Ухвала

Іменем України

18 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 569/1169/18

провадження № 61-44438ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду: Лесько А. О., (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Штелик С. П., розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Рівненської області від 22 серпня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк», Банк), звернулося з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 11 червня 2008 року сторони справи уклали кредитний договір № 98/08/К-Ф, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 35 000,00 дол. США на строк з 11 червня 2008 року до 09 червня 2011 року.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за згаданим кредитним договором заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 лютого 2012 року позов АБ «Укргазбанк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 25 239,42 дол. США, 32 249,18 грн заборгованості за кредитним договором та 11 880,00 грн штрафу за невиконання умов договору застави. Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 28 травня 2014 року зазначене заочне рішення в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_3 залишено без змін.

Позивач стверджував, що рішення суду про стягнення кредитної заборгованості ОСОБА_3 не виконала, у зв'язку з чим у період з 17 грудня 2016 року до 15 січня 2018 року у неї утворилася заборгованість у розмірі 1 413,84 доларів США та 459 616,47 грн, з яких: заборгованість за процентами - 1 413,84 дол. США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності - 174 488,89 грн, пеня за несвоєчасну сплату процентів в межах строку позовної давності - 285 127,57 грн.

На підставі викладеного ПАТ АБ «Укргазбанк» просило стягнути з ОСОБА_3 на його користь заборгованість за кредитним договором у зазначеному розмірі.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 червня 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Рівненської області від 22 серпня 2018 року, в задоволенні позову відмовлено.

17 вересня 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ПАТ АБ «Укргазбанк» направило касаційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. У зв'язку із зазначеним позивач вважав, що із відповідача необхідно стягнути штрафні санкції за невиконання зобов'язань з повернення кредитної заборгованості, яка стягнута судовим рішенням.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду вважає, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, виходячи з наступного.

Суди встановили, що 11 червня 2008 року Банк та ОСОБА_3 уклали кредитний договір № 98/08/К-Ф, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредит в розмірі 35 000,00 дол. СШАна строк/термін з 11 червня 2008 року до 09 червня 2011 року або до дня, визначеного в пункті 1.5 та/або в пункті 3.3.11 цього договору, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14,8 % річних. Позичальник зобов'язався використати та повернути кредит в строки, передбачені графіком повернення заборгованості відповідно до пункту 3.3.3. кредитного договору.

У пункті 3.3.4. кредитного договору передбачено обов'язок позичальника сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно, не пізніше останнього десятого числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами.

Відповідно до пункту 3.1.10. кредитного договору на залишок простроченої заборгованості за простроченим кредитом проценти нараховуються Банком виходячи із процентної ставки, зазначеної у пункті 1.1., збільшеної на 1 (один) процент, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості (15,8 %).

За порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплачувати Банку пеню в розмірі 0,1 % від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості (пункт 5.3. кредитного договору).

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 лютого 2012 рок, зокрема, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» грошові кошти в сумі 25 239,42 дол. США та 32 249,18 грн заборгованості за кредитним договором від 11 червня 2008 року № 98/08/К-Ф та 11 880,00 грн штрафу за невиконання умов договору застави щодо страхування предмета застави.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 28 травня 2014 року зазначене заочне рішення в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_3 залишено без змін.

Заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 лютого 2012 року в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_3 не виконане.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк», суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що, пред'явивши до ОСОБА_3 вимогу про дострокове стягнення заборгованості у порядку частини другої статті 1050 ЦК України, Банк змінив строк виконання основного зобов'язання і його позовні вимоги про стягнення кредитної заборгованості задоволено заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 лютого 2012 року. Після пред'явлення вимоги про дострокове стягнення всієї суми заборгованості укладений між сторонами кредитний договір припинив свою дію та позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами та пені.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Зазначений висновок про застосування норм матеріального права містить постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

Водночас наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для стягнення пені за кредитним договором.

Такий висновок містить постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц.

З огляду на положення зазначених норм закону та висновок Великої Палати Верховного Суду, суди, встановивши, що Банк скористався передбаченим частиною другою статті 1050 ЦК України правом дострокової вимоги повернення всієї суми заборгованості, чим змінив строк виконання основного зобов'язання, а судовим рішенням з ОСОБА_3 таку заборгованість стягнуто в повному обсязі, дійшли правильних висновків про відсутність у позивача права нараховувати проценти та пеню за кредитним договором.

За таких обставин доводи касаційної скарги не спростовують викладених в оскаржуваних судових рішеннях висновків.

За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до положень пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2018 року визначено в розмірі 1 762,00 грн.

Предметом позову в даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 413,84 доларів США та 459 616,47 грн, тобто на момент вирішення питання про відкриття провадження ціна позову у справі не перевищує 881 000 грн (1 762,00 грн Х 500), що є підставою для застосування положень пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України.

З урахуванням того, що касаційна скарга є необґрунтованою, а суди першої та апеляційної інстанцій, розглядаючи справу з ціною позову, що не перевищує 881 000,00 грн, правильно застосовували норму права, що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, Верховний Судна підставі пункту 5 частини другої та частини четвертої статті 394 ЦПК України відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частиною п'ятою, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Рівненської області від 22 серпня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

С. П. Штелик