АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1188/18Головуючий по 1 інстанції - Скляренко В.М.
Категорія: 5 Доповідач в апеляційній інстанції - Нерушак Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого Нерушак Л.В.

Суддів Бабенка В.М., Фетісової Т.Л.

за участю секретаря Анкудінова О.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3;

відповідач - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, ОСОБА_4, ПАТ «Фідобанк», ДП «Сетам»;

третя особа: державний нотаріус Першої Черкаської державної нотаріальної контори Лук`янова Т.І.;

особи, які подали апеляційні скарги - ОСОБА_4, представник Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області - Власенко Уляна Олександрівна, Генеральний директор ДП «Сетам» - В.М. Вишньов.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_4, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, Генерального директора ДП «СЕТАМ» - Вишньова В.М. на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 травня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Скляренко В.М. у залі судового засідання Придніпровського районного суду м. Черкаси № 3 о 12 год. 30 хв., дата виготовлення повного тексту рішення не вказана, у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», Державного підприємства «СЕТАМ», третя особа: державний нотаріус Першої Черкаської державної нотаріальної контори Лук`янова Т.І. про визнання недійсними результатів прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, оформлених актом державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки та скасування свідоцтва про право власності, - :

в с т а н о в и в :

30.01.2018 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», Державного підприємства «Сетам», третя особа: державний нотаріус Першої Черкаської державної нотаріальної контори Лукянова Т.І. про визнання недійсними результатів прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, оформлених актом державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, та скасування свідоцтва про право власності.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилається, що згідно договору купівлі-продажу від 05.03.2008 року їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1.

05.03.2008 року ОСОБА_3 уклала з ВАТ «Ерсте-Банк» кредитний договір та отримала споживчий кредит в сумі 100000 доларів США. Частину із споживчих коштів вона витратила на придбання квартири. При укладенні кредитного договору позивач також уклала з ПАТ «Ерсте-Банк» договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1. На даний час правонаступником ПАТ «Ерсте-Банк» є ПАТ «Фідобанк».

22.12.2017 року ОСОБА_3 виявила біля дверей своєї квартири сторонніх осіб, які здійснювали проникнення до її житла. У присутності державних виконавців, поліцейських та громадян, що пред'явили копію свідоцтва про право власності на квартиру, ОСОБА_3 дізналася, що її квартира продана з електронних торгів всупереч мораторію на відчуження такого нерухомого майна (житла).

12.12.2017 року позивачу стало відомо, що укладений правочин за результатами прилюдних електронних торгів, які проведені Державним підприємством «СЕТАМ», за заявкою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області з реалізації належної їй - ОСОБА_3 трикімнатної квартири АДРЕСА_1, за результатами яких оформлений акт про проведені електронні торги від 12.12.2017 року, затверджений начальником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Гайдар А.В., згідно до якого переможцем торгів визнана ОСОБА_4. Квартира придбана за ціною 850080 грн.

Позивач ОСОБА_3 вважає, вказаний правочин недійсним, оскільки він порушує норми ст. 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу № 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно до якого протягом дії цього закону не може бути примусово стягнуте (відчужене від згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави, згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умовами, що в позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м. для квартири та 250 кв. м. для житлового будинку.

Позивач зазначає, що квартира АДРЕСА_1, загальною площею 87, 9 кв. м., належала їй на праві власності, була її єдиним житлом. При цьому дана квартира виступала, як засіб забезпечення зобов'язання за споживчим кредитом, а тому її реалізація суперечить вимогам Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Також ОСОБА_3, посилається на постанову Верховного Суду України від 13.04.2016 року у справі № 6-349цс16, в якій зазначено, що норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов'язань, лише за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку». Натомість, вказує позивач, державним виконавцем цього не було враховано, оскільки у позивача ОСОБА_3 наявні рахунки в банках, відкриті на її ім'я , як фізичної особи, тому держаний виконавець мав змогу першочергово звернути стягнення на кошти, які знаходяться на цих рахунках, що ним не було зроблено.

Крім того, у позивача ОСОБА_3 наявні транспортні засоби ГАЗ-САЗ 53Б д.н.з. НОМЕР_1, ГАЗ 5208 д.н.з. НОМЕР_2, а також автомобіль CHEVROLET Aveo SF69Y, який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_11 в м. Ізмаїл Одеської області, та який постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Вельган О.В від 14.07.2017 року доручено передати Ізмаїльському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеські області на реалізацію до Одеської філії ДП «Сетам». Однак, вказує позивач, незважаючи на існування в неї рухомого майна та рахунків, а також, незважаючи на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» державні виконавці провели реалізацію її квартири, не здійснюючи реалізації іншого ліквідного майна.

Позивач посилається, що Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом № 831/5 29.09.2016 року визначено, що начальник відділу ДВС перевіряє документи щодо передачі майна для реалізації на відповідність вимогам законодавства. Якщо відповідно законодавства реалізація майна неможлива, документи щодо реалізації майна повертаються виконавцю із зазначенням підстав. ОСОБА_3 вказує, що, незважаючи на те, що документи щодо передачі її майна на реалізацію не відповідали вимогам законодавства, начальник відділу ДВС не повернув їх виконавцю, що призвело до незаконної реалізації житла та порушення її законних прав та інтересів.

Таким чином, вважає позивач, що акт про реалізацію предмета іпотеки, затверджений 12.12.2017 року начальником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Гайдар А.В., згідно до якого переможцем торгів визнана ОСОБА_4 повинен бути визнаний недійсним, з посиланням на вимоги ст. 216 ЦК України, якою визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

ОСОБА_3 посилається, що на підставі акту про реалізацію предмета іпотеки з прилюдних торгів, державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори Лукяновою Т.І. 15.12.2017 року видане свідоцтво про право власності серії НОМЕР_4, зареєстроване в реєстрі за № 2-2117, згідно якого ОСОБА_4 ідентифікаційний номер НОМЕР_3 належить квартира АДРЕСА_1. Позивач вважає, що оскільки правочин з реалізації її квартири є недійсним, то він не створює юридичних наслідків, а тому свідоцтво про право власності на квартиру від 15.12.2017 року, видане нотаріусом відповідачу ОСОБА_4 має бути скасовано, а відповідно скасована і його державна реєстрація. ОСОБА_3 просить суд визнати недійсним правочин, що укладений за результатами прилюдних електронних торгів, які проведені Державним підприємством «СЕТАМ» за заявкою відділу примусового виконання рішень з реалізації належної ОСОБА_3 трикімнатної квартири АДРЕСА_1, оформлений згідно акту про проведені електронні торги від 12.12.2017 року, затвердженого начальником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Гайдай А.В., згідно якого переможцем торгів визнана ОСОБА_4. Також просить скасувати свідоцтво про право власності серії НОМЕР_4 від 15.12.2017 року, виданого державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Лукяновою Т.І., зареєстрованого в реєстрі № 2-2117, згідно якого ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 належить квартира АДРЕСА_1, а також рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 38760665 від 15.12.2017 року о 15 год. 04 хв. 30 сек., прийняте державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Лук'яновою Т.І., номер запису про право власності 23965655. Просить стягнути судові витрати по справі з відповідачів на її користь.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 травня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 - задоволено.

Визнано недійсним правочин, укладений за результатами прилюдних торгів з реалізації квартири АДРЕСА_1, що оформлений Актом державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 12.12.2017 року, відповідно до якого переможцем стала ОСОБА_4.

Скасовано свідоцтво про право власності серії НОМЕР_4 від 15.12.2017 року, видане державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори Лукяновою Т.І., зареєстроване в реєстрі за № 2-2117, відповідно до якого ОСОБА_4 належить квартира АДРЕСА_1 та державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 38760665 від 15.12.2017 року, номер запису 23965655.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 9204 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, Генеральний директор ДП «СЕТАМ» - Вишньов В.М. оскаржили рішення в апеляційному порядку, подавши апеляційні скарги.

Представник Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області - Власенко У.О. в апеляційній скарзі зазначає, що Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області вважає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Також судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а відтак, ухвалене рішення є таким, що підлягає скасуванню. Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку стосовно посилань позивача ОСОБА_3 щодо допущення УДВС ГТУЮ у Черкаській області порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», Порядку звернення стягнення на майно боржника, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, Закону № 1304-VII». Представник УДВС ГТУЮ у Черкаській області - Власенко У.О. не погоджується з висновками суду та вважає, що відповідно до п.1 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснити заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Він вважає, що дії державного виконавця щодо продажу предмета іпотеки є правомірними. Ні на момент опису і арешту майна, ні під час проведення оцінки, ні після передачі цього майна на реалізацію, дії державного виконавця не оскаржувалися ОСОБА_3 та її представником. Представник УДВС ГТУЮ у Черкаській області - Власенко У.О. просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.05.2018 року по справі № 711/750/18 повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, ОСОБА_4, ПАТ «Фідобанк», ДП «Сетам», третя особа - державний нотаріус Лук`янова Т.І.

В апеляційній скарзі директор ДП «Сетам» - Вишньов В.М. зазначає, що оскаржуване рішення вважає незаконним та необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та таким, що підлягає скасуванню. Вишньов В.М. посилається, що судом порушено вимоги ст. 265 ЦПК України, а саме описова частина оскаржуваного рішення не містить стислого викладу заперечень відповідача - ДП «Сетам». Він вважає, що судом першої інстанції не встановлено жодного порушення норм Порядку під час проведення електронних торгів з реалізації предмет іпотеки (3-х кімнатна квартира, загальною площею 87,9 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції також не надав оцінку аргументам ДП «Сетам», не зазначив підстави та мотиви незастосування норм права, на які посилалось ДП «Сетам», що є обов`язковим згідно до вимог пункту 6 частини 4 статті 265 ЦПК України, вважає скаржник. Генеральний директор ДП «Сетам» - Вишньов В.М. просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Розглянути апеляційну скаргу без участі представника ДП «Сетам».

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, зазначає, що на її думку, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи, внаслідок чого застосував до спірних правовідносин положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». ОСОБА_4 відзначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що спірна квартира забезпечувала зобов`язання позивача ОСОБА_3 перед банком. ОСОБА_4 просить рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.05.2018 року у справі № 711/750/18 скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 до Управління ДВС ГТУЮ у Черкаській області, ОСОБА_4, ПАТ «Фідобанк», ДП «Сетам», третя особа - державний нотаріус Лук`янова Т.І. про визнання торгів недійсними та скасування свідоцтва про право власності.

01 жовтня 2018 року на адресу апеляційного суду Черкаської області від представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_13 надійшов відзив на апеляційні скарги, подані на рішення суду першої інстанції. У відзиві ОСОБА_13 зазначає, що доводи Генерального директора ДП «Сетам» відносно того, що в описовій частині рішення не зазначена позиція представника ДП «Сетам», і це вплинуло на кінцеве рішення не відповідають дійсності. Він вказує, що в процесі розгляду даної цивільної справи суд першої інстанції досліджував всі надані сторонами докази, а також відзиви сторін. Суд дав відповідну правову оцінку доводам сторін та доказам, які наявні в матеріалах справи. Ніяким чином аргументи відповідача не вплинули і не могли вплинути на судове рішення. ОСОБА_13 в супереч доводам апеляційної скарги ДП «Сетам» відзначає, що дії державного виконавця не оскаржувалися ОСОБА_3, так як вона обрала інший спосіб захисту своїх прав, а саме визнання правочину недійсним, як передбачено ст. 15,16 ЦК України. Таким чином, апеляційна скарга ДП «Сетам» не містить підстав для скасування рішення суду першої інстанції, а тому повинна бути залишена без задоволення судом апеляційної інстанції .

Представник позивача - ОСОБА_13 посилається у відзиві, що апеляційна скарга Управління ДВС ГТУЮ в Черкаській області не містить доводів і аргументів, які були б підставою для скасування рішення суду першої інстанції, за таких обставин апеляційна скарга повинна бути відхилена. Він зазначає, що в апеляційній скарзі не має обґрунтування, яким чином порушення процесуального законодавства, які на думку Управління ДВС ГТУЮ в Черкаській області, допустив суд, і як це порушення призвело до неправильного вирішення справи. ОСОБА_13 вказує, що всі відповідачі отримали заяву про уточнення позовних вимог, їм був наданий термін для подання відзивів, тому вони мали можливість надати свої доводи та агументи.

Також представник позивача ОСОБА_13 вважає, що твердження відповідача ОСОБА_4 про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи в частині того, що квартира боржника ОСОБА_3 виступає як забезпечення зобов`язань за споживчим кредитом, і таке нерухоме житлове майно не використовується позивачем, як місце постійного проживання, не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи, яким дав оцінку суд.

У відзиві представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_13 просить апеляційні скарги Генерального директора ДП «Сетам» Вишньова В.М. , Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області, ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 травня 2018 року залишити без змін.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Дана справа підлягає розгляду апеляційним судом Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням та викликом сторін в суд апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін, та їх представників, які з`явилися в судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Вирішуючи спір, та ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог про визнання недійсними результатів прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, оформлених актом державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки та скасування свідоцтва про право власності, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, посилаючись, що спірна квартира в силу Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не могла бути примусово відчужена.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вважає, що, висновки суду є обґрунтованими, і такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону. Суд першої інстанції, встановивши дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, колегія суддів апеляційного суду не вбачає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції ОСОБА_3 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1, що підтверджується даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.01.2018 року (а. с. 50-53 т. 1).

05.03.2008 року між позивачем ОСОБА_3 та Відкритим акціонерним товариством «Ерсте-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», був укладений кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_3 отримала споживчий кредит в сумі 100000 доларів США (а. с.31-33 т. 1).

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ВАТ «Ерсте-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», та ОСОБА_3 був укладений Договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, яка на праві власності належала ОСОБА_3 (а. с.104-108 т. 1).

Як встановлено судом першої інстанції на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебувало зведене виконавче провадження з примусового виконання рішень про стягнення з ОСОБА_3 на користь юридичних та фізичних осіб заборгованості, в тому числі і виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2-252 від 18.04.2011 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Ерсте-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», боргу в сумі 1076041 грн. 03 коп.

Із матеріалів справи вбачається. що межах вказаного виконавчого провадження квартира АДРЕСА_1, яка на праві власності належала ОСОБА_3, була реалізована ДП «Сетам» .

27.11.2017 року були проведені електронні торги з реалізації вказаної квартири, переможцем яких стала ОСОБА_4, яка запропонувала найвищу ціну за лот - 850080 грн. За результатами торгів був складений відповідний протокол проведення електронних торгів № 299710 (а. с. 13 т. 1).Торги відбулися на підставі Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи за результатами вказаних торгів державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Вельган О.В. 12.12.2017 року складено Акт про реалізацію предмета іпотеки. Із даних акту вбачається, що переможцем торгів, та покупцем квартири АДРЕСА_1 стала відповідач ОСОБА_4 (а. с. 11-12 т. 1). Державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори Лукяновою Т.І. було видане свідоцтво про право власності серії НОМЕР_4 від 15.12.2017 року ОСОБА_4.

Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та вважаються набутим правомірно, якщо інше не прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Нормами ст. 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 4 ст. 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (ст.ст. 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5.

Отже, дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності правочину.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. А ч.2 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Згідно частин 1-5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Статтею. 216 ЦК України встановлено, що у разі недійсності правочину, кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Відповідно до ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, який не відповідає вимогам закону і порушує права власника за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" встановлено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язання громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: 1) таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку;

2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки);

3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

Таким чином, Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», встановлено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті.

Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи та той факт, що квартира АДРЕСА_1, яка на праві власності належала ОСОБА_3, була предметом іпотеки, та виступала як забезпечення її зобов'язань перед ВАТ «Ерсте-банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», саме за споживчим кредитом, наданим їй в іноземній валюті - доларах США, а також, що вказана квартира була житлом ОСОБА_3, що підтверджується даними запису у паспорті ОСОБА_3 про її реєстрацію в цій квартирі (а. с. 9-10, 47-49 т. 1), та, беручи до уваги наявність наданих достовірних, допустимих доказів по справі, а також, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо іншого житла, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, який дійшов вірного, вмотивованого та обґрунтованого висновку, що спірна квартира в силу Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не могла бути примусово відчужена.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення позову ОСОБА_3 в частині визнання недійсним правочину, укладеного за результатами прилюдних торгів з реалізації квартири АДРЕСА_1, що оформлений Актом державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 12.12.2017 року, згідно якого переможцем торгів стала ОСОБА_4

Апеляційний суд вважає, що оскільки наслідком оспорюваного правочину стала видача державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори Лукяновою Т.І. відповідачу ОСОБА_4 свідоцтва про право власності серії НОМЕР_4 від 15.12.2017 року, яке зареєстроване в реєстрі за № 2-2117, згідно якого ОСОБА_4 належить квартира АДРЕСА_1, а також - державна реєстрація прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 38760665 від 15.12.2017 року, номер запису 23965655, то відповідно до норм ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, тому суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про задоволення позову ОСОБА_16 і в цій частині та їх скасування, з чим погоджується апеляційний суд.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 та Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області відносно порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме ч. 5 ст.49 ЦПК України не можуть бути взяті до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки спростовуються належними доказами в матеріалах справи, а саме в матеріалах справи міститься розписка від представника ОСОБА_4 - ОСОБА_17 та головного державного виконавця про отримання заяви про збільшення позовних вимог від 03.03.2018 року. Слід відзначити, що дані копії заяв про збільшення позовних вимог отримали учасники процесу 05.03.2018 року, згідно даних розписок. Таким чином, учасники справи були проінформовані та ознайомлені із заявою про збільшення позовних вимог, а отже і права учасників процесу не були порушені (а.с.112-113 т. 1).

Доводи в апеляційних скаргах стосовно того, що дії державного виконавця щодо продажу предмета іпотеки були правомірними, не знаходять свого відображення в матеріалах справи, оскільки спростовуються матеріалами справи, а також суперечать Закону України « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, тому не підлягають задоволенню апеляційним судом.

Інші доводи апеляційних скарг, наведені ОСОБА_4, Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, Генеральним директором ДП «СЕТАМ» - Вишньовим В.М. , не є суттєвими, тому не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тому відсутні підстави для їх задоволення та скасування рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг, оскільки доводи апеляційних скарг були предметом розгляду суду першої інстанції, їм дана належна оцінка судом, а особами, які подали апеляційні скарги висновки суду не спростовуються .

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Апеляційний суд, враховуючи вищевикладене, не вбачає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, та залишено не розглянутими обставини, що мають значення для справи. Отже, доводи апеляційних скарг є необґрунтованими, були предметом розгляду суду першої інстанції, яким дана належна оцінка, не спростовують висновків суду, тому не підлягають задоволенню апеляційним судом.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що ухвалене у справі рішення є законним та обґрунтованим, і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб'єктивний характер, не відповідають обставинам справи, зводяться до невірного трактування норм матеріального права і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення .

Керуючись ст.ст. 258, 367, 368, 374, 375 , 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд -,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_4, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, Генерального директора ДП «СЕТАМ» - Вишньова В.М. - залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», Державного підприємства «СЕТАМ», третя особа: державний нотаріус Першої Черкаської державної нотаріальної контори Лук`янова Т.І. про визнання недійсними результатів прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, оформлених актом державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки та скасування свідоцтва про право власності - залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційних скарг залишити за особами, які їх подавали.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови в порядку та за умов, визначених цивільно - процесуальним законом.

Головуючий Нерушак Л.В.

Судді Бабенко В.М.

Фетісова Т.Л.