Іваничівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду складено в повному обсязі 05 жовтня 2018 року.

Суддя І. М. Нєвєров