Справа № 472/197/18
Провадження №2/472/205/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 вересня 2018 року смт. Веселинове
Миколаївської області
Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді - Орленко Л.О.
судового засідання - ОСОБА_1,
представника позивача - ОСОБА_3,
третьої особи - ОСОБА_4,
відповідача - ОСОБА_5,
представника відповідача - ОСОБА_6,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_4, про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,
01 березня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.
В позовній заяві позивач зазначила, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який на даний час розірваний. В шлюбі в них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час є повнолітнім. З 01 вересня 2016 року син навчається в Коледжі Миколаївського Національного університету ім. В.О. Сухомлинського на денній формі навчання та в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги.
Відповідач добровільно матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання, не надає, а тому вона звернулась до суду з вказаним позовом.
Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина, який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно та витрати на правничу допомогу у розмірі 2100 гривень.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позов підтримала повністю, просила його задовольнити, зокрема зазначила, що перебувала з відповідачем у шлюбі. В шлюбі в них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час є повнолітнім. З 01 вересня 2016 року син навчається в Коледжі Миколаївського Національного університету ім. В.О. Сухомлинського на денній формі навчання та в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Влітку 2017 року її син ОСОБА_4 самостійно сплачував за квартиру (за липень, серпень). Розмір квартплати до 26.09.2017 року становив 700 грн., надалі, в зв'язку зі зміною квартири розмір квартплати становив 600 грн. За березень 2018 року вона сама сплачувала за квартиру та комунальні послуги в загальній сумі - 1300 грн. Гроші на продукти харчування, одяг, засоби гігієни, послуги зв'язку відповідач не надає. Кошти на навчання сину, а також на його харчування, транспортні витрати, тощо, вона брала із виплат, які отримувала як мати одиночка, як малозабезпечена сім'я. До того ж, вона користується кредитною карточкою. Згідно з довідкою про склад сім'ї, до складу її сім'ї входить: вона та її діти. Відповідач вказує, що має незадовільний стан здоров'я, але він не є інвалідом, не перебуває на обліку у лікарів, а однократне звернення до лікаря не вказує на хронічність хвороби. Припинення відповідачем підприємницької діяльності 25.12.2013 року мало місце саме в той час, коли відбувся розгляд апеляційної скарги відповідача на рішення Веселинівського районного суду від 13 вересня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, вважає це було здійснено з метою укриття дійсного доходу. Тому, враховуючи викладене, просить суд позов задовольнити повністю.
Представник позивача ОСОБА_3 позовну заяву підтримала в тому ж обсязі і з тих же підстав, просила заяву задовольнити.
Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнав повністю, зокрема зазначив, що він винаймає для сина квартиру в м. Миколаєві та сам платить за неї, включаючи оплату комунальних послуг.
Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в шлюбі.
В шлюбі в сторін народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується повторною копією свідоцтва про народження серії І-ФП № 253159 (а.с. - 6), виданого 18 жовтня 2016 року Веселинівським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області.
Відповідно до довідки, виданої директором Коледжу Миколаївського Національного Університету імені ОСОБА_7 за вих. № 598 від 02 листопада 2017 року ОСОБА_4 навчається на ІІІ курсі зазначеного Університету на денній формі навчання, стипендію не отримує. Термін навчання з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2019 року.
Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що стягнення аліментів на дочку, сина, які досягли повноліття, з підстав, передбачених статтями 198, 199 СК України, здійснюється у судовому порядку за новою позовною заявою.
Відповідачем не спростовано тієї обставини, що їх спільний з позивачем син до проживання на квартирі під час навчання проживав разом з матір'ю та перебував на її утриманні, а проживання на квартирі на час навчання носить тимчасовий характер, а тому посилання відповідача на положення частини третьої статті 199 СК України, якими визначено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають той із батьків, з яким проживає дитина, є безпідставним.
В судовому засіданні як свідок була допитана ОСОБА_2, яка підтвердила спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину. Свідок суду показала, що з відповідачем в них є повнолітній син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається в Коледжі Миколаївського університету ім. В.О. Сухомлинського. На даний час є студентом ІІІ курсу денної форми навчання за спеціальністю "Право", навчається на умовах контракту, стипендії не отримує. З відповідачем в неї була усна домовленість про те, що вона буде оплачувати навчання сина, а відповідач буде, в свою чергу, платити за квартиру, в якій буде проживати їх син. До січня 2018 року відповідач ОСОБА_5 оплачував проживання сина на квартирі та комунальні послуги. З січня 2018 року відповідач припинив надавати матеріальну допомогу синові. Коли в сина був день народження, то перерахував кошти на її картковий рахунок і сказав, щоб вона передала ці кошти синові, хоча міг особисто їх передати та привітати сина з днем народження. 07 березня 2018 року їй зателефонували з Державної виконавчої служби та повідомили, що відповідач погасив заборгованість по аліментам повністю в сумі 18 420 гривень. Як їй відомо, відповідач займається євроремонтами, перепродажем автомобілів. Бачила, як він їздив на автомобілі марки "Рено" та "Таврія". На даний час вона отримує матеріальну допомогу на дитину до досягнення нею 6 років в сумі 1400 гривень та аліменти на утримання середнього неповнолітнього сина, інших доходів не має. Її повнолітінй син ОСОБА_4 не отримує стипендії, доходу не має, не працює. Розмір витрат її сина в місяць складає: на харчування - 1500 гривень, 600 гривень - комунальні послуги, 300-400 гривень - на ліки, на засоби гігієни - 500 гривень. Майно в неї та її сина відсутнє, земельних ділянок у володінні не має, автомобіля не має. Наскільки їй відомо, відповідач не має хронічних хвороб. Також вказала, що її син потребує посиленого харчування та йому необхідно приймати ліки, так як він часто хворіє.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 вказав на наявність доходів відповідача, оскільки відповідач в 2016-2017 роках сплачував вартість квартири, в якій він проживав на період навчання, оплатив йому лікування зубів, особисто він бачив, що відповідач працював у м.Миколаєві в приватної особи та робив там в квартирі євроремонт. Також свідок зазначив, що навчається в Коледжі Миколаївського університету ім. В.О. Сухомлинського. На даний час є студентом ІІІ курсу денної форми навчання за спеціальністю "Право", навчається на умовах контракту, стипендії не отримує, не працює. З відповідачем в позивача була усна домовленість про те, що позивач буде оплачувати його навчання, а відповідач буде, в свою чергу, платити за квартиру, в якій буде він проживати. З січня 2018 року сам платить за квартиру з коштів, які йому дає позивачка, а саме: 600 гривень - оплата за квартиру, 250-300 гривень - оплата за комунальні послуги без опалення, 500-600 гривень - оплата за комунальні послуги з опаленням. Вказав, що він часто хворіє та йому потрібно добре харчуватися, приймати постійно вітаміни, щоб його організм нормально функціонував.
Відповідно до довідки Веселинівської селищної ради №515/02-12 від 20.02.2018 року ОСОБА_2 є постійним жителем ІНФОРМАЦІЯ_2, смт. Веселинове, зареєстрована за даною адресою з 13.01.2005 року, проживає разом з дітьми: син - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, син - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.8).
За даними трудової книжки на ім'я ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_5 офіційно ніде не працює з 05.02.2006 року. (а.с.17).
Відповідно до довідки Веселинівського районного центру зайнятості від 23.02.2018 року дохід ОСОБА_2 з 01 серпня 2017 року по 31 січня 2018 року становить нуль гривень нуль копійок. (а.с.19).
Відповідно до довідки Веселинівського районного центру зайнятості від 05.05.2018 року дохід ОСОБА_2 з 01 листопада 2017 року по 30 квітня 2018 року становить нуль гривень нуль копійок.
Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення (далі - УСЗН) Веселинівської РДА від 04.05.2018 року №856/06-02 ОСОБА_2 перебуває на обліку в УСЗН Веселинівської РДА та отримує матеріальну допомогу, а саме: щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-ї дитини в розмірі 1485,00 грн., допомогу на одну дитину одиноким матерям в сумі 376,51 грн., надання інших видів допомоги: тимчасової допомоги на 1 дитину, яка залежить від розміру аліментів, та державної соціальної дпопомоги малозабезпеченим сім'ям припинено з травня 2018 року.
Відповідно до довідки Веселинівського закладу дошкільної освіти №4 "Ромашка" від 24.04.2018 року син ОСОБА_2 - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_7, відвідує дитячий садок №4 "Ромашка" з 15 червня 2016 року по сьогоднішній день.
Позивачка ОСОБА_2 самостійно сплачує кошти за дитячий садок № 4 "Ромашка", що підтверджується копіями банківських квитанцій від 08.03.2017 року - 50 гривень, від 09.05.2017 року - 100 гривень, від 03.11.2017 року - 120 гривень, від 22.06.2017 року - 145 гривень, від 10.11.2017 року - 140 гривень, від 08.12.2017 року - 200 гривень, від 16.04.2018 року - 201 гривня.
Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_2 самостійно сплачує кошти за навчання свого повнолітнього сина в Коледжі Миколаївського Національного університету ім. В.О. Сухомлинського, що підтверджується копіями банківських квитанцій від 03.08.2016 року - 1564 гривні; від 18.10.2016 року - 2346 гривні; від 26.01.2017 року - 2346 гривні; від 18.04.2017 року - 1564 гривні; від 31.08.2017 року - 782 гривні; від 20.09.2017 року - 1564 гривні; від 08.12.2017 року - 782 гривні; від 20.12.2017 року - 782 гривні; від 14.08.2018 року - 782 гривні; від 13.04.2018 року - 1564 гривні; від 04.05.2018 року - 1564 гривні;
Відповідно до договору найму від 29.08.2016 року гр. ОСОБА_10 з однієї сторони, та гр. ОСОБА_5 з іншої, уклали договір про наступне: ОСОБА_10 надала, а ОСОБА_5 прийняв в строкове платне користування кімнату в квартирі для сина ОСОБА_4 та зобов'язався проводити оплату за проживання сина у розмірі 700 гривень. Договір чинний до 29.08.2017 року.
Відповідно до договору найму від 01.09.2017 року гр. ОСОБА_10 з однієї сторони, та гр. ОСОБА_5 з іншої, уклали договір про наступне: ОСОБА_10 надала, а ОСОБА_5 прийняв в строкове платне користування кімнату в квартирі для сина ОСОБА_4 та зобов'язався проводити оплату за проживання сина у розмірі 900 гривень. Договір чинний до 01.10.2017 року.
Відповідно до договору найму від 23.09.2017 року гр. ОСОБА_11 з однієї сторони та гр. ОСОБА_5 з іншої, уклали договір про наступне: ОСОБА_11 надала, а ОСОБА_5 прийняв в строкове платне користування кімнату в квартирі для сина ОСОБА_4 та зобов'язався проводити оплату за проживання сина у розмірі 600 гривень. Договір чинний до 31.05.2018 року.
Відповідно до акту надання стоматологічних послуг ОСОБА_4 були надані стоматологічні послуги на загальну суму 5 800 гривень. Судом встановлено, що вказані кошти на лікування зубів сина сплатив відповідач ОСОБА_5
Відповідно до договору купівлі-продажу №4841/2018/811225 від 03.02.2018 року транспортного засобу ОСОБА_5 купив автомобіль ЗАЗ 110206 у ОСОБА_12 за 29 730 гривень.
З листа Веселинівського районного відділу ДВС від 16.04.2018 року вбачається, що ОСОБА_5 погасив заборгованість по аліментам в повному обсязі станом на 16.04.2018 року. Як вказали сторони було погашено заборгованості по аліментам на загальну суму 21 900 грн. При цьому, відповідач не надав суду доказів, що вказану суму він позичив у своєї матері для погашення аліментів.
Вищевказане свідчить про те, що відповідач ОСОБА_5 має змогу надавати матеріальну допомогу своєму сину ОСОБА_4, який продовжує навчання.
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_2 поступила до Міської лікарні № 4 м. Миколаїв 16.05.2017 року з діагнозом: відкритий багатоосколковий перелом основної фаланги 4 пальця правої кисті з дефектом кісткової тканини; різана рана 3, 4 пальця з пошкодженням сухожиль розгиначів.
Згідно з довідкою Веселинівської селищної ради від 16.04.2018 року №867/02-12 на території Веселинівської селищної ради гр. ОСОБА_2 земельної частки для ведення особистого селянського господарства не має, інших земельних ділянок не має.
Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Згідно зі ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.
Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що відповідач вдруге одружений, має в другому шлюбі сина ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_8, сплачує аліменти на неповнолітнього сина від першого шлюбу з позивачем ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_9, за рішенням суду в розмір 500,00 грн. Однак, як зазначили сторони відповідач за добровільною згодою з квітня 2018 року сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_14 в сумі 1000,00 грн., що вказує на платоспроможність відповідача надавати матеріальну допомогу старшому повнолітньому сину, який навчається.
Таким чином, враховуючи матеріальне становище сторін, повнолітнього сина, який на даний час ніде не працює, навчається в Коледжі Миколаївського Національного Університету імені ОСОБА_7 з кінцевим строком закінчення навчання 30 червня 2019 року, проживає разом з матірю, яка не може в повній мірі забезпечити його матеріально, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_2 в частині стягнення на її користь з відповідача ОСОБА_5 аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, підлягає частковому задоволенню, а саме: стягнення аліментів з відповідача на користь позивача в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, оскільки саме вказаний розмір аліментів буде відповідати визначеним законом вимогам.
Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Згідно з ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Позивач звернулася 01 березня 2018 року до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Тому саме з цього дня з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Тому, необхідно допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати.
Позивачка ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Таким чином, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Позивач просить суд стягнути з відповідача 2100,00 гривень витрат, пов'язаних з правничою допомогою, проте детального опису виконаних адвокатом робіт на суму 2100,00 гривень суду не надала, а надала лише на суму 700,00 гривень: 05 травня 2018 року - попередня консультація - 175 гривень, вивчення та правовий аналіз матеріалів, наявних у клієнта - 175 гривень, підготовка відповіді на відзив - 350 гривень, загалом 700,00 гривень.
Відтак, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 700,00 гривень.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 13, 19, 137, 141, 259, 264, 265, 268, 272, 430 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_4, про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_10, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_11, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, зареєстрованане місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_12, який фактично проживає в садово-виноградарському товаристві (СВТ) "Верховина", ділянка №4, Миколаївського району Миколаївської області, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_13, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_11, яка зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_14 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_3, який навчається у коледжі Миколаївського національного університету імені ОСОБА_7, в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000,00 (одна тисяча) гривень щомісячно, до закінчення ним навчання, тобто до 30 червня 2019 року, за умови що він буде навчатися, але не більше як до досягнення ним 23 років, починаючи стягувати з 01 березня 2018 року, а також 700, 00 (сімсот) гривень витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_10, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_11, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, зареєстрованане місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_12, який фактично проживає в садово-виноградарському товаристві (СВТ) "Верховина", ділянка №4, Миколаївського району Миколаївської області, на користь держави 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок судового збору.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 жовтня 2018 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_15