Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6998/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Демчика Р.В.

при секретарі Нарадько Л.О.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1. звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2П, ОСОБА_3М про стягнення боргу. Свої вимоги мотивує тим, що 10 березня 2018 року та 31 березня 2018 року, відповідно до розписок, відповідачі отримали в борг сім тисяч гривень. Відповідно до даних розписки від 10 березня 2018 року, складеної та підписаної відповідачами, останні зобовязалися повернути йому борг до 01 червня 2018 року. Однак, ОСОБА_2П, ОСОБА_3 належним чином свої зобовязання не виконують та грошові кошти не повертають.

Таким чином, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2П та ОСОБА_3М на свою користь заборгованість у розмірі 7 (сім) тисяч гривень за договором позики (розписок) від 10 березня 2018 року та 31 березня 2018 року. Ухвалою суду по справі відкрито провадження та призначене судове засідання. Дана цивільна справа визнана судом малозначною (незначної складності) і розглядається в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що 10 березня 2018 року та 31 березня 2018 року він дав в борг подружжю ОСОБА_2П та ОСОБА_3 7 000 грн. Вказану суму повинні були повернути до 01 червня 2018 року. 02 липня 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3. власноручно написали та поставили свої підписи в розписці про взяті в борг кошти і зобовязався їх повернути до 01 вересня 2018 року. Зобов»язалися повертати борг солідарно. Таким чином, відповідачі підтвердили факт боргових зобов»язань. На сьогоднішній день відповідачя кошти не повернули.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися. До початку розгляду справи надали відзив про повне визнання позовних вимог.

Заслухавши доводи позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та обєктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до розписки від 10 березня 2018 року подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали в борг від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 3 000 гривень. Крім того, відповідно до розписки № 2 від 31 березня 2018 року подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3М отримали в борг кошти в сумі 4 000 гривень, а також зазначили, що повна сума боргу складає 7 (сім) тисяч гривень.

Крім того, ОСОБА_2 та ОСОБА_3М зобовязалися повернути вказану суму боргу 31 березня 2018 року, яка підписана відповідачами власноручно. Фактично відбувся договір позики.

Згідно з розпискою від 02 липня 2018 року відповідачі зобовязалися повернути вказану суму боргу до 01 вересня 2018 року в солідарному порядку.

В обумовлений строк відповідачі грошові кошти позивачу не повернули.

Зазначені обставини справи підтверджуються відповідними письмовими доказами, а тому суд вважає їх доведеними.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 207 ЦК України право чин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засобу звязку. Розписки підписані відповідачами є документом, що стверджує про вчинення правочину між ним та позивачем, тобто сторонами фактично в письмовій формі був укладений договір позики.

Згідно із ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Згідно із статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно із ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, що до яких за заявою хоча б однієїі з сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України.

Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Правова позиція з цього приводу викладена в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року по справі № 6-63цс13, яка відповідно до статті 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України, - позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст. 525 ЦК України одноособова відмова від виконання зобовязань і одноособова зміна умов договору не припустимі, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Як передбачено ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку; зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; зобовязання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк у відповідності з умовами договору та вимогами цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку.

Як передбачено ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, уразі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Боржник, як зазначає ст. 625 ЦК України, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання.

На основі повно і всебічно зясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі, а саме, - слід стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3М на користь ОСОБА_1заборгованість по договору позики в розмірі 7 000 грн.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3М на користь держави слід стягнути судовий збір по 352 грн. 40 коп. з кожного.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ст. ст.3, 6, 15, 16, 207, 509, 524-526, 530, 541, 545, 599, 610, 611, 625-627, 640, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 265, 268, 273, 274, 277, 279, 280-284, Прикінцевими та Перехідними положеннями ЦПК України (в ред. від 03 жовтня 2017 року), суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (18036, АДРЕСА_1), ОСОБА_3 (18036, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (18029, АДРЕСА_2) заборгованість за договорами позики від 10 березня 2018 року та 31 березня 2018 року в сумі 7000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (18036, АДРЕСА_1), ОСОБА_3 (18036, АДРЕСА_1), з кожного, на користь держави по 352 грн. 40 коп. судового збору

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення буде складено 5 жовтня 2018 року.

Головуючий: ОСОБА_4