УХВАЛА

21 вересня 2018 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Мазурок О.В.

при секретарі Конопко А.П.

за участю представника скаржника ОСОБА_1

державного виконавця Чайковського О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця, -

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду зі скаргою на постанову про закінчення виконавчого провадження №55805661, винесену 14.03.2018 року державним виконавцем першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3

У скарзі вказала, що вироком Хмельницького міськрайонного суду від 10 травня 2017 року ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбування основного покарання його звільнено з випробуванням, встановлено іспитовий строк 2 роки. Її цивільний позов задоволено частково та стягнуто на її користь з Моторно-транспортного страхового бюро України в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 24500 грн. 94 коп. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 1225 грн. 05 коп., а всього 25725,99 грн.; з ОСОБА_4 98774, 95 моральної шкоди. Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 20.12.2017 року вирок суду першої інстанції змінено та застосовано до ОСОБА_4 амністію, в частині цивільного позову вирок залишено без змін. На цей вирок було видано виконавчий лист від 11.01.2018 року, який був поданий до Першого міського відділу ДВС ХМУЮ для примусового виконання. Державним виконавцем Чайковським О.В. було відкрито виконавче провадження. Стягнення з боржника не проводилось. 04.06.2018 року вона отримала постанову про закінчення виконавчого провадження.

Представник скаржника вимоги скарги підтримав.

Державний виконавець Першого відділу ДВС м. Хмельницький ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом обєктивно встановлено, що вироком Хмельницького міськрайонного суду від 10.05.2017 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбування основного покарання його звільнено з випробуванням, встановлено іспитовий строк 2 роки. Цивільний позов ОСОБА_2 задоволено частково та стягнуто на її користь з Моторно-транспортного страхового бюро України в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 24500 грн. 94 коп. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 1225 грн. 05 коп., а всього 25725,99 грн.; з ОСОБА_4 98774, 95 моральної шкоди. Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 20.12.2017 року вирок суду першої інстанції змінено та застосовано до ОСОБА_4 амністію, в частині цивільного позову вирок залишено без змін.

На підставі виконавчого листа, виданого Хмельницьким міськрайонним судом 11.01.2018 року, було відкрито виконавче провадження по стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 98774,95 грн. ОСОБА_4 помер 27.02.2018 року. За заявою представника ОСОБА_4 постановою державного виконавця від 14.03.2018 року виконавче провадження закінчено у звязку із смертю боржника.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 5 вказаного Закону передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Згідно з пунктом 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закриттю у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обовязків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця.

Згідно з ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обовязковими тією мірою, якою вони були б обовязковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до п.13 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.

Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

За ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Зважаючи на те, що правовідносини, які виникли допускають правонаступництво, постанова державного виконавця першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 від 14.03.2018 року у виконавчому провадження №55805661 про закінчення виконавчого провадження є незаконною та підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-451 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Скаргу задоволити.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 від 14.03.2018 року у виконавчому провадження №55805661 про закінчення виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 15 денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Скаржник: ОСОБА_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, 29000

Заінтересована особа: Державний виконавець першого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3, робоча адреса: вул. Тернопільська, буд. 13/2, м. Хмельницький, 29000.

Суддя: