22-ц/4804/169/18
266/2290/13-ц

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
„30 жовтня 2018 року місто Маріуполь Донецької області
Єдиний унікальний номер 266/2290/13-ц
Номер провадження 22-ц/4804./169/2018(м)
Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого: Зайцевої С.А.
суддів: Пономарьової О.М.,Попової С.А.
за участю секретаря: Єфремової О.В.
учасники справи :
позивач публічне акціонерне товариство
«ОСОБА_1 Аваль»
відповідач ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 червня 2018 року головуючого судді Шишиліна О.Г. із складанням повного тексту рішення 21 червня 2018 року,по цивільній справі про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В :
У травні 2013 року публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 Аваль» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що відповідно до укладеного кредитного договору №014/07-155/155490 від 05 лютого 2008 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 102 000 доларів США, строком погашення до 05 лютого 2018 року зі сплатою відсотків у розмірі 14 % річних за користування кредитними коштами. Свої зобов*язання за договором позивач виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_2 кредит. В порушення умов договору відповідач не виконав свої зобов*язання, у разі чого має заборгованість станом на 04 квітня 2013 року в розмірі 120 834,59 доларів США, яка складається з наступного: 66 544,31 доларів США - заборгованість за кредитом; 13 587,01 доларів США заборгованість за відсотками за користування кредитом; 40 703,27 доларів США пеня за порушення строків погашення відсотків, що в перерахунку за курсом НБУ складає 965 830,88 грн. Просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати в розмірі 3 441 грн.
Рішенням Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 18 червня 2018 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 (іпн НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» в особі Донецької обласної дирекції () заборгованість за кредитним договором № 014/07-155/155490 від 05 лютого 2008 року в сумі 531 888,66 грн. - заборгованість за кредитом; 108 600,97 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 271 702,76 грн. - заборгованість по сплаті пені, судовий збір в сумі 3 250,02 грн.

Судове рішення мотивовано тим,що відповідач не виконує своїх зобов*язань за кредитним договором,не здійснює своєчасного погашення кредиту, тому відповідно до умов договору та норм цивільного законодавства є підстави для стягнення заборгованості.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що: було погашено кредитні зобовязання достроково та у банку не було претензій у звязку з припиненням договору іпотеки. Після зняття арешту з будинку по вул.Богдана,105 у м. Маріуполі та оформлення приватним нотаріусом договору купівлі-продажу спірного будинку у касу банку було достроково внесено заборгованість по кредиту що залишилася. Після продажу будинку по вул.Богдана,105 у м. Маріуполі адміністрація банку повинна була змінити умови кредитного договору та визначити гарантії його виконання. Адміністрація банку запевнила, що не має ніяких вимог стосовно кредитних обовязків. Банк звертаючись до суду першої інстанції не зазначив, що договір іпотеки був припинений. З наданого графіку виконання вимог кредитних зобовязань позивачем зазначено саме будинок по вул. Богдана,105 у м. Маріуполі, у той час коли арешт зазначеного будинку по заяві банку було знято та договір іпотеки припинено, будинок був проданий. З 2011 року та до часу звернення з позовом до суду у 2013 році банком не було предявлено жодних претензій щодо кредитних зобовязань. Стягнуто пеню у розмірі 271 702,76 грн. та заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 108 600,97 грн.,що не відповідає та суперечить вимогам Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Представник позивача адвокат ОСОБА_3 у відзиві на апеляційну скаргу погоджується з висновком суду першої інстанції ,просив залишити рішення суду без змін,оскільки норми матеріального права в ньому застосовані вірно. На думку представника позивача всі доводи апеляційної скарги скаржника є необґрунтованими та безпідставними.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_4 підтримала доводи апеляційної скарги.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ПАТ «ОСОБА_1 Аваль»,що діє за довіреністю адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не з*явилася,належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить розписка (а.с.236).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає,що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає.

Судом встановлено, що згідно кредитного договору №014/07-155/155490 від 05 лютого 2008 року, який був укладений між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_1 Аваль» в особі Жовтневого відділення Донецької обласної дирекції правонаступником якого є позивач та ОСОБА_2, останній було надано кредит в сумі 102 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14 % річних строком погашення до 05 лютого 2018 року відповідно до умов кредитного договору (а.с.4-9).

Позивач свої обов*язки за договором виконав надавши відповідачу споживчий кредит в розмірі 102 000 доларів США.

Відповідач в порушення умов договору свої обов*язки виконав частково, затримав сплату кредиту та процентів за його користування і станом на 04 квітня 2013 року має заборгованість за кредитом сумі 66 544,31 доларів США, процентів за користування кредитом в сумі 13 587,01 доларів США.

Згідно розрахунку заборгованості, ОСОБА_2 станом на 04 квітня 2013 року має заборгованість за тілом кредиту в розмірі 66 544,31доларів США (а.с.10).

Позивач звернувся до суду із позовною заявою 22 травня 2013 року, тому строк позовної давності обмежується 12 місяцями перед його зверненням до суду і, з огляду на викладене та на розрахунок заборгованості (а.с. 12), сукупна сума пені, яка підлягає стягненню становить 33 992,59 доларів США за період з 22 травня 2012 року по 04 квітня 2013 рік.

Таким чином заборгованість ОСОБА_2 перед ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» по кредиту становить 114 123,91 доларів США, яка складається з наступного: 66 544,31 доларів США- заборгованість за кредитом; 13 587,01 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 33 992,59 доларів США заборгованість по сплаті пені за порушення строків погашення кредиту та відсотків.

Встановивши,що відповідач не виконує своїх зобов*язань за кредитним договором, суд першої інстанції правильно,з урахуванням курсу НБУ в гривневому еквіваленті , встановив,що заборгованість відповідача перед позивачем по кредитному договору станом на 04 квітня 2013 року становить 114 123,91 доларів США, що еквівалентна за курсом НБУ 912 192,39 грн. і складається з наступного: 531 888,67 грн. - заборгованість за кредитом; 108 600,97 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 271 702,76 грн. - заборгованість по сплаті пені за порушення строків погашення кредиту та відсотків.

Отже ,судом першої інстанції правильно встановлені правовідносини сторін, які врегульовані ст. ст. 526, 530, 1049, 1054 ЦК України.

Крім того,встановлено,що в забезпечення виконання зазначеного договору 05 лютого 2008 року між позивачем та відповідачем укладено - іпотечний договір №014/07-155/155490/1. (а.с. 137 об. стор. -140).

Відповідно до повідомлення про виключення запису з Державного реєстру іпотек від 05 лютого 2008 року ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» в особі ОСОБА_6 звернувся із вказаним повідомленням № 644 до Приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про виключення запис на підставі договору іпотеки , яке отримано 01 грудня 2011 року (а.с. 128).

Відповідно до заяви про вилучення обтяження об*єкта нерухомого майна від 05 лютого 2008 року ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» в особі ОСОБА_6звернувся із вказаною заявою №644 до Приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про вилучення обтяження на підставі договору іпотеки, яке отримано 01 грудня 2011 року (а.с. 129а).

З листа ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» в особі ОСОБА_6 №114-1-5/14208 від 30 листопада 2011 року отримано нотаріусом 01 грудня 2011 року №429/02-32 вбачається, що у зв*язку із реалізацією заставного майна ОСОБА_2, за кредитним договором № 014/07-155/155490 від 05 лютого 2008 року, Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 Аваль» в особі Донецької обласної дирекції не заперечує проти виведення з державного реєстру іпотек будинку розташованого за адресою Донецька область, м. Маріуполь, вул. Богдана, будинок за №105 номер за РПВН: 19408677, який належить на праві власності ОСОБА_2 згідно договору іпотеки №644 від 05 лютого 2008 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_7 Дана квартира більше не є предметом застави, договір іпотеки №644 від 05 лютого 2008 року припинено (а.с. 130)

Відповідно до заяви посвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_7 від 01 грудня 2011 року ОСОБА_6 діючий від імені ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_7 05 лютого 2008 року у зв*язку з реалізацією заставного майна за кредитним договором ОСОБА_2 перед ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» згідно з листом від 30 листопада 2011 року №114-1-5/14208 у зв*язку із чим на підставі цієї заяви прохав приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_7 зняти заборону відчуження житлового будинку номер 105 за адресою м. Маріуполь, Донецької області вулиця Богдана, який належить ОСОБА_2 накладену приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_7 05 лютого 2008 року в реєстрі за №648 (а.с. 136)

На підставі вище перелічених документів 01.12.2011 р. ОСОБА_7 приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу знято заборону відчуження вищезазначеного домоволодіння, зареєстровано в реєстрі за № 4683 (а.с.137).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов*язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов*язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов*язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов*язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов*язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов*язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов*язання.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як вбачається з кредитного договору відсоткова ставка на момент підписання кредитного договору складає 14 % річних, за користування кредитними коштами .

Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як вбачається з п. 9.1 кредитного договору у разі невиконання Позичальником умов договору, ОСОБА_1 має право на дострокове стягнення заборгованості за кредитом, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій.

Відповідно до п. 16.3 кредитного договору за прострочення виконання будь-яких грошових зобов*язань за цим Договором Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 1% від простроченої до оплати суми за кожен календарний день прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Отже аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Позивачем надано розрахунок,який підтверджує,що станом на 04 квітня 2013 року у позичальника ОСОБА_2 виникла заборгованість у розмірі 120 834,59 доларів США.

Як вбачається з матеріалів справи ,остання оплата проведена позичальником відбулася 05 лютого 2009 року.

07 травня 2009 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору від 05 лютого 2008 року (а.с.195-198).

Відповідно до п.1.1 додаткової угоди № 1 строк дії кредитного договору подовжено до 05 листопада 2025 року.

Згідно п.17.4 кредитного договору всі додаткові угоди,а також умови кредитування є невід*ємною частиною цього договору.

Відповідно до п.17.1 кредитного договору договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного його погашення.

В забезпечення виконання умов кредитного договору від 05 лютого 2008 року укладено договір іпотеки № 014/07-155/155490/1.

Предметом іпотеки був житловий будинок розташований за адресою :Донецька область, м.Маріуполь,вул.Богдана,буд.105.

Іпотечне майно було реалізоване для погашення кредитної заборгованості, договір іпотеки припинено.

З наданого та перевіреного розрахунку заборгованості вбачається,що 01 грудня 2011 року кошти від реалізації іпотечного майна були зараховані на погашення боргу заборгованість по кредиту 44 342,66 доларів США ; - заборгованість по процентам 24 964,27 доларів США.

Доводи скаржника про повне виконання зобов*язання за кредитним договором спростовуються матеріалами справи.

Жодного доказу щодо внесення відповідачем в касу банку грошових коштів від продажу будинку у розмірі 102 000 доларів США ,підтвердження відсутності заборгованості за кредитом не надано.

Право іпотекодержателя вимагати отримання суми,якої не вистачає для повного задоволення грошового зобов*язання ,передбачено в п.3 договору про іпотеку.

Як встановлено судом , відповідач на погашення заборгованості за кредитом 01 грудня 2011 року платежів не здійснював. З розрахунку заборгованості наданого позивачем вбачається, що саме 01 грудня 2011 року коли було припинено договір іпотеки згідно з листом ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» від 30 листопада 2011 року №114-1-5/14208 ОСОБА_7 приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу у зв*язку із чим знято заборону відчуження домоволодіння будинку, що розташований за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул.. Богдана, буд. 105 відбулося погашення кредиту на суму 44 342,66 доларів США та процентів 24 964,27 доларів США.

Доказів про оспорювання обставин , сум реалізації відповідачем не надано.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині заборгованості за кредитом,заборгованості по відсоткам за користування кредитом ,в частині заборгованості по сплаті пені за період з 22 травня 2012 року по 04 квітня 2013 року та правильно стягнув з відповідача заборгованість за кредитним договором від 05 лютого 2008 року в сумі в сумі 531 888,66 грн. - заборгованість за кредитом; 108 600,97 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 271 702,76 грн. - заборгованість по сплаті пені.

Доводи апеляційної скарги у вказаній частині неспроможні.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо ігнорування судом Закону України « Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції « від 02 вересня 2014 року № 1669-VII та стягнення повної суми заборгованості по відсоткам та пені виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 Закону України « Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції « від 02 вересня 2014 року № 1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов*язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України ,які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку,де проводилася антитерористична операція,а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям,що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи,а також кредитори зобов*язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи,нараховані на основну суму заборгованості із зобов*язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Як вбачається з матеріалів справи сума заборгованості позичальника розрахована станом на 04 квітня 2013 року та не охоплює період з 14 квітня 2014 року . Доводи апеляційної скарги у вказаній частині не є слушними.

Отже, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів. Виходячи з наведеного вище, апеляційний суд вважає, що відповідач не надав переконливих доказів, які б спростовували доводи позивача .

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, переглядаючи справу, відповідно до вимог 367 ЦПК України в межах розгляду справи судом апеляційної інстанції ,в межах доводів та вимог апеляційної скарги ,за наявними в справі доказами ,апеляційний суд визнає ,що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв*язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення.

При поданні апеляційної скарги до сплати підлягала сума судового збору у розмірі 5161,50 грн.

01 серпня 2018 року ОСОБА_2 сплачено суму судового збору у розмірі 1057,20 грн.,яку зараховано до спеціального фонду державного бюджету України (а.с.178,181).Сума судового збору у розмірі 4104,30 грн. не сплачена та підлягала відстроченню до ухвалення судового рішення у справі(а.с.221).

На підставі ст.141 ЦПК України, апеляційний суд вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 4104,30 грн., оплата якого була відстрочена судом до закінчення апеляційного розгляду справи та прийняття постанови (а.с.221).

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 червня 2018 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1,яка народилася у м.Краснодар, ІПН НОМЕР_1, яка мешкає за адресою: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Мєламеда ,буд.15 в дохід держави на розрахунковий рахунок 0033, код класифікації доходів бюджету 22030101, МФО 899998 , ОСОБА_1 отримувача: Казначейство України (ЕАП), ЄДРПОУ - 37868870, отримувач - Бахмутське УК/м. Бахмут/22030101, судовий збір в розмірі 4104 (чотири тисячі сто чотири) грн. 30 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 02 листопада 2018 року.

Судді: