693/426/17
2/693/30/18
РІШЕННЯ

іменем України

04.10.2018 м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді Шимчика Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Середюк (Піддубняк) О.А.,

представників позивача ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

адвоката позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жашків цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ВІГ Жашківський цукровий завод» до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння, треті особи, які не заявляють самостійних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛВС 2012», Товариство з обмеженою відповідальністю «Промтехтраст», приватний нотаріус Жашківського нотаріального округу ОСОБА_5,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ВІГ Жашківський цукровий завод» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що постановою Господарського суду Черкаської області від 18.04.2014р. по справі №04/5026/803/2012 ТОВ «ВІГ- Жашківський цукровий завод» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 26.09.2016р. по справі №04/5026/803/2012 арбітражного керуючого ОСОБА_6 призначено ліквідатором цього товариства.

В провадженні Господарського суду Черкаської області перебуває справа №04/5026/803/2012 про банкрутство ТОВ «ВІГ - Жашківський цукровий завод».

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 26.09.2016р. по справі №04/5026/803/2012 задоволено позовну заяву ПАТ «Державний експортно-імпортний банк» від 28.10.2015 №176-04/559, визнано недійсними результати аукціону з продажу майнового комплексу ТОВ «ВІГ - Жашківський цукровий завод» по лоту №1, проведеного товарною біржею «Перша Універсальна Біржа «Україна» 06.10.2015р. о 9 год. 00 хв. у м. Київ по вул. Льва Толстого, буд. 57; визнано недійсним договір купівлі-продажу від 06.10.2015р., укладений між ТОВ «ВІГ- Жашківський цукровий завод» та ТОВ «ЛВС-2012».

Постановою Київського апеляційного суду від 16.11.2016р. та постановою Вищого господарського суду України від 25.01.2017р. у справі №04/5026/803/2012 вказана ухвала залишена без змін.

На сьогоднішній день з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна вбачається, що обєкти, які були реалізовані за недійсним договором, зареєстровані за різними реєстраційними номерами обєкта нерухомого майна (комплекс) за адресою: Черкаська область, м. Жашків, вул. Любомської Євгенії (Радгоспна), 7 та комплекс за адресою: Черкаська область, м. Жашків, вул. Маслозаводська, 8 .

Після продажу комплексу його було розділено на декілька окремих частин та зареєстровано за новими адресами з додаванням літер.

Згідно договору купівлі-продажу від 06.10.2015р. та акту про передання права власності на нерухоме майно від 06.10.2015р. весь комплекс будівель загальною площею 32568,3 м2, розташований по вул. Любомської Євгенії (Радгоспна), 7 в м. Жашків Черкаської області, було реалізовано за 2333201 грн. 58 коп.

ОСОБА_4 придбав у ТОВ «ЛВС-2012» 1/250 комплексу, яка складається з нежитлової будівлі (складу) Л14 площею 254,8 м2 за адресою: Черкаська область, м. Жашків, вул. Любомської Євгенії (Радгоспна), 7а, вартість якої становить 2093600 грн. 19 коп.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 26.09.2016р. по справі №04/5026/803/2012 визнано недійсним договір, на підставі якого набуто право власності первісним покупцем ТОВ «ЛВС-2012».

ПАТ «Укрексімбанк» звернулося до господарського суду Черкаської області з позовом про визнання недійсними результатів аукціону та договору 28.10.2015р., що вбачається з ухвали Господарського суду Черкаської області від 22.03.2016р. по справі №4/5026/803/2012.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області 17.12.2015р. до участі у справі 04/5026/803/2012 про визнання недійсними результатів аукціону та договору залучено в якості третьої особи ТОВ «ЛВС-2012», тобто ТОВ «ЛВС-2012» знало про наявне судове провадження та його подальші результати.

Крім того, ухвалою Господарського суду Черкаської області від 22.03.2016р. по справі №04/5026/803/2012 задоволено позовну заяву ПАТ «Державний експортно-імпортний банк» від 28.10.2015 № 176-04/559 та визнано недійсними результати аукціону з продажу майновогокомплексу ТОВ «ВІГ - Жашківський цукровий завод» по лоту №1, проведеного товарною біржею «Перша Універсальна Біржа «Україна» 06.10.2015р. о 9 год. 00 хв. у м. Києві по вул. Льва Толстого, буд. 57; визнано недійсним договір купівлі-продажу від 06.10.2015р., укладений між ТОВ «ВІГ-Жашківський цукровий завод» та ТОВ «ЛВС-2012».

В подальшому вказана ухвала була скасована постановою Вищого господарського суду України від 06.07.2016р..

Разом з тим, в період з 22.03.2016р. по 05.07.2016р. ухвала Господарського суду Черкаської області від 22.03.2016р. по справі №04/5026/803/2012 була чинною.

Згідно пункту 12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» ухвали господарських судів набирають законної сили у день їх винесення, якщо інше не передбачено законом.

ТОВ «ЛВС-2012» у звязку з визнанням недійсним правовстановлюючого документу не мало право відчужувати майно, оскільки не було його власником.

ОСОБА_4 придбав майно вже після визнання недійсними результатів аукціону та договору, на підставі якого ТОВ «ЛВС-2012» набуло майно.

Наведене свідчить про те, що ТОВ «ЛВС-2012» в ході судового процесу щодо визнання недійсними результатів аукціону та договору вивело майно з його господарського обігу з метою уникнення повернення майна до позивача.

На момент вчинення відчуження майна ТОВ «ЛВС-2012» вже не було власником майна, яке відчужувало.

Ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, і користування та розпоряджання своїм майном.

За ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Таким чином, ТОВ «ЛВС-2012» не могло відчужувати комплекс, розташований за адресою: Черкаська область, м. Жашків, вул. Любомської Євгенії (Радгоспна), 7, оскільки не було його власником на момент відчуження.

Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 №9 реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У звязку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути предявлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання дійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч.1 ст.388 ЦК України. Відповідно до частини пятої статті 12 ЦК добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна.

Згідно з ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до пункту 1 ст. 388 Цивільного кодексу України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій з н передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Ч.3 ст.388 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Отже, майно має бути витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 на користь ТОВ «ВІГ- Жашківський цукровий завод».

У звязку з цим ТОВ «ВІГ Жашківський цукровий завод» звернулося до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння.

У судовому засідання представник позивача ТОВ «ВІГ Жашківський цукровий завод» - ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від 01.10.2018р., позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_7 в судове засідання не зявилася. У попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. В обгрунтування своєї позиції пояснила, що договір купівлі-продажу спірного майна від 06.10.2016р. визнано судом недійсним і підстава, на якій воно було набуте згодом відпала, а тому вважає, що майно, яке вибуло з володіння власника на підставі аукціону, щодо цього майна, але в подальшому скасованого, слід вважати таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Отже, власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. Крім того, посилаючись на судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними вказала, що розяснення стосовно того, що рішення суду про задоволення позову про витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає реєстрації за власником, а також скасування попередньої реєстрації.

Представник позивача адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не зявився. У попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, посилаючись на те, що ТОВ «Промтехтраст», будучи залученим в якості третьої особи Ухвалою господарського суду Черкаської області від 17.02.2016р., було ознайомлене з перебігом справи про визнання недійсними результатів аукціону та договору купівлі-продажу від 06.10.2015р., укладеного між ТОВ «ВІГ Жашківський цукровий завод» та ТОВ «ЛВС 2012», і усвідомлюючи, що є недобросовісним володільцем, зареєструвало своє право власності 05.08.2016р. Таким чином, ТОВ «Промтехтраст» не мало права відчужувати майно, отримане внаслідок аукціону, оскільки підстави набуття ТОВ «ЛВС 2012» права власності на спірне майно відпали і майно вибуло з володіння власника цього майна ТОВ «ВІГ Жашківський цукровий завод» поза його волею, тому ОСОБА_4 набув право власності на спірне майно безпідставно, що відповідно до вимог чинного законодавства України є підставою для витребування цього майна.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав. Пояснив, що придбав майно законним шляхом і вважає себе добросовісним набувачем, оскільки не знав про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно.

У судовому засіданні третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Жашківського нотаріального округу ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення позовних вимог з посиланням на те, що відповідач ОСОБА_4 набув право власності на нерухоме майно на законних підставах. Нотаріус, посвідчуючи правочини щодо відчуження нерухомого майна, в обовязковому порядку перевіряє факт наявності чи відсутності заборони на відчуження цього майна. На момент посвідчення договору купівлі-продажу спірного майна за вказаними параметрами пошуку у вказаних Державних реєстрах інформація щодо будь-яких заборон була відсутня, а тому підстав відмовляти власнику нерухомого майна у вчиненні правочинів стосовно вищевказаного майна не було.

Третя особа - представник ТОВ «ЛВС 2012» - не зявився по невідомих суду причинах, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Жашківського районного суду Черкаської області.

Представник третьої особи ТОВ «Промтехтраст» - в судове засідання не зявився по невідомих суду причинах, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, вислухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно із ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

На підставі ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом установлено наступні обставини.

Згідно Постанови Господарського суду Черкаської області від 18 квітня 2014 року у справі №04/5026/803/2012 товариство з обмеженою відповідальністю «ВІГ Жашківський цукровий завод», яке знаходиться по вул. Любомської Євгенії (Радгоспна), 7 в м. Жашків Черкаської області,визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців (а.с.9).

06 жовтня 2015 року о 09 год. 00 хв. у м. Київ по вул. Льва Толстого, буд. 57 було проведено аукціон з продажу майнового комплексу ТОВ «ВІГ Жашківський цукровий завод» по лоту№1, проведеного товарною біржею «Перша Універсальна Біржа «Україна».

Того ж дня (06.10.2015р.) було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна з ТОВ «ЛВС-2012» та підписано акт прийому-передачі (а.с.23-27).

З договору купівлі-продажу нерухомого майна від 30 грудня 2015 року вбачається, що товариство з обмеженою відповідальністю «ЛВС-2012» частину комплексу, що становить 934/1000, розташованого за адресою: Черкаська область, м. Жашків, вул. Любомської Євгенії (Радгоспна), 7, продало товариству з обмеженою відповідальністю «Промтехтраст-КР».

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 17.02.2016р. для всебічного та обєктивного розгляду справи було залучено в якості третьої особи ТОВ «Промтехтраст-КР».

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 22.03.2016р., залишеною без змін та постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.05.2016р. визнано недійсними результати аукціону з продажу майнового комплексу ТОВ «ВІГ Жашківський цукровий завод», проведеного 06.10.2015р. товарною біржею «Перша Універсальна Біржа «Україна», та визнано недійсним договір купівлі-продажу від 06.10.2015р., укладений між ТОВ «ВІГ Жашківський цукровий завод» та ТОВ «ЛВС-2012».

Вищевказані рішення на підставі Постанови Вищого господарського суду України від 06.06.2016р. було скасовано та передано справу на новий розгляд до Господарського суду Черкаської області в іншому складі.

26 вересня 2016 року постановою Господарського суду Черкаської області результати аукціону з продажу майнового комплексу ТОВ «ВІГ Жашківський цукровий завод» по лоту №1, проведеного товарною біржею «Перша Універсальна Біржа «Україна» 06.10.2015р. у м. Київ по вул. Льва Толстого, буд. 57о 09 год. 00 хв., визнано недійсними та визнано недійсним договір купівлі-продажу від 06.10.2015р., укладений між ТОВ «ВІГ Жашківський цукровий завод» та ТОВ «ЛВС-2012».

Таким чином, ТОВ «ЛВС-2012» та ТОВ «Промтехтраст-КР» були ознайомлені з перебігом справи про визнання недійсними результату аукціону та договору купівлі-продажу.

Згідно зі ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Відповідно до ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Статтею 400 ЦК України передбачено, що недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна.

ТОВ «Промтехтраст-КР», усвідомлюючи, що є недобросовісним володільцем, зареєструвало своє право власності на спірне майно, і всупереч діючому законодавству України на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 23 січня 2017 року продало громадянину ОСОБА_4 нежитлову будівлю (склад) Л14 площею 254,8 м2, що становить 1/250 частину комплексу, який знаходиться за адресою: Черкаська область, м. Жашків, вул. Любомської Євгенії (Радгоспна), 7а (а.с.131), що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №86521568 від 05.05.2017р. (а.с.28-33).

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 не визнав позовні вимоги, вважаючи себе добросовісним набувачем, оскільки на момент купівлі 1/250 частини комплексу, який знаходиться за адресою: Черкаська область, м. Жашків, вул. Любомської Євгенії (Радгоспна), 7а, не знав, що набуває майно в особи, яка не має права його відчужувати.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_5 також заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки на час посвідчення договору купівлі-продажу спірного майна інформація у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо будь-яких заборон була відсутня (а.с. 136-143) і відповідач ОСОБА_4 не знав і не міг знати, що набуває майно в особи, яка не має права його відчужувати, а тому вважає відповідача ОСОБА_4 добросовісним набувачем вищевказаного майна.

З Витягів з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави, з Інформаційної довідки з Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна вбачається, що інформація щодо будь-яких заборон відчуження обєктів нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: Черкаська область, м. Жашків, вул. Любомської Євгенії (Радгоспна), 7а, станом на 23.01.2017р. була відсутня (а.с. 136-143).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до пунктів 25,26 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідач може бути визнаний добросовісним набувачем за умови, що правочин, за яким він набув у володіння спірне майно, відповідає усім ознакам дійсності правочину, за винятком того, що він вчинений при відсутності у продавця права на відчуження. Відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК.

Таким чином, враховуючи те, що договір купівлі-продажу спірного майна від 06.10.2015р. визнано судом недійсним і підстава, на якій воно набуте, згодом відпала, майно, яке вибуло з володіння власника на підставі аукціону щодо цього майна, але в подальшому скасованого, слід вважати таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

В такому разі, враховуючи положення вищезазначених норм права, власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна, та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними (Висновок, викладений у Постанові ВСУ від 17.12.2014р. по справі №6-140цс14 (№ в ЄДРСРУ 42576425).

У відповідності до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних прав про визнання правочинів недійсними» реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення

майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватися як підстава позову про повернення майна,

переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Відповідно до частини п'ятої статті 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна. Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній

реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України від 01 липня 2004 року №1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень").

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 ЦК України, одним з цивільно-правових способів захисту права власності є віндикація - витребування власником майна з чужого незаконного володіння.

Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

На підставі ч.1ст.319 ЦК України,власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Ч.1 ст.387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно із ч.ч.1,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України ці данні встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проаналізувавши вищевикладені обставини, оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності,врахувавши доводи учасників процесу, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і вважає за необхідне їх задовольнити та витребувати у ОСОБА_4 нежитлову будівлю (склад) Л14 площею 254,8 м2 із комплексу будівель за адресою: Черкаська область, Жашківський район, м. Жашків, вул. Любомської Євгенії, 7а, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІГ Жашківський цукровий завод».

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Оскільки позовну заяватовариства з обмеженою відповідальністю «ВІГ Жашківський цукровий завод» до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння підлягає задоволенню, з відповідача ОСОБА_4 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1600 грн. 00 коп..

На підставі викладеного та керуючись ст.41 Конституції України, п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних прав про визнання правочинів недійсними», висновком, викладеним у Постанові ВСУ від 17.12.2014р. по справі №6-140цс14 (№ в ЄДРСРУ ), п.п. 25,26 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст.ст.15, 16, ч.1 ст.316, ст.317, ч.1 ст.319, ч.1 ст.321, ч.4 ст.334, ч.1 ст.387, п.3 ч.1 ст.388, ст.400, 658 Цивільного кодексу України, ст.ст.2,4,5,19, ч.ч.1,2 ст.76, ст.77, ч.ч.1,6 ст.81, п.1 ч.2 ст.141, ст.ст. 258-259, ч.ч.1,2,5 ст. 263, ст.ст.265, 268, 272-273, 354 Цивільного процесуального України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІГ Жашківський цукровий завод» до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння, треті особи, які не заявляють самостійних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛВС 2012», Товариство з обмеженою відповідальністю «Промтехтраст», приватний нотаріус Жашківського нотаріального округу ОСОБА_5, задовольнити.

Витребувати у ОСОБА_4 нежитлову будівлю (склад) Л14 площею 254,8 м2 із комплексу будівель за адресою: Черкаська область, Жашківський район, м. Жашків, вул. Любомської Євгенії, 7а, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІГ Жашківський цукровий завод».

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІГ Жашківський цукровий завод» суму сплаченого судового збору в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене через Жашківський районний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення на надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення якщо така адреса відсутня

Повне судове рішення складено 09 жовтня 2018 року.

Головуючий суддя: Роман Васильович Шимчик