Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.10.2018 Справа №607/9389/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючого судді Братасюка В.М.

- за участю секретаря Созанської Т.І.

представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання заповіту складеного від імені ОСОБА_6, посвідченого нотаріально 15 жовтня 2010 року в реєстрі за №4291, недійсним. В обґрунтування вимог зазначає, що в ОСОБА_6 не було жодних мотивів складати заповіт на користь ОСОБА_2, свою частку у ТОВ «Європа» вона хотіла залишити племінниці, про що неодноразово їй повідомляла. Вважає, що підпис та напис, що містяться в заповіті ОСОБА_6 не належать, а тому в останньої було відсутнє волевиявлення на складання заповіту.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав із викладених у позовній заяві обставин.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні відносно задоволення позовних вимог заперечили, вважають, що підстав для визнання заповіту недійсним немає.

Третя особа приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, хоча про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, на попередніх судових засіданнях проти задоволення позову заперечила.

Судом досліджено надані сторонами докази і встановлено наступні обставини:

01.02.2017року померла ОСОБА_6, що стверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ИД №227036, виданим 26.07.2017 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно зі статтею 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

15.10.2010року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим номером №4291 посвідчено заповіт на належне ОСОБА_6 майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і на все що буде належати на день смерті і на що за законом буде мати право.

У даному заповіті вказано про те, що заповідачу роз'яснено зміст статей 1241, 1248, 1254, 1307 Цивільного кодексу України.

До підписання заповіт прочитаний вголос заповідачем ОСОБА_6 та підписаний нею власноручно у присутності нотаріуса.

У заповіті ОСОБА_6 особисто, рукописним текстом, зазначила, що на її прохання текст заповіту з її слів записано нотаріусом за допомогою загальноприйнятих технічних засобів і зачитано нею вголос, відповідає її дійсним намірам і волі та вчинений без погроз, примусу чи насильства, як фізичного так і морального.

Особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено.

Заповіт складено у двох примірниках, один з яких залишено на зберіганні в справах приватного нотаріуса, а інший видано заповідачу.

Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_5, скріплено печаткою та зареєстровано у реєстрі за №4291.

Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені статтею 1247 ЦК України.

Згідно зі статтею 1247 ЦК України загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими особами, службовими особами, визначеними в статтях 1251-1252 цього Кодексу, і зареєстрований у Спадковому реєстрі.

Зазначені вимоги закону при посвідченні заповіту дотримано.

За клопотанням сторін, судом було призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої були поставленні запитання: чи виконано рукописний текст на заповіті, посвідченому 15 жовтня 2010року Приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованому в реєстрі за №4291, ОСОБА_6? чи виконано підпис у заповіті, посвідченому 15 жовтня 2010року Приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованому в реєстрі за №4291, ОСОБА_6?

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів №50/51/18-22 від 06.04.2018року, рукописний текст в заповіті, посвідченому 15.10.2015 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованому в реєстрі за №4291, а також запис у реєстрі нотаріальних дій цього заповіту виконано ОСОБА_6. Підпис від імені ОСОБА_7 на заповіті, посвідченому 15.10.2010 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованому в реєстрі за №4291, а також підпис у реєстрі нотаріальних дій цього нотаріуса про посвідчення цього заповіту виконано ОСОБА_6.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає, оскільки судом установлено, що волевиявлення заповідача ОСОБА_6 було вільним і відповідало її волі, підпис від імені ОСОБА_7 на заповіті, посвідченому 15.10.2010 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованому в реєстрі за №4291, підпис у реєстрі нотаріальних дій цього нотаріуса про посвідчення цього заповіту виконано ОСОБА_6, а також рукописний текст за заповіті, запис у реєстрі нотаріальних дій цього заповіту виконано ОСОБА_6, що виключає можливість визнання заповіту недійсним відповідно до ст.1257 ЦК України. З наведених підстав позов про визнання оспорюваного заповіту недійсним є безпідставним.

Водночас суд не приймає доводи сторони позивача про наявність розбіжностей у висновку судового експерта у в датах складання заповіту - 2015 та 2010 роки, як підставу до задоволення позову.

За стандартом доказування «поза розумним сумнівом» для Суду зрозуміло, з огляду на те, що дослідженню підлягав заповіт, зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій з номером 4291, дату 2015 рік у висновку експерта без сумніву Суд вважатиме звичайною опискою.

Оскільки в позові позивачу відмовлено повністю, відповідно до ст.142 ЦПК України понесені ним судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 133, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 1223, 1233, 1234, 1235, 1241, 1247, 1248ЦК, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_4 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_8 (АДРЕСА_2), третя особа приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_5 (вул. Б.Хмельницького, 14/1) про визнання заповіту, посвідченого нотаріально 15 жовтня 2010 року в реєстрі за №4291, недійсним - відмовити.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня складання повного тексту, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п. 15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня з дня складання повного тексту, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_9