Постанова

Іменем України

10 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 757/34107/14-ц

провадження № 61-19104св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду:

Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Курило В. П., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представники позивача: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

відповідачі: приватне акціонерне товариство «Боїнський комплекс», товариство з обмеженою відповідальністю «Енергія», товариство з обмеженою відповідальністю «Геос Девелопмент»,

представники приватного акціонерного товариства «Боїнський комплекс» - Лях Яна Миколаївна, Тузов Владислав Олександрович,

представник товариства з обмеженою відповідальністю «Геос Девелопмент» - Гаєва ОльгаДмитрівна,

треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Під ключ», приватне підприємство «Під ключ», ОСОБА_11,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якого діють ОСОБА_5 та ОСОБА_6, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року в складі судді Литвинової І. В. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20 червня

2017 року в складі колегії суддів: Антоненко Н. О., Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Боїнський комплекс» (далі -

ПрАТ «Боїнський комплекс»), товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія» (далі - ТОВ «Енергія»), товариства з обмеженою відповідальністю «Геос Девелопмент» (далі - ТОВ «Геос Девелопмент»), треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Під ключ» (далі - ТОВ «Під ключ»), приватне підприємство «Під ключ» (далі - ПП «Під ключ»), ОСОБА_11, про визнання майнових прав на нерухоме майно та зобов'язання видати документи для оформлення права власності.

Позовна заява мотивована тим, що його права порушено невиконанням відповідачами своїх договірних зобов'язань за договором поруки від 27 червня 2014 року, який було укладено між позивачем та ТОВ «Енергія», а також за договором про спільну діяльність у будівництві від 19 квітня 2010 року № 88, який було укладено між ТОВ «Енергія» та ПрАТ «Боїнський комплекс».

З урахуванням викладеного, ОСОБА_4 просив суд визнати за ним майнові права на двокімнатну квартиру № 178 (секція 2, 15 поверх, загальною площею, згідно з проектом, 70,7 кв. м) та на трикімнатну квартиру № 179 (секція 2, 15 поверх, загальною площею, згідно з проектом, 117,5 кв. м), які є суміжними між собою, розташовані за будівельною адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку із сплатою їхньої повної вартості (100 %), тобто повного виконання обов'язків з боку позивача як необхідних для отримання документів, після здачі об'єкта в експлуатацію, для реєстрації прав власності на вищезазначені квартири; зобов'язати солідарно замовників (забудовників):

ТОВ «Енергія», ПрАТ «Боїнський комплекс», ТОВ «Геос Девелопмент», після введення в експлуатацію жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1, діючих разом, як учасники договору про співпрацю від 21 грудня 2014 року № 8 та акта розподілу площ в об'єкті до цього договору від 16 квітня 2015 року між ПрАТ «Боїнський комплекс» та ТОВ «Геос Девелопмент»; та діючих разом як учасники договору про спільну діяльність у будівництві

від 19 квітня 2010 року № 88 та протоколу розподілу площ в об'єкті до цього договору від 11 червня 2010 року між ПрАТ «Боїнський комплекс» та

ТОВ «Енергія» - видати позивачу після здачі об'єкта в експлуатацію необхідні документи, на підставі майнових прав, для оформлення права власності на проінвестоване житло - двокімнатну квартиру № 178 та трикімнатну квартиру

№ 179 за вказаною адресою.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20 червня

2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що невиконання ПП «Під ключ» попереднього договору від 22 липня 2010 року № 1-26к не породжує обов'язку у ТОВ «Енергія» на виконання договору поруки від 27 червня 2014 року, укладеного з позивачем після спливу терміну виконання попереднього договору та договору про спільну діяльність у будівництві від 19 квітня 2010 року № 88, укладеного ТОВ «Енергія» та ПрАТ «Боїнський комплекс», який розірваний рішенням Господарського суду Черкаської області від 19 жовтня 2015 року, що набрало законної сили 02 лютого 2016 року. Також, суди дійшли висновку про те, що попередній договір за своєю правовою природою не є підставою для виникнення зобов'язань, у тому числі з передачі нерухомого майна, а внесення грошових коштів на рахунок та в касу ПП «Під ключ» суперечить вимогам закону щодо порядку залучення коштів у будівництві.

У липні 2017 року ОСОБА_4, в інтересах якого діють ОСОБА_5 та ОСОБА_6, подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не надано належної оцінки усім доказам наявним у матеріалах справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Частиною першою статті 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

У разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (частина перша статті 220 ЦК України).

Визнання такого договору недійсним судом, відповідно до частини другої статті 215 ЦК України, не вимагається. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України 2004 року), з урахуванням встановлених обставин і вимог (статей 10, 60 ЦПК України

2004 року),встановивши, що попередній договір від 22 липня 2010 року № 1-26к, укладено між позивачем та ПП «Під ключ» у письмовій формі без нотаріального посвідчення, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що вказаний договір є нікчемним і не породжує обов'язку ТОВ «Енергія» на виконання договору поруки від 27 червня 2014 року, укладеного з позивачем після спливу терміну виконання попереднього договору та договору про спільну діяльність у будівництві від 19 квітня 2010 року № 88, укладеного ТОВ «Енергія» та ПрАТ «Боїнський комплекс», який розірваний рішенням Господарського суду Черкаської області від 19 жовтня 2015 року.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Клопотання представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 про розгляд справи у судовому засіданні з викликом учасників справи не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Європейський суд з прав людини висловлював думку, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (ZHUK v. UKRAINE, № 45783/05, § 32, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи має бути проведений протягом п'яти днів після складення доповіді суддею-доповідачем колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 389, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7, про розгляд справи у судовому засіданні з викликом учасників справи, відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якого діють ОСОБА_5 та ОСОБА_6, залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П. Курило

М. Є. Червинська