Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1269/18
Провадження № 2/553/886/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
02.10.2018 року м. Полтава
Ленінський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді - Парахіної Є.В.,
при секретарі - Остапченко Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", третя особа Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
При вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений Відповідачем щодо наявності грошового зобовязання позивача по кредиту, процентах річних і пені та виписка з рахунку боржника не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника.
Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 надала суду письмові пояснення, в яких вказує, що вимогами законодавства наведений вичерпний перелік документів, які обумовлюють можливість вчинення виконавчого напису, такими документами є оригінал кредитного договору та виписка по рахунку боржника. Ці документи були надані банком разом з заявою про видачу оспорюваного виконавчого напису, отже виконавчий напис вчинений за наявності всіх передбачених документів, тобто з суворим дотриманням вимог ст. 88 Закону України "Про нотаріат" та "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом № 296/5 від 22.02.2012 року Міністерства Юстиції України щодо безспірності заборгованості. Договір, на підставі якого вчинений виконавчий напис, укладений на невизначений строк, відтак у кредитора виникає право вимагати від боржника виконання обов'язків, передбачених договором, в тому числі й право на примусове стягнення боргу у будь-який час, та це право виникає в нього кожного наступного дня протягом дії договору. Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, а боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Отже, в разі визначення у відповідному договорі строку його дії, виконавчий напис може бути вчинений протягом строків, зазначених у підпунктах 3.1, 3.3 та 3.4 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку з моменту закінчення строку дії договору, а в разі, якщо строк дії договору не визначено, тобто якщо договір був укладений на невизначений строк - з моменту настання права вимоги, тобто направлення боржнику вимоги про усунення порушень, копія якої разом з описом вкладення та квитанцією про оплату послуг поштового звязку надана нотаріусу. Вказує, що вчинення виконавчого напису є цілком правомірним, тому що вона діяла у повній відповідності до Закону України "Про нотаріат" та "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", а посилання позивача в позовній заяві на необхідність визнання його таким, що не підлягає виконанню, не заслуговують на увагу.
Просила в задоволенні позову відмовити.
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, від представника позивача до суду надійшла заява про можливість розгляду справи без його участі та участі позивача, в якій зазначив, що позов підтримує, просить задовольнити.
Відповідач ПАТ КБ "ПриватБанк", будучи повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву.
Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі.
За змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи викладене, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та заперечення третьої особи проти позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 25.09.2014 року в справі № 532/1166/14-ц (провадження № 2/532/456/2014) за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості позовні вимоги задоволено стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № SAMDN5535 від 13.02.2008 року, яка утворилась станом на 15.05.2014 року, в розмірі 117365, 64 грн. та судовий збір в сумі 1173 грн. 66 коп.

Постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції 24 грудня 2014 року відкрито виконавче провадження № 45914000 з примусового виконання виконавчого листа № 2/532/456/2014, виданого 14.11.2014 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" в розмірі 117365 грн. 64 коп.

19.11.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 10023, за яким запропоновано стягнути грошові кошти у сумі 222260 грн. 69 коп. з ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса реєстрації: Полтавська обл., м. Кобеляки, пров. Шевченко, 77, дата народження 29.10.1968 року, місце народження м. Кобеляки, Полтавська обл., місце роботи фізична особа- підприємець, які є його боргом за Кредитним договором № SAMDN5535 від 13.02.2008 року, укладеним між ним та ПАТ КБ "ПриватБанк" (код платника податків за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України 14360570, місце знаходження: 49094, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, к/р № 0 у НБУ в Дніпропетровській області, МФО 305299), яке є правонаступником ЗАТ КБ "ПриватБанк". Пропонує задовольнити вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" у розмірі: залишок заборгованості за кредитом 78549, 95 грн., залишок заборгованості за відсотками 131507,85 грн., штраф 10502,89 грн., всього становить 220560, 69 грн. Витрати, повязані із вчиненням виконавчого напису 1700 грн. Всього, з урахуванням витрат, повязаних з вчиненням виконавчого напису, 222260,69 грн. Строк, за який проводиться стягнення, - вісім років сім місяців двадцять шість днів, а саме з 13.02.2008 року по 09.10.2016 року.

Постановою заступника начальника відділу Подільського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області від 11.05.2018 року відкрито виконавче провадження ВП № 56356871 з виконання виконавчого напису № 10023, виданого 19.11.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" боргу в розмірі 222260,69 грн.

21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк".

В позовній заяві позивач посилається на те, що він дізнався про оспорюваний виконавчий напис лише 08.06.2018 року, отримавши копію постанови Подільського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області від 11.05.2018 року , виконавчий напис вважає вчиненим з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусом. Проти розміру заборгованості заперечує, відповідачем не надано доказів безспірності заборгованості, заборгованість обрахована понад трирічний строк.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року . Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Як передбачено в п. п. 3.1., 3.2. Глави 16 Розділу ІІ "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Відповідно до п. 2-2 "Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашено заборгованості.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні" № 2 від 31 січня 1992 року, при вирішенні справ, пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до статей 34, 36, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими затвердженим постановою Ради Міністрів України від 12 жовтня 1976 року N 483 Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів державних нотаріальних контор (з наступними змінами) і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк.

При цьому, необхідно враховувати, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Таким чином, слід встановити, чи банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов'язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Таким чином, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, перевірці підлягає не лише додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону "Про нотаріат" у такому спорі перевірці підлягають також і доводи боржника в повному обсязі, установлення та зазначення чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості, ці обставини встановлюються відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

В ході судового розгляду відповідачем не подано відзив на позов, не надано суду доказів на підтвердження того, що ПАТ КБ "ПриватБанк" надавало приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 усі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості позивача, забезпечило направлення та вручення ОСОБА_1 письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором.

Позивач стверджує про те, що вимогу про усунення порушень за кредитним договором не отримував. При цьому, в розпорядженні суду відсутні докази отримання позивачем ОСОБА_1 копії вимоги Банку про усунення порушень за кредитним договором № SAMDN5535 від 13.02.2008 року, тобто відповідачем відповідні доводи позивача не спростовано.

Неотримання позивачем вимоги об'єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливість надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк". Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що обєктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Доводи приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, викладені в письмових поясненнях на позов, щодо правомірного вчинення виконавчого напису, з огляду на те, що вона діяла у повній відповідності до Закону України "Про нотаріат" та "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" можуть свідчити лише про дотримання їх положень з формально-юридичної точки зору з огляду на те, що відповідачем разом з заявою про видачу виконавчого напису їй були надані усі документи, перелік яких визначений чинним законодавством.

Разом з тим, встановлені судом обставини та досліджені докази у своїй сукупності дають підстави стверджувати про те, що заборгованість, яка стягнута з ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 19.11.2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 10023, не має характеру безспірної, що є однією з основних умов для її стягнення в такому порядку.

Крім того, нотаріусом не враховано те, що за умовами кредитного договору № SAMDN5535 від 13.02.2008 року строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки, відповідно право вимоги Банку могло виникнути в будь-якому разі не пізніше вказаного строку, надані приватним нотаріусом документи, які стали підставою для видачі оспорюваного виконавчого напису, свідчать про те, що строк дії картки ОСОБА_1 встановлений до лютого 2010 року включно, відомості про продовження цього строку відсутні, разом з тим, нотаріус не перевіривши чи пройшло з дня виникнення права вимоги більше трьох років, прийняла рішення про задоволення заяви Банку та видачу виконавчого напису про стягнення боргу за період з 13.02.2008 року по 09.10.2016 року.

ПАТ "Приватбанк" звертаючись до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису достеменно знав про наявність рішення суду по справі № 2/532/456/2014 від 25 вересня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Приватбанк" суми боргу у розмірі 117365 грн., яка утворилася станом на 15.05.2014 року, однак не повідомив про рішення суду нотаріуса, поставив питання про стягнення боргу за період з 13.02.2008 року по 09.10.2016 року, тобто про подвійне стягнення, що є неприпустимим, тим самим ввів в оману щодо відсутності спору щодо суми заборгованості.

Статтею 61 Конституції України визначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що заборгованість позивача перед відповідачем на час винесення оскаржуваного виконавчого напису була безспірною, тим паче, що борг ОСОБА_1 по кредитному договору № SAMDN5535 від 13.02.2008 року, який утворився станом на 15.05.2014 року, стягнутий за рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 25.09.2014 року, яке звернуте до виконання.

Враховуючи встановлені по справі обставини та наведені вимоги закону, суд вважає, що позовній вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, понесені при зверненні до суду, які складаються з судового збору у сумі 704,80 грн., які підлягають стягненню з відповідача..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76-83, 89, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1, РНОКПП - НОМЕР_1) до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (місцезнаходження м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д), третя особа Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 (місцезнаходження АДРЕСА_2), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 19.11.2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 10023, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" заборгованості за кредитним договором № SAMDN5535 від 13.02.2008 року в сумі 220560,69 грн. та витрат, повязаних з вчиненням цього виконавчого напису в сумі 1700,00 грн., а всього 222260 грн. 69 коп., таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 704 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складений 03.10.2018 року.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_5