Дата документу 10.08.2018
ЄУ № 420/985/18
Провадження №2-о/420/208/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2018 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Проньки В.В.

за участю секретаря судового засідання Сіренко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі суду смт. Новопсков цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, заінтересована особа - Стебнівська сільська рада Звенигородського району Черкаської області,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 та проживав до смерті в будинку АДРЕСА_2, свідоцтва про право особистої власності на будівлю, виданого 28.07.1965 Звенигородським міськомунгоспом на підставі рішення виконкому Звенигородської міської ради народних депутатів від 27.07.1965 на ім'я «ОСОБА_2» (російською мовою), та заповіту, посвідченого державним нотаріусом Звенигородської державної нотаріальної контори Федоровою Т.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 6127, де заповідачем вказаний «ОСОБА_2».

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_7 помер її батько ОСОБА_2, який проживав за адресою: АДРЕСА_2. Після його смерті залишилась спадщина, яка складається із земельної ділянки (паю) розміром 2,86 га, яка розташована на території Стебнівської сільської ради, та житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_2. Вона є спадкоємцем вищевказаного житлового будинку за заповітом. Спадкоємцями першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України на земельну ділянку є вона та її брат ОСОБА_4 Спадщину вона прийняла шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріуса. Однак, під час оформлення спадщини були встановлені деякі розбіжності у прізвищі спадкодавця в правовстановлюючих документах. Зокрема, в свідоцтві про право особистої власності на будівлю, виданому 28.07.1965 Звенигородським міськомунгоспом, зазначено, що будинок АДРЕСА_2 належить «ОСОБА_1» (російською мовою); у заповіті, посвідченому державним нотаріусом Звенигородської державної нотаріальної контори, прізвище заповідача записано «ОСОБА_1», внаслідок чого нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. Допущені розбіжності в прізвищі спадкодавця не дають можливості оформити спадкове майно, що і стало причиною звернення до суду.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 10.07.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження на 10.08.2018.

Заявник в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заяву необхідно задовольнити з огляду на наступне.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого повторно Звенигородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року в с. Стебне Звенигородського району Черкаської області, актовий запис №03.

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 2,86 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адмінтериторії Стебнівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, та житлового будинку з надвірним будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно із заповітом від 01 листопада 1996 року, посвідченого державним нотаріусом Звенигородської державної нотаріальної контори Федоровою Т.О., зареєстрованим в реєстрі за № 6127, спадкодавець на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким належний йому будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_2, заповів своїй доньці - заявнику у справі ОСОБА_1

Разом з тим, як вбачається зі свідоцтва про право особистої власності на будівлю від 28.07.1965, виданого Звенигородським міськомунгоспом на підставі рішення виконкому Звенигородської міської ради народних депутатів від 27.07.1965, домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 належить «ОСОБА_1» (російською мовою).

Крім того, в заповіті, посвідченому державним нотаріусом Звенигородської державної нотаріальної контори Федоровою Т.О. та зареєстрованому в реєстрі за № 6127, заповідачем вказаний «ОСОБА_2».

Згідно постанови державного нотаріуса Звенигородської державної нотаріальної контори Черкаської області від 27.06.2018, заявник ОСОБА_1 прийняла спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_6, та відмовилася від прийняття спадщини за законом. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2 заявнику відмовлено у зв'язку з розбіжностями у поданих спадкоємцем документах (заповіті та свідоцтві про смерть, правовстановлюючому документі на житловий будинок).

Таким чином, судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_2, спадщину за заповітом прийняла, проте у зв'язку із розбіжностями у документах позбавлена права на отримання свідоцтва про право на спадщину.

Згідно п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

В п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року з наступними змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Пункт 12 вищезазначеної Постанови Пленуму передбачає, що суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Той факт, що вищезазначені правовстановлюючі документи дійсно належать ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, підтверджується свідоцтвом про народження заявника серії НОМЕР_3, де прізвище батька зазначено «ОСОБА_2»; довідкою виконавчого комітету Стебнівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області за вих. № 563 від 22.06.2018, згідно якої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2 одна і та ж особа, був зареєстрований і постійно проживав АДРЕСА_2, та був власником вказаного житлового будинку; обліковою карткою об'єкта погосподарського обліку, відповідно до якої головою домогосподарства АДРЕСА_2 записаний ОСОБА_2, державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим на ім'я ОСОБА_2

Встановлення факту належності правовстановлюючих документів має для заявника юридичне значення, так як вона зможе реалізувати своє право на спадкове майно.

Враховуючи наведене, а також те, що встановлення факту належності правовстановлюючих документів відповідає інтересам заявника, має юридичне значення та породжує юридичні наслідки, зокрема, право на отримання спадщини, іншого порядку їх встановлення законом не передбачено, а тому суд приходить до переконання, що вимоги заявника підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони законні, обґрунтовані, доказово підтверджені матеріалами справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення понесені заявником витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.258, 263-265, 268, 293-294, 315-319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, заінтересована особа - Стебнівська сільська рада Звенигородського району Черкаської області, задовольнити повністю.

Встановити факт належності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер 17 січня 2018 року, та проживав за адресою: АДРЕСА_2:

- свідоцтва про право особистої власності на будівлю, виданого 28 липня 1965 року Звенигородським міськомунгоспом на підставі рішення виконкому Звенигородської міської ради народних депутатів від 27 липня 1965 року, на ім'я «ОСОБА_2» (російською мовою);

- заповіту, посвідченого 01 листопада 1996 року державним нотаріусом Звенигородської державної нотаріальної контори Федоровою Т.О., зареєстрованого в реєстрі за № 6127, де заповідачем вказаний «ОСОБА_2».

Заявник: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, паспорт громадянина України серії НОМЕР_4, виданий 26.03.1999 року Краснолуцьким МВ УМВС України в Луганській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2

Заінтересована особа: Стебнівська сільська рада Звенигородського району Черкаської області, місце знаходження: с. Стебне Звенигородського району Черкаської області, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подано до апеляційного суду Луганської області через Новопсковський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя: В.В. Пронька