Справа № 266/4028/16-ц
Провадження№ 2/266/62/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2018 року м. Маріуполь
Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:
головуючого судді Сараєва І.А.,
при секретарі Нетреба О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Автогаражного споживчого кооперативу «Автолюбитель-1» про стягнення суми боргу за договором,
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, представник позивача зауважила, що між сторонами був укладений спірний договір, згідно якого відповідач до 21 числа повинен був перерахувати повну суму, але цього не зробив, що також підтверджується довідкою з пенсійного фонду. Потім відповідач не надавав можливості позивачу працювати та надавати послуги. Змін до договору не було, які повинні були укладеними у письмовій формі. Не зі своєї вини позивач не зміг виконувати свої обовязки і вказаний договір. У звязку з чим наявна заборгованість за вказаним договором та сума пені, яку вони просять стягнути з відповідача на користь позивача.
Голова АСК «Автолюбитель-1» ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, надали пояснення аналогічні викладеним письмово, ОСОБА_3 зауважив, що гроші позивач отримував щомісячно, вчасно на 2-3 дні раніше, затримок не було. В односторонньому порядку договір не був розірваний. За кожний відпрацьований місяць відповідач отримував гроші, якби він продовжував працювати то отримав гроші. У задоволенні позову просили відмовити.
Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона працює у АСК «Автолюбитель-1», до липня місяць працював інший бухгалтер, а ОСОБА_1 працював у відповідача на підставі цивільно-правового договору, який ніде не був зареєстрований. Платежі ОСОБА_1 за договором виплачувалися по 300грн. щомісячно, за його усним проханням. ОСОБА_1 було сплачено за 8 місяців, з січня по серпень 2015 року включно, суму у розмірі 2400,00грн., без врахування податків. Штрафні санкції договором не були передбачені.
Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, допитавши свідка, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, встановивши обставини і визначені до них правовідносини, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що згідно договору цивільно-правового характеру № 13/15 від 01.01.2015р.,укладеного між сторонами, виконавець ОСОБА_1 зобовязується за завданням замовника, в особі голови АСК ОСОБА_3, надати послугу з організації охорони гаражних боксів та майна кооперативу. Відповідно п. п. 1.6, 2.1., 3.1, 3.2, 3.3, 5.2 вказаного договору вартість роботи з організації охорони становить 3600,00 грн. Договір вступає в силу з моменту підписання та діє до 31.12.2015р. Виконавець зобовязується надати для підписання замовнику акт виконаних робіт з організації охорони. Замовник сплачує виконавцю винагороду за дійсним договором на протязі 21 календарного дня з моменту підписання обома сторонами акта виконаних робіт. Виконавець може попросити виплату авансу чи оплати частками в розмірі та в строк про якій домовився з замовником. Правовідносини, що витікають з дійсного договору регулюються цивільним законодавством та на них не розповсюджуються дії трудового законодавства (а.с. 5).
Згідно з відомостями з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утримання податків № 1639/т/0584 від 07.04.2016р. ОСОБА_6 в період з 01.01.2013 р. по 31.12.2015 р. отримав виплати від АСК «Автолюбитель-1» (а.с. 6).
Відповідно до довідки про заробіток для обчислення пенсії № 1411 від 05.08.2015р., виданої АСК «Автолюбитель-1», за спірний період з січня 2015р. по липень ОСОБА_7 отримав по 300,00грн. щомісячно, на загальну суму 2100,00грн. (а.с. 7).
Згідно з актами до договору 13/15 від 01.01.2015р., голова АСК «Автолюбитель-1» та члени правління кооперативу склали акти про те, що ОСОБА_1 не вийшов на роботу по охороні гаражних боксів в період з 01.09.2015р. по 31.12.2015р. (а.с. 75-78).
Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
В силу вимог ч. 1ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Частина 1 ст. 639 ЦК України визначає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
З огляду на викладені обставини встановлено, що між сторонами укладений цивільно-правовий договір, за яким виконавець зобовязується надати послугу з організації охорони, а замовник повинен оплатити виконання таких робіт. Як встановлено усною домовленістю, яка виконувалася на протязі тривалого часу і не суперечить п. 3.3. вказаного договору позивач отримував щомісячно 300,00грн.
Позивачем не надано суду належних доказів, які б вказували на порушення зобов'язання відповідачем, яке б зумовлювало стягнення з нього коштів.
Аналізуючи вищевикладене, з урахуванням того, що сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, який виконувався протягом тривалого часу, оскільки позивачем не доведений факт виконання робіт у спірний період, не надані акти виконаних робіт і не заперечувалось не виконання організації охорони,а відповідачем надані акти про не вихід ОСОБА_1 на роботу в період з 01.09.2015р. по 31.12.2015р., суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача заборгованості та пені, а тому відмовляє в задоволенні заявлених вимог ОСОБА_1
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 130, 141, 223, 263-265 ЦПК України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Автогаражного споживчого кооперативу «Автолюбитель-1» про стягнення суми боргу за договором - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарг подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Дата складання повного судового рішення 04.10.2018 року.

Суддя: Сараєв І. А.