РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/8426/18

Провадження № 2/643/4472/18

04.10.2018 року Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Довготько Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Стальмакової В.О.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування пред'явлених позовних вимог посилається на те, що 10.10.2015року він зареєстрував шлюб з відповідачем ОСОБА_2 Від шлюбу у них дітей немає. Шлюбні відносини припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з різними поглядами на життя.

Позивач ОСОБА_1 надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 надіслала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності. Проти розірвання шлюбу не заперечує.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 10.10.2015 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис №1839 /а.с.17/.

Від шлюбу сторони не мають дітей.

З позову вбачається, що сторони подружніх відносин не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть.

Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Таким чином, зважаючи, на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 80, 81, 200, 263, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 /АДРЕСА_1/ до ОСОБА_2 /Російська Федерація, м. Ростов-на-Дону, вул. Пескова, 17/1/ про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 10.10.2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1839 розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя ОСОБА_3