Справа № 496/1130/18
Провадження № 2/496/902/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2018 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Дранікова С.М.
при секретарі Мірошніковій О.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяною смертю фізичної особи, суд-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 та ОСОБА_2 в якому просить, відповідно до уточнених позовних вимог, стягнути з військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її користь матеріальну шкоду - витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника в сумі 110 696 грн. 00 коп. заподіяну в результаті смерті її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок вчинення кримінального правопорушення військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 ; стягнути з військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її користь моральну шкоду в сумі 300 000 грн. заподіяну в результаті смерті її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок вчинення кримінального правопорушення військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 ; стягнути з військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її користь судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 03 жовтня 2016 року, ОСОБА_2 керуючи технічно справною машиною Nissan Terrano, реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухаючись на околиці смт. Мангуш Першотравневого району Донецької області, другорядною автомобільною дорогою Т0523, перетинаючи головну автомобільну дорогу М 14, діючи із недбалістю, внаслідок порушення правил дорожнього руху не надав транспортній машині КрАЗ 255Б1, реєстраційний номер НОМЕР_4 , здійснила зіткнення передньою частиною машини з правою боковою частиною машини NISSAN Terrano. Внаслідок порушення ОСОБА_2 , як особою, яка керує транспортною машиною, наведених правил безпеки дорожнього руху, спричинено пасажирам транспортної машини NISSAN Terrano, реєстраційний номер НОМЕР_3 , зокрема ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син позивачки, отримав тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент здійснення, що призвело до його смерті. ОСОБА_2 відповідно до вироку від 05.12.2017 року Першотравневого районного суду Донецької області був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України. В зв`язку з тим, що на поховання сина, проведення поминального обіду та спорудження надгробного пам`ятнику, позивачка витратила грошові кошти, які вона просить сягнути з відповідачів на її користь, а також моральну шкоду, завдану дорожньо транспортною пригодою.
В судовому засіданні позивачка та її представник позовну заяву підтримали та просили задовольнити.
В судовому засіданні представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити та надав до суду відзив, в якому зазначив наступне, що вироком судді Першотравневого районного суду Донецької області Демочко Д.О. від 05.12.2017 року, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 415 КК України. Відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме статті 16 у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби призначається і виплачується одноразова грошова допомога, що встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 року №680, відповідно до якого рідним виплачується допомога на поховання загиблих (померлих) військовослужбовців і компенсацію матеріальних виплат на ритуальні послуги та спорудження надгробків у розмірі 5 прожиткових мінімумів у розрахунку на місяць на одну особу. Позивачці військовою частиною НОМЕР_1 була здійснена виплата всі необхідні виплати на поховання загиблого ОСОБА_3 в розмірі 6995 грн. та перерахувала на особистий рахунок позивачки. Крім того, як в своєму відзиві зазначив представник відповідача, транспортний засіб, а саме NISSAN Terrano, реєстраційний номер НОМЕР_3 , на якому було здійснено дорожньо транспортну пригоду, військова частина НОМЕР_1 немає ніякого відношення. Вказаний транспортний засіб не рахувався на балансовому або позабалансовому рахунку, також з початку формування частини на обліку в технічній частині він також не перебував. В своєму позові позивач також посилається на те, що саме ОСОБА_2 заподіяна шкода ОСОБА_3 під час виконання ним своїх службових обов`язків в ході яких він використовував належний йому транспортний засіб NISSAN Terrano, реєстраційний номер НОМЕР_3 , а тому представник позивача вважає, що військова частина НОМЕР_1 не є належним відповідачем, так як нею було відшкодовані кошти, які передбачаються законодавством.
Представник співвідповідача ОСОБА_2 також в судовому засіданні заперечив проти позову та просив відмовити в задоволенні позову на підставі того, що позивачці органами державної влади були сплачені кошти за смерть сина. Також представник позивача зазначив, що позивачкою не було надано на підтвердження накладних та квитанцій витяги щодо юридичних осіб, які б підтверджували їх існування. Також він вважає, що надані позивачкою довідки з лікарень ніяк не відносяться до проблем спричинених загибеллю сина, він вважає що вказані в довідках хвороби є наслідками вікових змін.
Заслухавши пояснення позивачки та її представника, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено в судовому засіданні, вироком від 05.12.2017 року було встановлено, що 03 жовтня 2016 року, приблизно 15 год. обвинувачений ОСОБА_2 керуючи технічно справною транспортною машиною NISSAN Terrano, реєстраційний номер НОМЕР_5 , рухаючись на околиці смт. Мангуш Першотравневого району Донецької області другорядною автомобільною дорогою Т0523, перетинаючи головну автомобільну дорогу М 14, діючи із злочинною недбалістю, внаслідок порушення ст.ст. 14 та 16 Закону України «Про дорожній рух», п. 16.11 «Правил дорожнього руху України», не надав дорогу транспортній машині КрАЗ 255Б1, реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням військовослужбовця військової частини - польова пошта НОМЕР_6 солдата ОСОБА_4 , який рухався з право на ліво відносно транспортної машини NISSAN Terrano, реєстраційний номер НОМЕР_5 , в результаті чого транспортна машина КрАЗ 255Б1 здійснила зіткнення передньою частиною машини з правою боковою частиною машини NISSAN Terrano.
Внаслідок порушення ОСОБА_2 , як особою, яка керує транспортною машиною, наведених правил безпеки дорожнього руху, пасажирам транспортної машини NISSAN Terrano, реєстраційний номер НОМЕР_5 спричинено тілесні ушкодження, а саме: ОСОБА_3 тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент заподіяння, що призвели до смерті; ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент заподіяння; ОСОБА_6 тілесні ушкодження не спричинено.
При цьому, водій ОСОБА_2 отримав тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент заподіяння.
Вказаним вироком ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» його було звільнено від відбування призначеного покарання у зв`язку з амністією.
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер син позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 виданого Буринським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального правління юстиції у Сумській області.
Відповідно до акту службового розслідування від 03.11.2016 року, було встановлено, що за усним наказом начальника штабу військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_7 військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_2 та старший лейтенант ОСОБА_3 , разом зі старшим сержантом ОСОБА_6 та старшим матросом ОСОБА_5 , на власному автомобілі NISSAN Terrano, реєстраційний номер НОМЕР_5 , вирушили до міста Нікольске для отримання волонтерської допомоги для ремонту бойової техніки. Вказаний транспорт під керуванням ОСОБА_2 потрапив в дорожньо транспорту пригоду, зіткнувшись з автомобілем військової частини польова пошта НОМЕР_6 «КрАЗ 256» під керуванням солдата ОСОБА_4 внаслідок зазначеної пригоди ОСОБА_3 загинув. Згідно вказаної довідки, ОСОБА_3 загинув під час виконання службових обов`язків.
Відповідно до довідки вих. №569 від 07.05.2018 року виданої військовою частиною НОМЕР_1 транспортний засіб NISSAN Terrano, реєстраційний номер НОМЕР_5 на бухгалтерському обліку, а саме як на балансовому так і позабалансовому рахунках з 2016 року по теперішній час не рахувався та не перебував.
Відповідно до роздавальної відомості №158 на виплату допомоги на поховання загиблих (померлих) адміралам, офіцерам, прапорщикам, мічманам, та військовослужбовцям, які проходять службу за контрактом військової частини НОМЕР_1 за грудень 2016 року ОСОБА_1 було виплачено компенсацію у розмірі 6995 грн.
Відповідно до накладної №72 від 06.10.2016 року, за копання, засипання могили, транспортні послуги та поминальний обід позивачка сплатила у розмірі 17140 грн.
Згідно накладної №49 від 12.11.2016 року, позивачка на поминальний обід та транспортний засіб витратила 3340 грн.
Відповідно до накладної №42 від 01.09.2017 року позивачка на поминальний обід витратила 5200 грн.
Згідно квитанції до прибуткового касового ордера від 19.10.2017 року за виготовлення та установку пам`ятника ОСОБА_3 , позивачка ОСОБА_1 сплатила 85000 грн.
Як вбачається з витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15.09.2017 року №94 відповідно до постанови КМУ від 25.12.2013 року №975 батьку та матері загиблого 03.10.2016 року ОСОБА_3 внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби було виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 500 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату смерті, в сумі 725000 грн. у рівних долях кожному. Тобто позивачка отримала одноразову грошову допомогу у розмірі 362500 грн.
Відповідно до листа від Буринської міської ради Сумської області, ОСОБА_1 міською радою була надана одноразова грошова допомога як члену сім`ї загиблого учасника АТО у сумі 3000 грн., на підставі рішення виконавчого комітету міської ради від 01.06.2017 року №50, та у сумі 15000 грн. на підставі рішення виконавчого комітету міської ради від 22.11.2017 року №109. Також відповідно до листа ОСОБА_1 призначено щомісячну допомогу у розмірі 500 грн. на підставі рішення виконавчого комітету міської ради від 22.03.2018 року №62.
Також відповідно до листа за вих. №07-10/775 від 12.06.2018 року наданого Управлінням праці та соціального захисту населення Буринської районної державної адміністрації Сумської області було встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до районної Програми соціального захисту населення на 2017-2021 роки, затвердженої рішенням Буринської районної ради від 21.12.2016 року надавалася щомісячна матеріальна допомога за рахунок коштів районного бюджету як сім`ї загиблого учасника антитерористичної операції в сумі 6000 грн. (по 500 грн. щомісяця), надавалась грошова допомога на відшкодування за встановлення пам`ятника загиблого учасника АТО в сумі 38000 грн. Також в зазначеному листі було зазначено, що відповідно до «Обласної програми соціального захисту населення на 2017-2021 року» Затвердженої рішенням Сумської обласної ради від 22.12.2016 року в 2017 році ОСОБА_1 надана матеріальна допомога відповідно до Порядку використання коштів обласного бюджету для надання одноразової матеріальної допомоги особам, які отримали травму поранення, контузію, каліцтво або захворювання при виконанні службового обов`язку під час антитерористичної операції та сім`ям загиблих (тих, що пропали безвісти), померлих при виконанні службового обов`язку підчас антитерористичної операції в сумі 50000 гривень, на поліпшення житлово побутових умов проживання в сумі 17000 гривень та надавалась грошова допомога на відшкодування за встановлення пам`ятника загиблого учасника АТО в сумі 12000 гривень.
Відповідно до довідок виданих Буринською центральною районною лікарнею ім.. проф. М.П. Новаченка, позивачка зверталась неодноразово за медичною допомогою, та знаходилась на «Д» обліку.
Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як передбачає ст. 2 Закону України ««Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.
Наведене однозначно свідчить про те, що церемонія поминання не відноситься до поховання.
Більше того, зі змісту правових норм статті другої Закону України "Про поховання та похоронну справу" випливає, що церемонія поховання та церемонія поминання є зовсім різними правовими поняттями.
У п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди» роз`яснено, що витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати.
У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
За ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Задовольняючи позов частково суд виходить зі ст. 2 Закону України «Про поховання та похорону справу», яка також була роз`яснена постановою Верховного Суду України від 19.03.2018 р. по справі № 554/1793/15-ц, в якій Верховний Суд України зазначив, що витрати на поминальні обіди 9 днів, 40 днів, 1 рік НЕ входять до витрат на поховання, а тому стягуючи суми з відповідачів, суд врахував тільки витрати на пам`ятник, копку та закапування могили та транспортні послуги.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Суд враховує, що шкоду було спричинено саме ОСОБА_2 , але, оскільки подія відбулася в під час виконання ОСОБА_3 службових обов`язків, суд вважає за необхідне стягнути витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника з обох відповідачів. З урахуванням вже виплачених органами місцевого самоврядування сум цільовим призначенням на спорудження пам`ятника та поховання залишок складає 37100 грн., що складає 18550 гривень з кожного співвідповідача, але відповідачем військовою частиною НОМЕР_1 була сплачена сума цільовим призначенням на спорудження пам`ятника та поховання, розміром 6995 грн., тому з військової частині стягненню підлягає сума 11555 грн.
Також суд погоджується з твердженням позивачки, що загибеллю сина їй було спричинено моральну шкоду, вважає її заявлений розмір справедливим і розумним та стягує моральну шкоду саме з ОСОБА_2 в зв`язку з тим, що його було визнано винним у порушенні правил водіння транспортної машини, що спричинило загибель потерпілого, а саме ОСОБА_3 , а відповідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст.ст. 12-13, 81, 82, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, Закон України «Про поховання та похоронну справу», ст.ст. 23, 1167, 1168, 1187 ЦК України суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяною смертю фізичної особи задовольнити частково.
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 (юридична адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП: НОМЕР_9 ) матеріальну шкоду у розмірі 11555 (одинадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП: НОМЕР_9 ) матеріальну шкоду у розмірі 18 550 (вісімнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП: НОМЕР_9 ) моральну шкоду у розмірі 300000 (триста тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 3185,50 грн.
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 (юридична адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ), на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) з військової частини НОМЕР_1 (юридична адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП: НОМЕР_9 ) судові витрати у розмірі 1920 грн. в рівних частках.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення або з дня отримання його копії.

Повний текст рішення виготовлений 05.11.2018 року.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області Драніков С.М.