Справа № 572/1807/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2018 року

Сарненський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Слободянюка Б.К.

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в м. Сарни з викликом сторін справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом в якому просять визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирою №13 в будинку №60а, який знаходиться по вул.. Белгородська в м. Сарни Рівненської області та примусово зняти його з реєстраційного обліку в її квартирі.

Позивачі в обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають на праві спільної часткової власності по 1/4 частині квартири згідно свідоцтва про право власності на житло №12 від 10.03.1999 року. Крім того ОСОБА_3 отримала згідно договору дарування від ОСОБА_5 1/4 частину вказаної квартири . Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом №671 ОСОБА_2 успадкувала 1/6 частину квартири після смерті чоловіка ОСОБА_6

У вказаній квартирі зареєстрований ОСОБА_4, який є сином та братом позивачів, але не проживає більше тринадцяти років у звязку з тим, що виїхав до іншого населеного пункту на постійне місце проживання, забравши всі свої речі та майно.

Вказує, що відповідач не проживає в спірній квартирі, однак, з місця реєстрації не знявся, що тягне за собою негативні правові наслідки для позивачів, зокрема, вони несуть додаткові витрати по утриманню квартири, які полягають у сплаті комунальних послуг, витрат по утриманню будинку та прибудинкової території, тому для захисту своїх прав, як власників будинку звернулися до суду з даним позовом.

В судове засідання позивачі будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи не зявилися, проте письмовими заявами справу просили слухати у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судових засідань.

Суд, враховуючи клопотання представника позивача, вважає можливим розгляд справи провести у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно технічного паспорта на квартиру від 19.03.1999 року, реєстровий номер 27-139-2734 власниками квартири АДРЕСА_1, є ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_5 по 1/4 кожен.

Згідно свідоцтва про право власності від 10.03.1999 року квартира №13 в м. Сарни по вул.. Белгородська №60а належить на праві спільної часткової власності (в рівних долях) ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_5 по 1/4 частині. 1/4 частина квартири належна ОСОБА_5 відчужена на користь ОСОБА_3 згідно договору дарування.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №201428 встановлено, що ОСОБА_6 помер 28.11.2016 року.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 19.09.2017 року державним нотаріусом Сарненської районної державної нотаріальної контори встановлено, що спадкоємцями майна ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 28.11.2016 року, а саме 1/4 частини квартири в АДРЕСА_2 є його: дружина ОСОБА_2 на2/3 частки, утому числі з урахуванням 1/3 частки, від якої відмовилася дочка спадкодавця ОСОБА_3; син ОСОБА_4 на 1/3 частку. Свідоцтво про право на спадщину на 2/3 частки спадкового майна, а саме 1/6 частини квартири видано ОСОБА_2, свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку спадкового майна ще не видано.

Згідно довідки про склад сім'ї №5812 від 08.06.2018 року виданої КП «Житлосервіс» за адресою АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Згідно акту від 08.06.2018 року складеного комісією КП «Житлосервіс», після перевірки факту проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 а кв. 31 в м. Сарни, було встановлено, що ОСОБА_4, який зареєстрований в даній квартирі не проживає. Даний факт підтверджений свідками-сусідами: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 Однак, даний акт суд вважає не належним доказом, оскільки, обставини викладені в ньому стосуються квартири №31 в житловому будинку №60а по вул.Белгородська в м. Сарни, тоді як в позовній заяві ставиться питання про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою №13.

У заявах про допит свідків ОСОБА_7, жительки АДРЕСА_4 та ОСОБА_10, жительки АДРЕСА_5 останні підтвердили, що ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_6 фактично не проживає з 2005 року.

Відповідно до ст.. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, судом встановлено, що відповідач прийняв спадщину, яка складається з 1/3 спадкового майна після смерті батька ОСОБА_6, а саме: 1/4 частини квартири в АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, з вищевикладеного випливає, що відповідач є співвласником спірної квартири.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.3 ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із ч.3 ст.9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Як зазначено в ст. ст.71,72 ЖК України, особа може бути визнана судом такою, що втратила право користування жилим приміщенням, якщо не проживає в ньому понад шість місяців без поважних причин. Якщо наймач був відсутнім з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Однак, положення даної статті застосовуються до наймача жилого приміщення, проте, як вбачається з досліджених вище доказів ОСОБА_4 є співвласником квартири.

Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла.

Як передбачено ст. 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення ЄСПЛ від 13 травня 2008 р. у справі "МакКенн проти Сполученого Королівства", заява № 19009/04, п.41 50, Справа "Кривіцька та Кривіцький проти України" (Заява № 30856/03) 2 грудня 2010 року).

З огляду на викладене вище в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 178, 279, 430 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене в Рівненській апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Сарненський районний суд Рівненської області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя .