Справа № 472/815/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" жовтня 2018 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Чаричанського П.О.,

за участю секретаря Ставніченко А.П.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Веселинове Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 сільської ради Веселинівського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

07 серпня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 сільської ради Веселинівського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом 1/4 житлового будинку за адресою вул. Центральна 54 с. Широколанівка, Веселинівського району Миколаївської області

На обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, що 17 грудня 2014 року в с. Широколанівка Веселинівського району Миколаївської області померла її бабуся ОСОБА_4, смерть якої було зареєстровано 17 грудня 2014 року виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради Веселинівського району Миколаївської області за актовим записом № 29.

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок, розташований за адресою: с. Широколанівка, вул. Центральна, 54 Веселинівського району Миколаївської області. Чоловік померлої - ОСОБА_5 за життя визнав своє право власності на частку у спільному майні подружжя, зокрема, право власності на 1/2 частку житлового будинку № 54, розташованого по вул. Центральній в с. Широколанівка Веселинівського району Миколаївської області, що підтверджується рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 29 березня 2016 року по справі № 472/63/16-ц. Внаслідок цього до складу спадщини увійшла 1/2 частка вищевказаного житлового будинку.

За життя ОСОБА_4 склала заповіти, але належний їй житловий будинок не був охоплений заповітом. Право на спадкування у першу чергу отримали:

-ОСОБА_6, який помер 23 грудня 2014 року, тому в силу спадкової трансмісії його право перейшло до доньки тобто до ОСОБА_1;

-ОСОБА_2, яка прийняла спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріуса.

В лютому 2018 року позивач звернулася до Веселинівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на частку житлового будинку, проте нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав того, що у спадкоємця відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину оригіналу правовстановлюючого документу.

Бажаючи оформити своє право власності на спадкове майно, позивач звернулася з відповідним позовом до суду.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позовну заяву, просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнала повністю, не заперечувала проти задоволення позову.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Веселинівського району Миколаївської області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно, але до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника та визнання позову.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та з урахуванням наданих доказів, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 17 грудня 2014 року в с. Широколанівка Веселинівського району Миколаївської області померла ОСОБА_4, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії 1-ФП № 217203, виданим 28 квітня 2015 р /а.с. 14/.

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої у тому числі увійшов житловий будинок, розташований за адресою: с. Широколанівка, вул. Центральна, 54 Веселинівського району Миколаївської області. Даний житловий будинок ОСОБА_4 належав на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок виданий 19.07.1998 року ОСОБА_3 сільською радою Веселинівського району Миколаївської області.

Відповідно до рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 29 березня 2016 року, яке набрало законної сили 11 травня 2016 року, було визнано за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/2 частку житлового будинку № 54, розташованого по вулиці Центральній в с. Широколанівка Веселинівського району Миколаївської області /а.с.19-21/.

Оскільки ОСОБА_4 заповіту щодо житлового будинку не склала, то у відповідності зі ст. 1261 ЦК України право на спадкування за законом у першу чергу набули дочка ОСОБА_2, чоловік ОСОБА_5 та син ОСОБА_6 на спадщину не охоплену заповітом.

23 грудня 2014 року в с. Широколанівка Веселинівського району Миколаївської області помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФП № 212966, виданим 24 грудня 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія), в даному випадку до його доньки ОСОБА_7 - внучки ОСОБА_4.

Відповідно до повторного свідоцтва про народження ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, видане 03 лютого 2015 року ОСОБА_3 сільською радою Веселинівського району Миколаївської області в графі батьки зазначено: батько - ОСОБА_6, мати ОСОБА_8 /а.с.12/.

Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ФП №137581 видане 16 травня 2017 року Веселинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Миколаївської області ОСОБА_9 16 травня 2017 року уклав шлюб з ОСОБА_5 про що складено відповідний актовий запис №24, та остання змінила прізвище після державної реєстрації шлюбу на «Кравчук» /а.с.13/.

Виходячи з наведеного підтверджується родинний зв'язок між ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_6 (донька батько).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, в графі батьки зазначено: батько - ОСОБА_5, мати ОСОБА_4 /а.с.14/.

Виходячи з наведеного підтверджується родинний зв'язок між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (мати син).

Згідно свідоцтва про одруження серії ІІ ЯК №0117210, ОСОБА_5 02.11.1967 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_10, після реєстрації шлюбу ОСОБА_10 змінила прізвище на Дмитрова.

Виходячи з наведеного підтверджується сімейний зв'язок між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (чоловік - дружина).

06 квітня 2016 року в смт. Веселинове Миколаївської області помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФП № 237316, виданим 07 квітня 2016 року.

При звернені до державного нотаріуса Веселинівської державної нотаріальної контори миколаївської області ОСОБА_11 за оформленням своїх спадкових прав частку у житловому будинку їх було відмовлено та винесено Постанову від 09.02.2018 року про вчинення нотаріальної дії у зв'язку з тим, що позивачем не надано необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, а саме оригіналу правовстановлюючого на житловий будинок документу /а.с. 18/.

Таким чином, в позасудовому порядку позивачка позбавлена можливості оформити своє право власності на успадковане майно.

01 жовтня 2015 року секретарем виконкому ОСОБА_3 сільської ради ОСОБА_12 позивачеві було видано дублікат Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок замість втраченого, за даними якого, 19 липня 1998 року ОСОБА_3 сільською радою Веселинівського району Миколаївської області видано ОСОБА_4 свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, згідно з яким житловий будинок, розташований в с. Широколанівка по вул. Леніна, 54, дійсно належить ОСОБА_4 на праві особистої власності .

05 лютого 2016 року ОСОБА_3 сільською радою Веселинівського району було прийнято розпорядження № 02-р "Про перейменування вулиць, провулка сіл Широколанівка і Піщаний Брід та ліквідацію атрибутів тоталітарного режиму", яким вулицю Леніна перейменовано на вулицю Центральна .

Судом було витребувано від Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області спадкову справу №49/2015. Заведену після смерті ОСОБА_4, померлої 17 грудня 2014 року, з якої вбачається наступне, що за життя ОСОБА_4 на випадок своєї смерті склала заповіти. Так, згідно з заповітом, посвідченим 17 жовтня 2005 року державним нотаріусом Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області, належну їй квартиру № 15, що розташована в с. Широколанівка по вул. Леніна, 56-а, Веселинівського районного суду Миколаївської області, ОСОБА_4 заповіла сину ОСОБА_6. Згідно з заповітом, посвідченим 15 квітня 2008 року секретарем виконкому ОСОБА_3 сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,46, заповіла ОСОБА_2, а грошові внески заповіла ОСОБА_2 та ОСОБА_6 в рівних частках кожному.

Але оскільки, житловий будинок, який розташований за адресою по вул. Центральна,54, с. Широколанівка Веселинівського району Миколаївської області не був охоплений заповітом, тому він підлягає спадкуванню за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1245 ЦК України, частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В спадковій справі наявна заява ОСОБА_2 від 03.04.2015 року, згідно якої вона приймає спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_4, яка померла 17.12.2014 року.

Родинний зв'язок ОСОБА_13 та ОСОБА_2 (мати - донька) підтверджується: свідоцтвом про народження ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_4, серії ІV УР №1795678., де в графі мати зазначена ОСОБА_15. В подальшому ОСОБА_14 уклала шлюб з ОСОБА_16, та змінила прізвище на "Шевченко", згодом розірвала шлюб та залишила прізвище "Шевченко", згодом знову уклала шлюб з ОСОБА_17 про те залишила прізвище "Шевченко" вказані дані підтверджуються витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, свідоцтвом про розірвання шлюбу, свідоцтвом про шлюб, що наявні в матеріалах спадкової справи №49/2015, яка була витребувана судом.

В свою чергу ОСОБА_10 уклала шлюб з ОСОБА_18 та змінила прізвище на "Зюкову", в подальшому розірвала шлюб за змінила прізвище на "Тряпіну", та згодом як зазначено вище уклала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на "Дмитрієву".

Також наявна заява ОСОБА_7 від 12.05.2015 року, згідно якої вона приймає спадщину після смерті своєї бабці ОСОБА_4, яка померла 17.12.2014 року.

Згідно довідки Виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради Веселинівського району Миколаївської області від 17.03.2015 року №287, ОСОБА_19 була зареєстрована і проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 (Центральна), 54 Веселинівського району Миколаївської області з 10.09.1977 року по 17 грудня 2014 року. Знята з реєстраційного обліку, як померла. На день смерті разом з померлою на момент її смерті зареєстрований з 10.09.1977 року і проживає по даний час чоловік - ОСОБА_5, 13.03.1942 року.

Таким чином чоловік спадкодавця ОСОБА_5 прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України

Водночас згідно ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

В спадковій справі наявна заява ОСОБА_5 від 12 травня 2015 року в якій він зазначає, що 17 грудня 2014 року померла його дружина ОСОБА_4, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_6 і залишила заповіти: 1) на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на імя ОСОБА_2А; 2) та на грошові внески на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_6; 3) на квартиру на імя ОСОБА_6.

Від одержання обов'язкової частки в спадщині відмовляється.

Таким чином ОСОБА_5Г відмовився саме від обов'язкової частки у спадщині, саме тої спадщини яка охоплена заповітом, і яку він міг успадкувати, а не від усієї спадщини. Від усієї спадщини ОСОБА_5 не відмовлявся, про що додатково підтверджується рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 29.03.2016 року по справі №472/63/16-ц про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя, а саме на 1/2 частку житлового будинку, в якому зазначено, що він відмовився саме від обов'язкової частки від спадщини, та як бажав виконання волі померлої щодо спадкового майна - маючи на увазі лише майно охоплене заповітом.

Таким чином право на спадкування частки будинку, а саме 1/2 частки, що належала спадкодавцеві ОСОБА_20, отримали в рівних частках по 1/6 частині: чоловік ОСОБА_5Г, дочка ОСОБА_21, внучка (спадкова трансмісія) ОСОБА_1

Згідно ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Право власності 1/2 частки спадкодавця ОСОБА_4 на будинок за адресою на будинок с. Широколанівка, вул. Центральна, 54 Веселинівський район Миколаївської області підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 19.07.1998 року, яке зареєстроване Веселинівською філією ММБТІ 19.07.1998 за №225 та рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 29.03.2016 року по справі №472/63/16-ц про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя.

Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права чи інтересу може бути визнання права.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

Згідно зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ст. 1220 ЦК України).

Крім того, ст.ст.1218, 1268 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, і що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином, виходячи з викладеного, враховуючи, що позивач прийняла спадщину в установленому законом порядку, однак, не може отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність у неї правовстановлюючого документу, та, враховуючи, що 1/2 частина будинку підлягає рівному розподілу між трьох спадкоємців, то за позивачем потрібно визнати право власності на 1/6 частку будинку, а не на 1/4 як вона просить.

Керуючись ст.ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, у порядку спадкування за законом право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: с. Широколанівка, вул. Центральна, 54 Веселинівський район Миколаївської області, успадковану нею після смерті баби ОСОБА_4, померлої 17 грудня 2014 року в с. Широколанівка Веселинівського району Миколаївської області.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіОСОБА_22

Дата складання повного судового рішення 10.10.2018 року.