Справа № 203/3353/18
УХВАЛА

11 жовтня 2018 року суддя Кіровського районного суду м.Дніпропетровська Казак С.Ю., розглянувши заяву представника позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м.Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, виконавчий комітету Центральної районної у м.Дніпрі ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання недійсними договорів дарування, скасування записів про державну реєстрацію права власності, визнання права власності, стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди.

09.10.2018 року до суду надійшла заява представника позивачки, в якому останній в порядку забезпечення розглядає мого позову просив на класти арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить відповідачу ОСОБА_2; заборонити відчуження права спільної власності у частці 2/3 на квартиру з балконом та лоджією, загальною площею 57,5 кв.м, по пр.Д.Яворницького,100/111 в м.Дніпрі, належні ОСОБА_3 та ОСОБА_7; а також заборонити ОСОБА_2 та ОСОБА_4 будь-яким чином змінювати порядок користування ОСОБА_1 квартирою в будинку по пр.Д.Яворницького,100/111 в м.Дніпрі, що фактично склався та вчиняти інші дії щодо зміни стану і складу квартири, зокрема змінювати замки на вхідних дверях тощо.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, ч.1 ст.152 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з предявленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно ч.ч.1,6 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Види забезпечення позову визначені ст.150 ЦПК України. Зокрема, п.п.1,2 ч.1 ст.150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; а також забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до розяснень наданих в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

З позовної заяви вбачається, що позивачкою заявлено вимоги про визнання недійсним договору дарування 2/3 частин квартири АДРЕСА_2, укладений 10.03.2016 року між ОСОБА_2 та малолітніми ОСОБА_3 та ОСОБА_7 в особі їх законного представника ОСОБА_4; визнати недійсним з моменту укладання договір дарування 2/3 часток вказаної квартири, укладений 29.08.2014 року між позивачкою та відповідачем ОСОБА_2 та скасувати державну реєстрацію права власності на 2/3 частки квартири за ОСОБА_2 на підставі цього договору; визнати за позивачкою право власності на 2/3 частини спірної квартири; а також стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки збитки в сумі 363846 грн. та моральну шкоду в сумі 50000 грн.

Надані до позовної заяви додатки, підтверджують факт укладання оспорюваних позивачкою договорів дарування та реєстрації права власності на спірні 2/3 частини квартири АДРЕСА_2 за малолітніми ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (по 1/3 частині за кожним).

Таким чином, враховуючи характер спірних правовідносин, підстави та предмет заявлених позовних вимог, в частині заборони відчуження спірних 2/3 частини квартири АДРЕСА_2, оскільки їх можливе відчуження відповідачами може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення та відновлення майнових прав позивачки в разі можливого задоволення позову.

При цьому, суд враховує, що заборона відчуження спірної частки квартири, не позбавляє відповідачів права вільного користування належним їм майном, не призведе до його фактичного вилучення із користування та не потягне за собою матеріальних збитків та додаткових витрат. А тому, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення позову.

Поряд з цим, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 та ОСОБА_4 будь-яким чином змінювати порядок користування ОСОБА_1 квартирою в будинку по пр.Д.Яворницького,100/111 в м.Дніпрі, що фактично склався та вчиняти інші дії щодо зміни стану і складу квартири, зокрема змінювати замки на вхідних дверях тощо, оскільки запропоновані заходи забезпечення не є співмірними із заявленими позовними вимогами, предметом яких є визнання недійсними договорів дарування та відшкодування шкоди, а не спір з приводу права та порядку користування житловим приміщенням.

Також слід відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належну відповідачу ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1, оскільки остання не є спірним майном та, крім того, позивачкою не надано доказів щодо вартості вказаної квартири, за наявності яких суд би мав можливість пересвідчитись в адекватності та співмірності запропоновано заходу забезпечення позову із заявленими позивачкою вимогами майнового характеру.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149,150,152,153,258-260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивачки ОСОБА_1 (49038, м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького,100/111, РНОКПП НОМЕР_1) про забезпечення позову про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити відчуження 2/3 часток квартири №111, загальною площею 57,5 кв.м, житловою площею 27,4 кв.м, в будинку №100 по пр.Дмитра Яворницького в м.Дніпро, право власності на які (по 1/3 частині_ зареєстровано за ОСОБА_7 (49005, м.Дніпро, вул.Героїв Крут,14/9, РНОКПП НОМЕР_2) та ОСОБА_3 (49005, м.Дніпро, вул.Героїв Крут,14/9, РНОКПП НОМЕР_3) на підставі договору дарування, посвідченого 10 березня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим №254.

В іншій частині в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Зустрічне забезпечення не застосовувати.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її постановлення.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Строк предявлення ухвали для виконання три роки до 11 жовтня 2021 року включно.

Суддя С.Ю.Казак