Справа №345/4202/18
Провадження № 2/345/1772/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.10.2018 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі : головуючого судді Якиміва Р.В.

за участю секретаря судового засідання Гладенької Л.Ф.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Калуші цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно , суд-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернула ся до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 16 грудня 1995 року помер її чоловік, ОСОБА_3, якому належало будинковолодіння по вул.. Підгірна,30 в с. Негівці Калуського району ОСОБА_3 Франківської області. Після смерті чоловіка, як спадкоємець за законом прийняла спадщину, оскільки постійно проживала з ним на час смерті, вступила у володіння та управління спадковим майном. Однак, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва у звязку з тим, що вищевказане домоволодіння належать членам колгоспного двору, тому слід визначити частки кожного члена колгоспного двору у праві спільної часткової власності. Тому змушена звернутися до суду й просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок, що розташований по вул. Підгірна,30, що в с. Негівці Калуського району Івано-Франківської області.

У судове засідання позивач не з'явилася, однак подала суду заяву й просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач у судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій позов визнає повністю, не заперечує щодо задоволення позову й просить розгляд справи проводити у його відсутності.

Відповідно до ст. 200 ч. 3 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

В судовому засіданні зясовано , що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 13 лютого 1965 року зареєстрували шлюб в сільській Раді с. Негівці, що підтверджується фотокопією свідоцтва про одруження від 13.02.1965 року й вони проживали в будинковолодінні по вул. Підгірна,30, що в с. Негівці Калуського району Івано-Франківської області (а.с.8 ) .

Від спільного проживання 09.02.1974 року народився син ОСОБА_4, відповідач по справі.

16 грудня 1995 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується фотокопією свідоцтва про смерть (а.с. 7) . Після його смерті відкрилася спадщина на домоволодіння по вул. Підгірна,30 , що в с.Негівці Калуського району.

Позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка, однак їй було відмовлено у зв'язку із тим, що у свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок, виданий Негівською сільською Радою Калуського району 21 березня 1991 року зазначено, що житловий будинок належить членам колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_3.

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 21 березня 1991 року виконкомом Негівської сільської Ради народних депутатів, на підставі рішення виконкому Калуської районної Ради народних депутатів №5 від 16.01.1991 року, жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с.Негівці по вул.. Підгірна,31 належало на праві особистої власності членам колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_3.

Відповідно до довідки №961 від 20.08.2018 року, виданої виконкомом Верхнянської сільської Ради ОТГ Калуського району , станом на 21.03.1991 рік грудень 1993 р. в будинку № 30 по вул.. Підгірна, в с.Негівці Калуського району проживали і були зареєстровані ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до Закону України «Про власність» з 15.04.1991р. відбулося усуспільнення власності колгоспно - кооперативної у приватну суспільну сумісну власність. Майно придбане внаслідок спільної праці сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними.

Згідно ст. 120 ЦК України (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Таким чином, після смерті ОСОБА_3 , який помер 16.12.1995 року відкрилася спадщина на 1/3 частку будинковолодіння по вул.. Підгірна,30 в с.Негівці Калуського району.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» спадкові правовідносини регулюються нормами ЦК України після 1 січня 2004 року, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року, то такі правовідносини регулюються нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Згідно ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство по закону має місце, коли воно не змінено заповітом.

Частиною 1 статті 529 ЦК УРСР передбачено, що при успадкуванні по закону спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти, подружжя та батьки померлого.

Відповідно до вимог ст. 548 , 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла дружина, ОСОБА_1 , яка постійно проживала з ним на час смерті, вступила у володіння та управління спадковим майном, що підтверджується довідкою №206 від 09.02.2018 року Верхнянської сільської ради ОТГ Калуського району свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14.03.2006 року .

Інші спадкоємці за законом - відповідач по справі, претензій до спадкового майна не має, також немає спадкоємців, які претендують на обов'язкову частку в спадщині.

Пленум Верховного Суду України у п.23постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 319 ч.1 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Обєктом власності особи може бути зокрема житло - жилий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).

До 01 січня 2013 р. Державна реєстрація права особи на частку у майні колгоспного двору здійснювалась БТІ відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 року на підставі рішення, яке виносилось сільською радою про розподіл часток майна колгоспного двору.

Пунктом 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 09.12.2011 року № 4152- VI) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно в порядку визначеному цим Законом, буде здійснюватись з 1 січня 2013 року.

Отже, з 1 січня 2013 року право власності на нерухоме майно посвідчуються на загальних засадах, свідоцтвом про право власності, що видає державний реєстратор прав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно вимог, які визначені ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор з 01.01.2013 року, не посвідчує прав власності на обєкт нерухомого майна та не видає свідоцтва про права власності на підставі рішення сільської ради про розподіл часток майна колгоспного двору між його співвласниками.

Рішення про розподіл часток майна вищевказаного колгоспного двору між його членами Негівська сільська рада не виносила і державна реєстрація прав власності їхніх часток не здійснювалась.

Даний факт підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон віджучення обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, слідує, що відсутні відомості щодо права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження щодо нерухомого майна, що в с. Негівці по вул. Підгірна,30 Калуського району Івано-Франківської області.

Відповідно до п. 4.15 глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5, Затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Оскільки, жоден із співвласників не виготовив правовстановлюючих документів на належні їм частки вищевказаного будинку , що унеможливлює оформлення спадщини в нотаріальному порядку, тому вважаю , що мої права підлягають захисту в судовому порядку шляхом їх визнання.

Крім цього, згідно п .2 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності.

А відповідно до ч. 1 ст. 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

Згідно ч. 3 ст. 347 ЦК у разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державний реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру.

Оскільки, частки колишніх членів колгоспного двору у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно не зареєстровані, недоцільно звертатися до державного реєстратора з заявою про відмову від права власності на належні частки.

Відповідно до ст. 121 ЦК Української РСР (в редакції від 18.07.1963 р.) володіння користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх члені двору.

По-скільки відповідач не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на все будинковолодіння, враховуючи належні їй частки у майні колишнього колгоспного двору та частки успадкованої після смерті ОСОБА_3, то суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності в цілому на житловий будинок, що розташований по вул. Підгірна,30, що в с. Негівці Калуського району Івано-Франківської області.

На підставі викладеного та керуючись ст. 120, 121, 524, 529, 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 р.) , ст. 319, 347, 376, 379, 382 ЦК України, ст. 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, інд. код НОМЕР_1, право власності на житловий будинок, що розташований по вул. Підгірна, 30, що в с. Негівці Калуського району Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Івано-Франківської області, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Головуючий: