Справа № 137/1029/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
Літинський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Гопкіна П.В.,
за участі секретаря Іванової І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Літин цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Юніон ОСОБА_1" до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором про надання зворотної фінансової допомоги,
18.06.2018 року представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2. на користь Публічного акціонерного товариства «ЮНІОН ОСОБА_1» заборгованість за договором про надання зворотної фінансової допомоги № 01/2508 від 25.08.2018 року у розмірі 541 095,00 гривень, а також витрати по сплаті судового збору.
Після цього, в період з 25.09.2015 р. по 02.10.2015 р. ОСОБА_2 зі свого карткового рахунку було зняті кошти в сумі 541 095,00 грн.
02.10.2015 р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 182 про впровадження тимчасової адміністрації у Публічного акціонерного товариства «ЮНІОН ОСОБА_1» та призначено ОСОБА_4 уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осібна здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ЮСБ БАНК». В результаті проведеної перевірки було встановлено, що в період до моменту запровадження тимчасової адміністрації з 25.09.2015 р. по 01.10.2015 р. були проведені операції по перерахуванню на рахунок боржника коштів у розмірі 541 095,00 грн. на підставі договору про надання зворонтьої фінансової допомоги від 25.08.2015 р.
Операції по перерахуванню грошових коштів на загальну суму 541 095,00 грн.на рахунок боржника було проведено в той час, коли з 24.09.2015 р. банк був визнаний проблемним та на нього поширювались обмеження на підставі постанови НБУ № 631/БТ від 24.09.2015 р., якою були встановлені вищезазначені обмеження в діяльності банку, у звязку з чим такий правочин було визнано нікчемним.
З огляду на те, що в період з 25.09.2015 р. по 01.10.2015 р. ОСОБА_2 зняв з свого карткового рахунку кошти в сумі 541 095,00 грн., за правочином, визнаним нікчемним, позивач просить стягнути з відповідача 541 095 грн.
Представник позивача до судового засідання не зявився. Натомість в матеріалах справи наявна заява згідно якої представник по позивача ОСОБА_3 просить розглянути справу у відсутність позивача, позов підтримує та просить його задовольнити (а.с. 38).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, хоча відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України був повідомлений належним чином про місце дату та час судового засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 48).
У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з'явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини неявки; не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).
Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).
Суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
У судовому засіданні встановлено, що 25.08.2015 р. ОСОБА_2 відкрито рахунок в ПАТ «ЮСБ ОСОБА_1» (а.с. 5-6).
Позивач свої зобов'язання за договором виконав належним чином, перерахувавши на рахунок відповідача зворотну фінансову допомогу у сумі 541 095,00 гривень, що підтверджується випискою (а.с. 7-9).
Відповідно до рішення 3-ТА від 10.12.2015 р. тимчасової адміністрації ПАТ «ЮНІОН ОСОБА_1» операції стосовно перерахунку коштів ОСОБА_2 визнано нікчемними (а.с. 14-15).
З огляду на те, що ОСОБА_2 зняв зі свого карткового рахунку кошти в сумі 541095.00 гривень, тобто кошти, отримані ним, як зворотню фінансову допомогу від ТОВ «Будмеханізація СВ», останній зобов'язаний повернути кошти позивачу (а.с. 16-19).
Згідно ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав встановлених ст. 11 ЦК України, згідно якої підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є також договори, що відповідає відносинам виниклим між сторонами.
Статтями 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору у встановлені терміни, а ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, але відповідач виконував свої зобов'язання неналежним чином, що вказує на виникнення з його вини заборгованості по договору, що підтверджує правомірність звернення позивача до суду.
Відповідно до ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; оплата неустойки; відшкодування збитків.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку встановленому договором, а згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути частинами (з розстроченням) то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, а тому суд визнаючи правомірним звернення позивача вважає за необхідне задовольнити його вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 541 095,00 гривень.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивач подав докази, які підтверджують існування між сторонами договірних відносин, докази невиконання умов договору відповідачем.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит.
Таким чином, суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача кошти в сумі 541 095,00 гривень, отримані відповідачем за договором про надання зворотньої фінансової допомоги за № 01/2508 від 25.08.2018 року.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати у розмір 8116,43 грн., оскільки понесені витрати підтверджені відповідним платіжним дорученнями № 287 від 07.06.2018 року (а.с.1).
Керуючись ст.ст. 3, 11, 15, 16, 509, 510, 526, 527, 611, 612, 623, 624, 625, 1046-1049, 1054 ЦК України , ст.ст. 2, 141, 209, 247,258-259, 263-268, 280-282 ЦПК України, суд,
Позов задовольнити.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя : Гопкін П. В.