Постанова

Іменем України

26 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 691/813/16-ц

провадження № 61-2263 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач-публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач-державний нотаріус Городищенської державної нотаріальної контори Бідна Марія Олександрівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Городищенського районного суду Черкаської області у складі судді Черненка В. О. від 13 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області у складі колегії суддів: Вініченка Б. Б., Сіренка Ю. В., Храпка В. Д., від 07 грудня 2017 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до державного нотаріуса Городищенської державної нотаріальної контори Бідної Марії Олександрівни, про визнання безпідставною відмови нотаріуса у видачі дубліката правовстановлюючого документа та зобов'язання вчинити дії.

Встановив:

У липні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до державного нотаріуса Городищенської державної нотаріальної контори Бідної М. О., про визнання безпідставною відмови нотаріуса у видачі дубліката правовстановлюючого документа та зобов'язання вчинити дії.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до укладеного кредитного договору від 13 травня 2008 року № CSR0GA ОСОБА_5 отримала кредит у розмірі 28 495,00 грн з кінцевим терміном повернення 13 травня 2016 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 13 травня 2008 року уклали договір іпотеки № CSR0GA, згідно з яким остання надала у іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 Черкаської області. Цей будинок належить ОСОБА_5 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу будинку № 96, посвідченого державним нотаріусом Городищенської державної нотаріальної контори 04 лютого 2005 року. Для продажу будинку, позивачу необхідний правовстановлюючий документ. Таким документом є договір купівлі-продажу будинку за № 96, посвідчений державним нотаріусом Городищенської державної нотаріальної контори 04 лютого 2005 року. Оскільки позивач не був стороною договору, у нього відсутній даний документ. Без наявності вказаного документу позивач не може укласти договір купівлі-продажу. 16 червня 2016 року позивач звернувся до державного нотаріуса Бідної М. О. із заявою про видачу дублікату договору купівлі-продажу від 04 лютого 2005 року за реєстровим № 96. Відповідач відмовила у вчиненні цієї нотаріальної дії, зокрема в наданні дублікату договору купівлі-продажу будинку, аргументувавши свою відмову тим, що позивач не є стороною договору, а отже і не має права на його отримання. Вважає, дії нотаріуса незаконними та просив: визнати незаконною відмову державного нотаріуса Городищенської державної нотаріальної контори Бідної М.О. від 16 червня 2016 року № 470/01-16 у вчиненні нотаріальної дії; зобов'язати державного нотаріуса Городищенської державної нотаріальної контори Бідну М. О. видати ПАТ КБ «ПриватБанк» дублікат договору купівлі-продажу житлового будинку № 96, посвідчений державним нотаріусом Городищенської державної нотаріальної контори 04 лютого 2005 року; судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 13 жовтня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач, звертаючись до нотаріуса з заявою про видачу дубліката договору купівлі-продажу не сплатив державне мито, крім того, ПАТ КБ «Приватбанк» не є юридичною особою, за дорученням якої або щодо якої вчинялися нотаріальні дії, а тому державним нотаріусом правомірно відмовлено у видачі дубліката договору купівлі-продажу будинку.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 07 грудня 2017 року рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 13 жовтня 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновки суду першої інстанції на предмет доведеності та обґрунтованості позову є правильними, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

У касаційній скарзі, поданій у січні 2018 року до Верховного Суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій при розгляді справи дійшли односторонніх та передчасних висновків про відмову у задоволенні позову, оскільки ними порушено норми матеріального права та неправильно застосовано норми процесуального права, що призвело до порушення прав позивача.

10 квітня 2018 року вказану справу передано на розгляд Верховного Суду.

Сторони не скористалися правом на подання відзиву (заперечень) на касаційну скаргу.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, доводи касаційної скарги не підтверджують неправильного застосування судами при розгляді справи норм матеріального права, порушення норм процесуального права з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Згідно із частиною п'ятою статті 38 Закону України «Про іпотеку» дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Право на оскарження дій нотаріуса чи відмову у їх вчиненні відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 глави 22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (зі змінами станом на 25 березня 2014 року) підставою видачі дубліката документа є втрата або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом, за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких учинялася нотаріальна дія.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосується такі дії чи акти.

Судами установлено, що 13 травня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 укладено договір іпотеки, згідно якого остання, в забезпечення виконання зобов'язання перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № CSR0GA від 13 травня 2008 року, надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок АДРЕСА_1 Черкаської області, який належить ОСОБА_5 на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу № 96 від 04 лютого 2005 року. В зв'язку з цим, 13серпня 2008 року приватним нотаріусом Городищенського РНО Черкаської області ОСОБА_6 накладено заборону на відчуження будинку, розташованого за вказаною адресою.

Кінцевий термін повернення кредиту, згідно позовної заяви, 13 травня 2016 року. 16 червня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до державного нотаріуса Городищенської державної нотаріальної контори Бідної М. О. із заявою про видачу дублікату договору купівлі-продажу від 04 лютого 2005 року за реєстровим № 96, оскільки, як зазначив позивач у позовній заяві, для продажу вказаного вище будинку їм необхідний правовстановлюючий документ на нього. Даним правовстановлюючим документом є договір купівлі-продажу будинку № 96, який укладений 04 лютого 2005 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 та посвідчений державним нотаріусом Городищенської державної нотаріальної контори 04 лютого 2005 року.

Згідно листа державного нотаріуса Городищенської державної нотаріальної контори Бідної М. О. про надання інформації від 16 червня 2016 року № 470/01-16, ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено у видачі дубліката договору купівлі-продажу жилого будинку та роз'яснено, що відповідно до статті 8 Закону України «Про нотаріат» довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним особам та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. У разі смерті особи чи визнання її безвісно відсутньою, такі довідки видаються спадкоємцям померлого. Довідки про вчинені нотаріальні дії та інші документи надаються нотаріусом протягом десяти робочих днів на обґрунтовану письмову вимогу суду, прокуратури, органів дізнання і досудового слідства у зв'язку з цивільними, господарськими, адміністративними або кримінальними справами. Крім того, відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 глави 22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, дублікат документа видається у разі втрати або зіпсування його за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких учинялася нотаріальна дія. Виходячи з викладеного, вона змушена відмовити у видачі дубліката договору купівлі-продажу, так як це суперечить чинному законодавству.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанції дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки підставою для видачі дубліката документа згідно із наведеними нормами закону є його втрата або зіпсування, а суб'єктами, які мають право на його отримання є особи, за дорученням яких або щодо яких учинялася дія, проте позивачем не надано доказівтого, що ПАТ КБ «ПриватБанк» зверталось до іпотекодавця за наданням правовстановлюючого документу на будинок, що є перешкоди у витребуванні банком у іпотекодавця вказаного правовстановлюючого документа.

Отже, суди дійшли правильного висновку про те, що відсутність доказів звернення банку до іпотекодавця з вимогою отримання правовстановлюючих документів на предмет іпотеки свідчить про передчасність звернення до нотаріуса для отримання його дубліката, тому нездійснення нотаріусом цієї нотаріальної дії у такому випадку не може вважатись обмеженням права банку на виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу.

Доводи касаційної скарги вказаних висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на те що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки ними порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що при вирішенні справи не підлягає застосуванню стаття 53 Закону України «Про нотаріат», оскільки з вимогою про видачу дублікату правовстановлюючого документу звернувся іпотекодержатель. Слід зазначити, що суди попередніх інстанцій надали належну правову оцінку вказаним доводам та обґрунтовано дійшли висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки банк не є особою, за дорученням якої або щодо якої вчинено нотаріальну дію, а саме, не є стороною посвідченого нотаріусом договору купівлі-продажу квартири, і тому не має права на отримання дубліката правовстановлюючого документу. Договір іпотеки не передбачає права іпотеко держателя на отримання дубліката правовстановлюючих документів від імені іпотекодавця.

Інші доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, що не передбачено положеннями статті 400 ЦПК України, яким судами надана належна правова оцінка, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Підстави для скасування судових рішень відсутні, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення без змін.

Враховуючи наведене, у суду касаційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судами попередніх інстанцій. Судовий збір за подання касаційної скарги слід покласти на особу, яка подала касаційну скаргу. Учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 та підпунктом 4 пункту 1 Розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України,

Постановив:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 13 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 07 грудня 2017 року залишити без змін.

Судовий збір за подання касаційної скарги покласти на публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк».

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Пророк

В.С. Висоцька

І.М. Фаловська