Номер провадження: 22-ц/785/6571/18
Номер справи місцевого суду: 501/344/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (третя особа: ОСОБА_4) про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, на рішення Іллічівського міського суду Одеської області, ухваленого під головуванням судді Смирнова 13 червня 2018 року у м. Чорноморську о 12:55 год.,-

встановила:

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини (а.с. 2-5).

В обґрунтування позову посилалась на те, що 26 серпня 2016 року помер її батько ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД за № 464960, яке видане 30 серпня 2016 року Чорноморським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану. Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 328.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась наступна спадщина - земельна ділянка та житловий будинок, які розташовані за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Молодіжне, СОГ «Волна», вул. Лінія 10, діл. 33. Право власності підтверджується державним актом серії ЯА № 271859.

Факт родинних звязків позивачки із батьком підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Південо-Сахалінським міським відділом РАГС, актовий запис №1041 від 08 серпня 1962 року, в якому померлий ОСОБА_5 записаний батьком позивача.

ОСОБА_2 звернулася до нотаріальної контори з питанням оформлення спадщини, однак, відповідно до повідомлення від 14 грудня 2017 року за № 1801/0214, позивачу було відмовлено в оформленні спадщини у звязку із пропуском строку на прийняття спадщини. Пропуск строку на прийняття спадщини ОСОБА_2 обґрунтовувала юридичною необізнаністю та проживанням у Російській Федерації.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 13 червня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено (а.с. 74).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2просить скасувати судове рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме, на думку апелянта, судом першої інстанції не було враховано, в якості поважності пропуску строку на прийняття спадщини, проживання позивача у Російській Федерації, та відсутність у ОСОБА_2, на час знаходження на території України у квітні 2017 року РНОКПП; апелянт вважає, що суд необґрунтовано відмовив представнику позивача у задоволенні клопотання про витребування спадкової справи, з якої можливо було б отримати інформацію, чи здійснювались нотаріусом дії, направлені на повідомлення позивачки про відкриття спадщини (а. с. 77-80).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 серпня 2016 року помер ОСОБА_6, після смерті якого залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0.0592 га, розташованою за адресою: Одеська область, Овідіопольский район, с. Молодіжне, СОГ «Волна», вул.. Лінія 10, діл. 33, та житлового будинку, розташованого за тією ж адресою, 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14-18).

Факт родинних відносин ОСОБА_2 та ОСОБА_6 підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Південно-Сахалінським міським відділом РАГС, актовий запис № 1041 від 08 серпня 1962 р.

Постійним місцем проживання ОСОБА_2 є Російська Федерація, АДРЕСА_2 ( а.с. 8, 9-13).

Доводи представника третьої особи ОСОБА_4, викладені у судовому засіданні суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 була присутня при похованні батька, представником позивача не спростовані.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, у квітні 2017 року позивач була на території України, у м. Чорноморську Одеської області, що підтверджує її нотаріально посвідчена довіреність, видана у вказану дату ОСОБА_7, тобто не мала перешкод звернутись із позовом до суду (а.с.6).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ч.2 ст.1269 ЦК України).

Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За правилами ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через юридичну необізнаність, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються.

У п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч.2 ст.1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сімєю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Крім того, як роз'яснено у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини нотаріусу і ці обставини визнані судом поважними.

За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивним, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій.

Доказів на підтвердження безспірності поважності причин пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини з часу відкриття спадщини 26 серпня 2016 року по грудень 2017 року (моменту звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини) позивач не надала. Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що спадкоємець своєчасно спадщину не прийняв, тобто свідомо, за відсутності будь-яких перешкод, не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття.

Колегія суддів вважає необґрунтованимдовід апеляційної скарги представника ОСОБА_2 про те, що судом першої інстанції не було враховано, в якості поважності пропуску строку на прийняття спадщини, проживання позивача у Російській Федерації, оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивач знала про час відкриття спадщини, оскільки була присутня на похоронах батька, крім того, знаходилась у м. Чорноморську у квітні 2017 року, а тому мала можливість звернутися у вказані періоди до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, та, у разі пропуску строку для прийняття спадщини - із відповідним позовом до суду. Факт юридичної необізнаності, як вже вказувалось вище, не може бути підставою для застосування положень ч. 3 ст. 1272 ЦК України.

Що стосується доводу про відсутність у ОСОБА_2, на час знаходження на території України у квітні 2017 року РНОКПП, то даний факт спростовується наявним на а.с. 10 копією РНОКПП, отриманим ОСОБА_2 20 квітня 2017 року.

Крім того, безпідставним є посилання у апеляційній скарзі на те, що суд необґрунтовано відмовив представнику позивача у задоволенні клопотання про витребування спадкової справи, з якої можливо було б отримати інформацію, чи здійснювались нотаріусом дії, направлені на повідомлення позивачки про відкриття спадщини, оскільки вказані обставини не були предметом розгляду у даній справі та не мають правового значення для вирішення спору.

Інші докази та обставини, ні які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 13 червня 2018 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 13 червня 2018 року залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст судового рішення складений 01 листопада 2018 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді О.М. Таварткіладзе

ОСОБА_8