Справа № 686/6841/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2018

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої - судді Логінової С.М.,

при секретарі судового засідання - Ленчицькій А.Б,

за участю позивача - ОСОБА_1,

за участі представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Хмельницькому цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житлом, шляхом вселення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житлом, шляхом вселення, посилаючись на те, що він є власником 1/4 частини будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду від 13.07.2009 р.

Іншими власниками вказаного будинку є: сестра - ОСОБА_4 - 1/4 частка, ОСОБА_3 - 1/2 частка.

ОСОБА_3 чинить перешкоди у проживанні в будинку. Будинок в натурі не поділений, але відповідач зайняла ту частину будинку, яку вважає за потрібне.

Позивач, та його сестра - ОСОБА_4 звертались до суду з позовом про виділ в натурі їх частини будинку, тобто загалом 54 частини. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27.09.2012 р. в позові позивачу було відмовлено. Підставою відмови було те, що відповідно до ст. 152 Житлового кодексу України перепланування будинку має бути погоджено виконкомом Хмельницької міської ради.

ОСОБА_1 посилається на те, що загальна площа будинку складає 340 кв. м. з яких відповідач є власником 85 кв. м, що є достатнім для проживання (340 кв. м.: 4 = 85 кв. м.).

Позивач є співвласником будинку, йому перешкоджає в проживанні в будинку відповідач, яка фактично займає половину будинку. Позивач, як власник належних їй 1/4 частини будинку, має право вимагати усунення перешкод в користування ним шляхом вселення її у спірний будинок. Домовитися про спільне користування будинком сторони не можуть, оскільки відповідач чинить перешкоди в користуванні житлом.

Просить зобов'язати ОСОБА_3 не чинити йому перешкод у користуванні будинком АДРЕСА_1 шляхом вселення позивача в будинок.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві, вказавши, що позивачу належить означеного житлового будинку.

Відповідач у судове засідання не з'явилась повторно, повідомлена належним чином, однак від неї не надійшло повідомлень про причини неявки. Суд приходить до висновку ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів №2,4,7, та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею , незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно до ст. 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до ст. 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї.

Відповідно до ст. 386 Цивільного кодексу України гарантується право звернутися до суду з вимогою про усунення перешкод у користуванні належним на праві власності житловим будинком.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у власності будинок, користуються ним і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, здавати в оренду тощо.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Іншому власнику означеного житлового будинку ОСОБА_3 належить на праві власності 1/2 частини будинку.

ОСОБА_3 чинить ОСОБА_1 перешкоди у проживанні в будинку. Будинок в натурі не поділений.

ОСОБА_1 звертався до суду з позовом про виділ в натурі частини будинку АДРЕСА_1. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27.09.2012 р. в позові позивачу було відмовлено. Підставою відмови було те, що відповідно до ст. 152 Житлового кодексу України перепланування будинку має бути погоджено виконкомом Хмельницької міської ради.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, як співвласник означеного будинку перешкоджає ОСОБА_1 у проживанні в будинку. Домовитися про спільне користування будинком сторони не можуть.

Вказаний факт підтверджується висновком ДІМ ПЗВМ УМВС України у Хмельницькій області .

Суд приходить до висновку, що позивач у відповідності до вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України надав докази в обґрунтування позовних вимог, тому суд приходить до висновку, що права позивача порушені і підлягають захисту.

Керуючись ст.ст. 280,282,288 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 9, 150, Житлового кодексу України, ст.ст. 16, 358, 386, 391 Цивільного кодексу України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована АДРЕСА_1) не чинити ОСОБА_1 (1973 року народження, РНОКПП № НОМЕР_1, зареєстрований у АДРЕСА_2) перешкоди у користуванні будинком АДРЕСА_1 .

Вселити ОСОБА_1 у будинок АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 640 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення виготовлено 5.10.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Логінова С.М.