Ухвала

11 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 0431/2088/12

провадження № 61-45208ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2017 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2018 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв'язку касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2017 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VIІІ від 3 жовтня 2017 року, що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 388 ЦПК України визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з підпунктом 14 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають чинності та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 325 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень (далі - ЦПК України 2004 року), касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду. У разі пропущення цього строку з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Можливість поновлення строку на касаційне оскарження в разі його пропуску з поважних причин передбачена також статтею 390 ЦПК України у чинній редакції.

ОСОБА_4 звернулася з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, яке обґрунтувала тим, що про рішення апеляційного суду вона дізналася 26 серпня 2018 року від свого представника, який після ознайомлення з матеріалами справи отримав копію судового рішення 22 серпня 2018 року, а до цього часу вона не була обізнана про слухання справи в суді апеляційної інстанції та не отримувала копії оскаржуваного судового рішення. Крім цього, вона з 05 березня 2012 року мешкає в АДРЕСА_1, однак в матеріалах справи знаходяться докази того, що апеляційний суд начебто направляв їй повідомлення з викликом на адресу, за якою вона не проживає та не зареєстрована. Також до цього часу вона взагалі не цікавилася справою, оскільки займалася лікуванням своєї матері ОСОБА_5 та малолітньої дитини ОСОБА_6, а в період з 12 вересня 2018 року по 22 вересня 2018 року вона хворіла на грип, 29 та 30 вересня 2018 року припадало на вихідні дні.

На підтвердження наведених доводів заявником надано відповідні докази, а саме: копія паспорта з реєстрацією; копія виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 4227, з якої вбачається, що її мати ОСОБА_5 знаходилася в стаціонарі з 26 червня 2018 року по 16 липня 2018 року; копія виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 4103, з якої вбачається, що її син ОСОБА_6 знаходився в стаціонарі з 20 липня 2018 року по 27 липня 2018 року; копія листка непрацездатності серія АДА № 224479 від 12 вересня 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебувала на лікарняному з 12 вересня 2018 року по 22 вересня 2018 року.

Наведені заявником доводи для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження судового рішення та додані до касаційної скарги матеріали не дають достатніх підстав для визнання їх поважними, оскільки, як зазначено ОСОБА_1, її представник отримав копію оскаржуваного рішення апеляційного суду 22 серпня 2018 року, отже строк звернення до суду з касаційною скаргою закінчився 11 вересня 2018 року. Даних про наявність підстав неподання касаційної скарги у двадцятиденний строк, встановлений частиною першою статті 325 ЦПК України 2004 року (з 23 серпня по 11 вересня 2018 року включно), заявником не наведено. Довідки про хворобу її, а також її сина та матері стосуються інших періодів. Крім цього, ОСОБА_1 не наведено підстав пропуску строку в період з 24 по 28 вересня 2018 року, оскільки на лікарняному вона перебувала з 12 по 22 вересня 2018 року, а з касаційною скаргою звернулася лише 01 жовтня 2018 року.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

У зв'язку з тим, що підстави пропуску строку на касаційне оскарження є неповажними, а безпідставне поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказану касаційну скаргу необхідно залишити без руху та надати строк для усунення вказаних недоліків, а саме - заявнику слід направити до суду касаційної інстанції заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження, у якій навести інші поважні підстави для поновлення цього строку та надати відповідні докази.

Також касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги заявником не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

ОСОБА_1 звернулася з клопотанням про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі, яке обґрунтувала тим, що починаючи з кінця 2017 року по теперішній час хвороба близьких родичів завдала їй значних витрат, на даний час вона не працює, доглядає за малолітньою дитиною-інвалідом, згідно з висновком № 46 від 07 серпня 2018 року її дитина первинно направлена в районне (міське) управління праці та соціального захисту населення для одержання державної соціальної допомоги, однак вона не встигла отримати підтвердження цього в центрі зайнятості.

У задоволені клопотання слід відмовити з таких підстав.

Згідно з частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Обставини, зазначені у клопотанні ОСОБА_1, а саме те, що вона не працює та має на утриманні дитину-інваліда, не є безумовною підставою для відстрочення сплати судового збору, оскільки нею не надано жодних належних доказів про розмір її доходу за попередній календарний рік, а також - доказів того, що вона є одинокою матір'ю, яка має дитину-інваліда або того, що батько ухиляється від сплати аліментів.

Наведене відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи встановлений законом обов'язок сплатити судовий збір та відсутність у ОСОБА_1 пільг щодо його сплати, можна зробити висновок про те, що належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справи та інтересами позивача стосовно можливості звернення до суду касаційної інстанції (за умови виконання вимог закону щодо оплати касаційної скарги судовим збором) у даній справі дотримано.

Ставка судового збору, чинна на час подання касаційної скарги на рішення суду, встановлена підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Позовну заяву подано у серпні 2012 року, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру становила 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати (мінімальна заробітна плата - 1 073 грн) (підпункт 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній станом на дату подання позовної заяви у даній справі), позовна вимога заявлена в розмірі 61 244,31 доларів США, що за курсом НБУ станом на 04 липня 2012 року еквівалентно 489 495,15 грн, то судовий збір за подання касаційної скарги становить 6 438 грн (489 495,15 х 1 % (але не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати - 3 219 грн) х 200 %).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у розмірі 6 438 грн має бути перерахований або внесений за реквізитами: отримувач коштів - УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102, ЄДРПОУ - 38004897, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), МФО - 899998, рахунок отримувача - 6007, ККДБ - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку - 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати Верховному Суду оригінал квитанції (платіжного доручення) або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Отже, касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням можливості усунути вищевказані недоліки.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2017 року за клопотанням ОСОБА_1 неповажними.

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Касаційну ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2017 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в частині подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших поважних підстав для його поновлення та надання відповідних доказів у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в частині сплати судового збору касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук