Справа №263/8155/18
Провадження №2/263/2002/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

01 жовтня 2018 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

за участю секретаря Рудь Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

1. виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 20 червня 2018 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що вона є власником квартири за адресою: бул. Шевченка, 68, кв. 41, м. Маріуполь, Донецька область. Позивач надала дозвіл відповідачу, яка не є членом її сімї, на вселення до вказаної квартири та реєстрацію у такій. ОСОБА_2 сплачувала позивачу за проживання у квартирі. 07 червня 2013 року відповідач зареєструвала шлюб із ОСОБА_3 та переїхала на постійне місце проживання до м. Бахмут. На теперішній час відповідач проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. У спірній квартирі відповідач не проживає, у такій відсутні її особисті речі. Вказані обставини можуть біти підтвердженні поясненнями свідків. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловими приміщенням, а саме: квартирою за адресою: бул. Шевченка, 68, кв. 41, м. Маріуполь, Донецька область.

Відповідач не скористалася своїм правом та відзив на позов на адресу суду не направила.

2. заяви і клопотання:

клопотання позивача ОСОБА_1 від 01 жовтня 2018 року про розгляд справи за її відсутності, в якій вона заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

3. процесуальні дії суду:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 25 червня 2018 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Розяснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив (а. с. 16).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 04 вересня 2018 року розгляд справи вирішено проводити із повідомленням (викликом) сторін (а. с. 22).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 01 жовтня 2018 року вирішено провести заочний розгляд справи (а. с. 27).

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

4. фактичні обставини справи, установлені судом:

Судом установлено, що відповідно до договору міни, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 21 березня 2007 року, та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02 квітня 2007 року № 14104321, виданого МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації», квартира за адресою: бул. Шевченка, 68, кв. 41, м. Маріуполь, Донецька область, належить ОСОБА_1 (а. с. 10-11).

ОСОБА_3 з 15 травня 2012 року зареєстрована за адресою: бул. Шевченка, 68, кв. 41, м. Маріуполь, Донецька область, але у вказаній квартирі з серпня 2014 року не проживає, що підтверджується довідкою від 18 червня 2018 року, виданою ЖБК «Жовтневий-150» (а. с. 14).

5. предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

5.1. у суду відсутні мотиви для відхилення представлених доказів та про їх відхилення не заявлено клопотань жодною із сторін.

5.2. представлені суду докази відповідають змісту статей 77 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення.

6. оцінка аргументів сторін.

Проводячи оцінку аргументів сторін, які ґрунтуються на поданих доказах, суд приходить до висновку, що у своїй сукупності вони вказують на наявність підстав для захисту житлових прав та права власності позивача.

7. Щодо порушення прав позивача та ким вони порушені, то із змісту підстав позову вбачається, що відповідачем порушуються права позивача як власника квартири.

8. норми права, які застосовує суд та мотиви їх застосування.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Враховуючи, що квартира є власністю позивача, суд приходить до висновку, що до спірних правовідносин застосуванню підлягають положення ст. ст. 383, 405 ЦК України, ст. ст. 64, 150, 156 ЖК Української РСР.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла чи законом.

Отже, положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК Української РСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення, членів його сімї та інших осіб, які постійно проживають разом із власником будинку, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік.

На підставі викладеного, враховуючи, що позивачу належить на праві власності квартира за адресою: бул. Шевченка, 68, кв. 41, м. Маріуполь, Донецька область, знайшли підтвердження обставини відсутності відповідача без поважних причин понад один рік у вказаній квартирі, судом не встановлено домовленості між власником та відповідачем, які б вказували на поважність такої відсутності останньої, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.

9. Питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

У справі судовими витратами є сплачений позивачем судовий збір у розмірі 704,8 грн., який пов'язаний із розглядом справи, відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про судовий збір», зокрема щодо розміру його сплати при подачі позову, тому з урахуванням висновку суду про задоволення позову, такий покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 64, 150, 156 ЖК Української РСР, ст. ст. 16, 385, 405 ЦК України, ст. ст. 5. 12, 13, 141, 206, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням, - задовольнити .

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою за адресою: бул. Шевченка, 68, кв. 41, м. Маріуполь, Донецька область.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Донецького апеляційного суду області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії ВС № 762455, зареєстрована за адресою: бул. Шевченка, 68, кв. 41, м. Маріуполь, Донецька область;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, паспорт серії ВТ № 016745, зареєстрована за адресою: бул. Шевченка, 68, кв. 41, м. Маріуполь, Донецька область.

Суддя О.М. Музика