Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2753/16-ц
Провадження № 8/553/4/2018
У Х В А Л А

Іменем України

03.10.2018 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі

головуючого судді - Парахіної Є.В.,

при секретарі - Павленко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2018 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в якій заявник вказує, що 17 липня 2017 року Ленінським районним судом м. Полтави прийнято рішення, за яким позов ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 задоволено частково, зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено. Даним рішенням визначено частки співвласників у праві власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: Великорогізнянська, 13, м. Полтава, кадастровий номер :16:001:0113, загальною площею 1519 кв.м, цільове призначення - землі житлової та громадської забудови (для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд - 1000 кв.м, для ведення садівництва - 519 кв.м), яка належить ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 687189, виданого 12.12.2007 року Ленінською районною у м. Полтаві радою, а саме: 1/2 частку у власності ОСОБА_4, 1/2 частку - у власності ОСОБА_3. Основною підставою для винесення такого рішення стало те, що жодних угод про визначення такого порядку її поділу, на якому наполягав позивач та її представник, співвласниками домоволодіння не укладалось, відповідно, ідеальні частки співвласників мають бути рівними по 1/2 частині у кожного, тим паче, що ОСОБА_3 в 1996 році придбав 1/2 частину домоволодіння і частки співвласників згодом змінились у звязку зі здійсненням іншими співвласниками добудов з огляду на збільшення вартості цієї частки у спільній власності на житловий будинок та господарські будівлі. Дане рішення не оскаржувалося в судовому порядку.

Дочка, ОСОБА_2, 27.05.2018 року розбираючи на горищі старі речі, знайшла копії різних документів по домоволодінню, що знаходиться в м. Полтава по вулиці Великорогізнянській, 13. При ознайомленні з їх змістом було виявлено, що 22 серпня 1974 року народним судом Ленінського району м. Полтави було встановлено, що на праві приватної власності ОСОБА_5 Прокошені відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 26.03.1940 року належала 1/6 частина та згідно договору дарування від 16.07.1955 року - 1/3 частина домоволодіння, ОСОБА_6 - 1/3 частина, а ОСОБА_7 - 1/6 частина домоволодіння, розташованого за адресою: м. Полтава, вул. Соціалістична, 13, та встановлено порядок користування житловим будинком відповідно до ідеальних часток в такому порядку, як вони і користувалися, а саме: ОСОБА_8 в будинку літ. А-1 - кімната № 2-3 площею 19,00 кв.м, веранда № 2-2 площею 6,5 кв.м, тамбур № 2-1 площею 3,6 кв.м та сарай літ. Б. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в будинку літ. А-І кімната № 1-3 площею 10,20 кв.м, кухня № 1-2 площею 10,80 кв.м, веранда № 1-1 площею 7,1 кв.м. У відповідності до знайденої Довідки БТІ та Договору конкретного користування від 21.08.1975 року ОСОБА_5 належало на право приватної власності 5/6 частини домоволодіння, розташованого за адресою: м. Полтава, вул. Соціалістична, 13, а ОСОБА_9 на праві приватної власності належало 1/6 частини вказаного домоволодіння. Частки змінилися після оформлення Договору дарування від 03.12.1974 року № 4508, відповідно до якого ОСОБА_6 подарувала належну їй 1/3 частку домоволодіння ОСОБА_5

В період з 1975 року по 1979 роки гр. ОСОБА_9 було здійснено добудову та, відповідно, відбулося збільшення вартості цієї частки у спільній власності на житловий будинок та господарські будівлі. З огляду на це, 24 грудня 1979 року виконавчим комітетом Ленінської районної Ради них депутатів м. Полтави було винесено Рішення про зміну ідеальних часток між співвласниками по вулиці Соціалістичній, 13. Відповідно до нього виконавчий комітет вирішив оформити право особистої власності на домоволодіння по вулиці Соціалістичній № 13, на співвласників в таких розмірах ОСОБА_9 1/2 частини та ОСОБА_5 1/2 частини, та зобовязав Полтавське міжміське бюро технічної інвентаризації оформити видачу власникам свідоцтва про право власності. 15 січня 1980 року ОСОБА_5 отримала Свідоцтво на право особистої власності на домоволодіння взамін Свідоцтва про право на спадщину від 26.03.1940 року, Договору дарування від 16.06.1955 року за № 2-4978 та Договору дарування від 03.12.1974 року № 4508. З даних технічного паспорту кв. 1 - в користуванні та володінні ОСОБА_5 перебуває веранда № 1 площею 7,1 кв.м, кімната № 2 площею 11,0 кв.м, кімната № 3 площею 19,00 кв.м, веранда № 4 площею 6,5 кв.м, тамбур № 5 площею 3,6 кв.м. В користуванні та володінні ОСОБА_9 в будинку літ. А-І перенбуває тамбур № 1 площею 3,0 кв.м(добудова), кухня № 2, площею 7,2 кв.м, кімната № 3, площею 19,20 кв.м (добудова), кімната № 4 площею 10,80 кв.м. 29.11.1984 року ОСОБА_9 подарувала ОСОБА_10 1/2 частку жилого будинку з частиною надвірних будівель, оформивши договір дарування посвідчений Третьою Полтавською державною нотаріальною конторою.

То ж, відповідно, і відповідач, набув право власності на 1/2 частку домоволодіння у 1996 році після здійснення добудов та, відповідно, збільшення вартості цієї частки у спільній власності на житловий будинок та господарські будівлі. Хоча з документів, які не були досліджені при вирішенні справи в суді в звязку з їх відсутністю, вбачається, що частина ОСОБА_9, а згодом ОСОБА_10, а згодом і ОСОБА_3 склала 1/2 у звязку з тим, що ОСОБА_9 було здійснено добудову. Тож якби добудови не здійснювались, частка б ОСОБА_9, а згодом ОСОБА_10, а згодом і ОСОБА_3 становила б лише 1/6 частину домоволодіння.

Вказує, що нововиявленими обставинами є факт належності ОСОБА_5 на праві приватної власності 5/6 частин домоволодіння, розташованого за адресою: м. Полтава, вул. Соціалістична, 13, а ОСОБА_11 1/6 частина, тобто частина ОСОБА_3; факт того, що обома, а не лише одним попереднім співвласником, здійснювались добудови і саме це потягло за собою зміну розміру часток в домоволодінні, в період з 1975 року по 1979 рік ОСОБА_12 було здійснено добудову та, відповідно, відбулося збільшення вартості цієї частки у спільній власності на житловий будинок та господарські будівлі.

Просить задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та ухвалити нове рішення, яким визначити, що частка померлого 18.10.2015 року ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку за адресою: м. Полтава, вул. Великорогізнянська, 13, площею 1519 кв.м., з яких 1000 кв.м з цільовим призначенням - землі житлової та громадської забудови (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд) та 519 кв.м - для ведення садівництва, складає 7/10 частин, а ОСОБА_3 - 3/10 частин.

Від представника відповідача ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_13 до суду надійшли заперечення на заяву в формі відзиву, в якому він просить відмовити в задоволенні заяви, посилаючись на те, що усі документи, приєднані заявником до заяви, датовані 1940, 1955, 1974, 1975, 1980, 1984 роками та не є істотними обставинами при вирішенні справи, не можуть тією чи іншою мірою вплинути на результат її вирішення, оскільки не стосуються земельної ділянки, мають відношення до домоволодіння. Зазначені документи фактично використовувалися для оформлення права власності ОСОБА_3 у 1996 році та ОСОБА_4, який став спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 згідно рішення суду від 01 грудня 2005 року. Ознаку "не були і не могли бути відомі особі" потрібно розглядати як сукупність двох необхідних умов, тобто для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно щоб вона і не могла знати про неї, але є рішення суду від 01 грудня 2005 року Ленінського районного суду м. Полтави, де вище перелічені документи використовувались для підтвердження права власності ОСОБА_5, яка померла 28.11.2004 року, на нерухоме майно. Крім того, згідно п. 4 ч. 1 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи, докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. Матеріали справи свідчать про те, що позивач ще 14.11.1996 року знав про наявність та використовував спільно реєстрову книгу № 18 під № 2, яка зареєстрована в Полтавському бюро технічної інвентаризації 30 листопада 1984 року, куди після договору купівлі-продажу 1/2 частини жилого будинку за адресою: м. Полтава, вул. Великорогізянська, 13, громадянином ОСОБА_3 внесені зміни КП ПБТІ "Інвентаризатор", під час підготовки позову в листопаді 2005 року використовував вище перелічені документи на право власності на домоволодіння за вказаною адресою з метою встановлення часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на частину домоволодіння за ОСОБА_4 як спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 на підставі рішення Ленінського районного суду м Полтава від 01 грудня 2005 року. А відтак позивачем пропущений 30-денний термін для звернення з заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами з того часу, коли вони дізналася або могла б дізнатися про існування обставин, тому підстав для перегляду судового рішення немає.

Заявник ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3, представник третьої особи Третьої Полтавської державної нотаріальної контори, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з'явились, про причини неявки не повідомили.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_14 заяву підтримала, просила задовольнити з наведених у ній підстав.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_13 в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви з підстав, викладених у письмовому відзиві.

Вирішуючи заяву, суд виходить з наступного.

Так, в провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку.

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, в якому вказувала, що позивач по справі являється дружиною ОСОБА_4, якому на підставі рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 01.12.2005 року належить на праві власності 7/10 частина домоволодіння по вул. Великорогізнянська, 13, в м. Полтаві, власником іншої 3/10 частини домоволодіння є ОСОБА_3, ці особи являються співвласниками земельної ділянки за вказаною адресою, яка належить їм на праві спільної сумісної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 687189, виданого 12.12.2007 року Ленінською районною у м. Полтаві радою. ОСОБА_4 помер 18.10.2015 року. Оскільки частки співвласників земельної ділянки по вул. Великорогізнянська, 13, в м. Полтаві не визначені, у позивача виникли перешкоди при оформленні права на спадщину після смерті чоловіка.

В ході судового розгляду справи ОСОБА_3 надав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про визначення часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, в якій вказує, що ОСОБА_3 01.10.1996 року набув право власності на 1/2 частину домоволодіння по вул. Великорогізнянська, 13, в м. Полтаві, інша 1/2 частина належала ОСОБА_5, спадкоємцем якої був ОСОБА_4 У звязку зі здійсненням ОСОБА_15 добудов до належної їй 1/2 частини будинку частки співвласників змінились та визначені рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 01.12.2005 року, в тому числі: за ОСОБА_4 7/10, за ОСОБА_3 3/10. При цьому, земельна ділянка за вказаною адресою належить співвласникам на праві спільної сумісної власності, а відтак відповідно до п. 2 ст. 370 ЦК України, п. 5 ст. 89 ЗК України у разі виділу частки вважається, що частки кожного зі співвласників є рівними. Просить визначити частки співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку за адресою: вул. Великорогізнянська, 13, м. Полтава рівними, а саме: 1/2 частку у власності ОСОБА_3, 1/2 частку у власності ОСОБА_4

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 17.07.2017 року позов позов ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 задоволено частково. Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено. Визначено частки співвласників у праві спільної власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: вул. Великорогізнянська, 13, м. Полтава, кадастровий номер :16:001:0113, загальною площею 1519 кв.м, цільове призначення землі житлової та громадської забудови (для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд 1000 кв.м, для ведення садівництва 519 кв.м), яка належить ОСОБА_4, ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 687189, виданого 12.12.2007 року Ленінською районною у м. Полтаві радою, а саме: 1/2 частку у власності ОСОБА_4, 1/2 частку у власності ОСОБА_3.

Рішенням суду в апеляційному порядку не оскаржувалося та вступило в законну силу.

Підстави перегляду рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами визначені ч. 2 ст. 423 ЦПК України. Вказаний перелік є вичерпним.

Згідно ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Заявник вказує, що нововиявленими обставинами є факт належності ОСОБА_5 на праві приватної власності 5/6 частин домоволодіння, розташованого за адресою: м. Полтава, вул. Соціалістична (нині вул. Великорогізнянська), 13, а ОСОБА_11 1/6 частина, яка в подальшому набута у власність ОСОБА_3, а також факт того, що обома, а не лише одним попереднім співвласником, здійснювались добудови у домоволодінні, що потягло за собою зміну розміру часток співвласників. Так, в період з 1975 року по 1979 рік ОСОБА_12 здійснено добудову та, відповідно, відбулося збільшення вартості цієї частки у спільній власності на житловий будинок та господарські будівлі.

При вирішенні спору у 2017 році судом було взято до уваги той факт, що на час набуття відповідачем ОСОБА_3 права власності на частину домоволодіння по вул. Великорогізнянська, 13, в м. Полтаві, воно перебувало у спільній частковій власності двох співвласників в рівних частинах по 1/2 частині у кожного. ОСОБА_3 у 1996 році став власником 1/2 частини домоволодіння, інша ж частина домоволодіння згодом в порядку спадкування перейшла у власність ОСОБА_4, частки співвласників змінились лише у 2004 році.

У своїх висновках суд виходив з того, що не здобуто доказів встановлення між співвласниками за адресою: м. Полтава, вул. Великорогізнянська, 13, порядку користування земельною ділянкою у встановленому чинним законодавством порядку, як і досягнення домовленості про її поділ відповідно до розміру часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруд, які існують на даний час у ОСОБА_4 7/10, у ОСОБА_3 3/10.

Жодних додаткових даних, які свідчать про встановлення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 порядку користування спільною земельною ділянкою за адресою: м. Полтава, вул. Великорогізнянська, 13, судом не встановлено. Надані позивачем в рамках розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами документи не містять відомостей про визначення порядку користування земельною ділянкою за вказаною адресою попередніми співвласниками ОСОБА_5 та ОСОБА_16 у встановленому чинним законодавством порядку.

Так, відповідно до рішення народного суду Ленінського району м. Полтави від 22.08.1974 року, було встановлено порядок користування спільним домоволодінням між ОСОБА_17, яка є власником 1/2 частини, та ОСОБА_6 і ОСОБА_18 (в подальшому ОСОБА_16) ОСОБА_19, яким належала інша 1/2 частина.

Зі змісту довідки Полтавського міжміського БТІ № 961 від 28.08.1975 року, власниками домоволодіння за адресою: м. Полтава, вул. Соціалістична (нині вул. Великорогізнянська), 13, були ОСОБА_5, якій належала 5/6 частина домоволодіння, та ОСОБА_18, яка була власником 1/6 його частини.

Згідно з "Договором конкретного пользования" від 21.08.1975 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_16 (до шлюбу - ОСОБА_18) Н.П. як особами, які на право особистої власності володіють жилим будинком з надвірними будівлями в м. Полтаві по вул. Соціалістичній, 13, встановлено порядок користування житловим будинком, визначено, що в користування гр. ОСОБА_5 переходить 5/6 частина в будинку літ. А-1 кухня 1-2 пл. 10,8 кв.м, кімната жила пл. 19 кв.м, сіни 1-1 пл. 7,1 кв.м, сіни 2-2 пл. 6,5 кв.м, тамбур 2-1 пл. 3,6 кв.м, сарай літ. "Б", огорожа спільного користування; в користування ОСОБА_16 переходить 1/6 частина будинку літ. А-1 кімната 1-3 пл. 10,2 кв.юм, огорожа загального користування.

Очевидно, що в подальшому розмір часток співвласників домоволодіння змінювався.

Матеріалами справи підтверджується той факт, що на час набуття ОСОБА_3 права власності на частину домоволодіння за адресою: м. Полтава, вул. Великорогізнянська, 13, на підставі договору купівлі-продажу від 01.10.1996 року попередній власник придбаної ним частини домоволодіння ОСОБА_10 та співвласник ОСОБА_5 (правонаступником якої є ОСОБА_4Д.) мали у власності кожен по 1/2 частині домоволодіння. Земельна ділянка між співвласниками розподілена не була, порядок користування нею, який є обов'язковим для правонаступників, у встановленому законом порядку визначений не був, що об'єктивно доводиться змістом технічних паспортів на домоволодіння, виготовлених станом на березень 1981 року та на 10.07.1992 року.

Ці обставини були встановлені під час розгляду по суті справи за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, їм дана правова оцінка і нові документи, подані суду заявником разом з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, висновки суду першої інстанції, викладені у рішенні від 17.07.2017 року, не спростовують.

Крім того, в основу прийнятого рішення судом покладено те, що приватизація земельної ділянки здійснювалася співвласниками домоволодіння ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у 2007 році, тобто після зміни розміру ідеальних часток у праві спільної часткової власності на домоволодіння, яка відбулась у 2004 році на підставі рішення виконкому Ленінської районної у м. Полтаві ради від 17.02.2004 року № 67. При цьому, земельна ділянка була набута ними у спільну сумісну, а не у спільну часткову власність.

Як вбачається з ОСОБА_15 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.03.2018 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 набули право власності на земельну ділянку за адресою: м. Полтава, вул. Великорогізнянська, 13 на підставі рішення органу виконавчої влади виконкому Ленінської районної у м. Полтаві ради 17.10.2006 року № 429.

Близько 8 років до смерті ОСОБА_4 19.10.2015 року спірна земельна ділянка перебувала у спільній сумісній власності його та ОСОБА_3 Заявником не подано суду документів, що свідчать про існування спору з цього питання між співвласниками, укладення договору про поділ земельної ділянки та існування домовленості про визначення часток у праві власності на неї з урахуванням розміру часток кожного з них у праві власності на житловий будинок, які змінились в процесі володіння цим нерухомим майном.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 17.07.2017 року обґрунтоване нормами ст.ст. 86, 89 ЗК України, ст. ст. 368, 372 ЦК України й жодних додаткових обставин та відповідних їм доказів, що можуть вплинути на результат вирішення спору та стати підставою для відступу від рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності, заявником ОСОБА_1 суду не надано. Подані ж документи жодним чином не спростовують висновків суду, покладених в основу прийнятого рішення, та не можуть бути визнані нововиявленими обставинами в розумінні ст. 423 ЦПК України.

Обґрунтовуючи заяву, ОСОБА_1 вказує на те, що додаткові документи були виявлені її донькою у травні 2018 року, у зв'язку з чим до суду з заявою в порядку глави 3 Розділу V ЦПК України вона звернулась в строки, визначені чинним законодавством, суд вважає такими, що не позбавлені підстав, позаяк жодними об'єктивними даними вони не спростовуються. Твердження представника відповідача про те, що вона принаймні з 2005 року знала про ці документи та викладені в них обставини, суд вважає непереконливими, оскільки очевидно, що власником частини домоволодіння була не вона, а її чоловік, який отримав майно в порядку спадкування від матері. Право на частину домоволодіння позивач отримала після смерті ОСОБА_4 в 2015 року, виникнення цього позову пов'язане з перешкодами при оформленні права на спадщину, у зв'язку з чим у суду є підстави вважати, що про існування вказаних документів вона могла дізнатись у травні 2018 року, а тому приходить до висновку про можливість визнати, що заява про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду подана нею з дотриманням положень п. 1 ч. 1 ст. 424 ЦПК України.

В ч. 2 ст. 429 ЦПК України встановлено, що за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання нововиявленими обставин, які заявник ОСОБА_1 наводить в обґрунтування заяви, а відтак вважає, що її вимоги про перегляд рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 17.07.2017 року у звязку з нововиявленими обставинами задоволенню не підлягає.

А тому керуючись ст. ст. 423-429 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами відмовити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 17.07.2017 року залишити в силі.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 05.10.2018 року.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_20