Справа № 161/4300/18
Провадження № 2/161/1875/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20 вересня 2018 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судового засідання Маковецької Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз», про відшкодування заподіяної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що 20 листопада 2017 року о 21 годині ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Golf », реєстраційний номерний знак АС 8495АХ та рухаючись по вулиці Карпенка Карого у м.Луцьку, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, на нерегульованому перехресті вулиць Карпенка-Карого та Задворецька, не дав дорогу автомобілю марки ЗАЗ, реєстраційний номерний знак АС 2190АО, який рухався по головній дорозі, під керуванням ОСОБА_1, в результаті чого відбулось зіткнення транспортних засобів.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження , які згідно висновку судово- медичної експертизи № 1160 від 28 листопада 2017 року за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя.

За даним фактом, 21 листопада 2017 року слідчим СВ Луцького ВП УНП у Волинській області було порушено кримінальне провадження № 5404 за ознаками злочину, передбаченого ч.І ст.286 КК України. 01 грудня 2017 року слідчим СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області винесено постанову про закриття кримінального провадження, у звязку з відсудністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, оскільки в діях ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення.

Згідно постанови Луцького міськрайонного суду від 09 січня 2018 року ( справа № 161/19604/17) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 ( триста сорок) гривень. В результаті отриманих тілесних ушкоджень позивач ОСОБА_1 пройшла курс лікування, що підтверджується листом непрацездатності серії АДД №858344 Луцької міської клінічної лікарні. Період лікування позивача включав комплекс медичних препаратів, загальна сума яких складає 1857,19грн. , що підтверджує касовими чеками та квитанціями.

Крім цього, діями ОСОБА_2 їй було заподіяно майнову шкоду у розмірі 22862,22грн., про що зазначено у висновку № 19 експертно-автотоварознавчого дослідження автомобіля НОМЕР_1 від 28 лютого 2018 року. Також позивачем сплачена вартість експертно- автотоварознавчого дослідження в сумі 850грн., що підтверджується актом № 19 прийому-передачі виконаної роботи від 28 лютого 2018 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 19 від 28 лютого 2018 року.

До даного часу позивач не отримала жодного відшкодування зі сторони відповідача, не дивлячись на її неодноразові звернення до нього та прохання мирно врегулювати спір.

Загальний розмір матеріальної шкоди, заподіяної в результаті винних дій відповідача, становить 25 569,91 грн. (двадцять пять тисяч п'ятсот шістдесят девять гривень 91 копійки), що складається з витрат на придбання ліків в сумі 1857,19 грн., витрат за проведення експертно-автотоварознавчого дослідження в сумі 850 грн; та майнової шкоди в сумі 22862,22грн.

Крім фізичної та матеріальної шкоди, діями відповідача їй завдано немайнових витрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у її житті: переживання, тривогу, важкість виконання повсякденних обовязків, тимчасову відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, дратівливість. Багато запланових справ їй довелося відкласти.

Під час дорожньо-транспортної пригоди вона перенесла значний фізичний біль , що супроводжувався емоційним стресом , страхом за своє життя.

В подальшому вона змушена була проходити лікування, під час періодичного відвідування лікувальних закладів у неї виникали незручності, дискомфорт, змушена була пристосовуватися до негативних умов існування, продовжує відчувати фізичну біль.

Також для захисту своїх прав позивач змушена була укласти договір з адвокатом, сплатити його послуги в розмірі 8000 ( вісім тисяч) гривень за представництво її інтересів в суді та за підготовку документів до суду у цивільній справі, що підтверджується договором про надання юридичних послуг № 53/17 від 28 листопада 2018 року, актом виконаних робіт та квитанціями до прибуткового касового ордеру №57/18 від 28 листопада 2017року та № 19/18 від 09 березня 2018 року.

Посилаючись на вищенаведене, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь заподіяну матеріальну шкоду в сумі 25 569,41 грн., моральну шкоду у розмірі 15 000 грн., судові витрати, повязані з наданням правничої допомоги в розмірі 8000грн., судовий збір в розмірі 2466,80грн.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12червня 2018 року до участі в цивільній справі № 161/4300/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування заподіяної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залучено в якості співвідповідача приватне акціонерне товариство «Європейський Страховий Союз», та Моторно (транспортне) страхове бюро України.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 вересня 2018 року залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Моторно (транспортного) страхового бюро України про відшкодування заподіяної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач уточнила позовні вимоги, просила стягнути з приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз». на її користь заподіяну матеріальну шкоду в сумі 25 569,41 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., судові витрати, повязані з наданням правничої допомоги в розмірі 8000грн., судовий збір в розмірі 1409,60грн. та повернути кошти в сумі 1057,20грн., сплачені помилково як судовий збір.

Змінюючи позовні вимоги, позивач покликалась на те, що між власником автомобіля ОСОБА_2 та страховою компанією ПрАТ «Європейський страховий союз» укладено поліс № АМ/0354692 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Укладеним полісом забезпечений транспортний засіб VOLKSWAGEN GOLF державний номерний знак НОМЕР_2, та встановлений ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоровю на одного потерпілого - 200 000 гривень, за шкоду заподіяну майну - 100 000 гривень, розмір франшизи одна тисяча гривень.

У статті 3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 23.12.2014 р. передбачено, що «обовязкове страхування цивільно- правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.».

Згідно висновків, викладених в постанові ОСОБА_3 Верховного суду у справі №755-18006-15-ц, провадження №14-176-цс18 від 04 липня 2018 року, відповідно до пункту 22.1 ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.».

Тому в цьому випадку відшкодовувати завдану шкоду має страхова компанія Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз».

Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує.

Відповідач був повідомлений про дату і місце розгляду справи, однак, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 287 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, та подані сторонами докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке.

Згідно із постановою Луцького міськрайонного Волинської області від 09.01.2018 року у справі № 161/19604/17-п, 20 листопада 2017 року о 21 годині, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Golf », реєстраційний номерний знак АС 8495АХ та рухаючись по вулиці Карпенка Карого, ОСОБА_2 був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, на нерегульованому перехресті вулиць Карпенка-Карого та Задворецька, не дав дорогу автомобілю марки ЗАЗ -110307, реєстраційний номерний знак АС 2190АО, який рухався по головній дорозі, під керуванням ОСОБА_1, в результаті чого відбулось зіткнення транспортних засобів, чим порушив вимоги п.2.3, 16.11 Правил дорожнього руху.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водій автомобіля ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку судово- медичної експертизи № 1160 від 28 листопада 2017 року за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя.

За даним фактом, 21 листопада 2017 року слідчим СВ Луцького ВП УНП у Волинській області було порушено кримінальне провадження № 5404 за ознаками злочину, передбаченого ч.І ст.286 КК України. 01 грудня 2017 року слідчим СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області винесено постанову про закриття кримінального провадження, у звязку з відсудністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, за що вбачається в діях ОСОБА_2 склад адміністративного правопорушення.

На момент дорожньо-транспортної події цивільно-правова відповідальність транспортного засобу марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2, була застрахована у страховій компанії ПрАТ «Європейський страховий союз», згідно поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії № АМ/0354692 від 26 травня 2017 року (далі Поліс). Відповідно до Полісу страхова сума за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю на одного потерпілого становить 200 000 гривень, за шкоду заподіяну майну - 100 000 гривень, розмір франшизи одна тисяча гривень.

Полісом передбачено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяно шкоду третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом).

Згідно п. 2.1ст. 2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 1 липня 2004 року N 1961-IV, відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Положеннями ст. 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо- транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто, виходячи із суті такого страхування, Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але і захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди.

Статею 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо- транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за шкоду, заподіяну життю, здоровю, та/або майну потерпілого.

Частиною 22.1 ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик, у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Частиною 23.1 ст. 23 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, є: шкода повязана з лікуванням потерпілого; шкода повязана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, повязана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; шкода повязана із смертю потерпілого.».

У Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», зазначено, що згідно з ст. 21 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обовязкового страхування цивільно- правової відповідальності, згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобовязані застосовувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завданої шкоди життю, здоровю або майну інших осіб при використані транспортних засобів.

У зв'язку із цим, при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 51 ЦПК України, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непредявлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

В пункті 17 вищевказаної Постанови № 4 вказано, що необхідною умовою виникнення обовязку страховика за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно- правова відповідальність якої застрахована за договором).

Позивачем заявлено вимогу про стягнення із відповідача матеріальної шкоди, яка завдана пошкодженням у дорожньо-транспортній пригоді її автомобіля в розмірі 25569,41 грн.

Відповідно до ч. 1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За вказаних підстав, позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає до часткового задоволення, та з відповідача на користь позивача слід стягнути 25361,41 гривень матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка мала місце 20.11.2017року, з них: майнова шкода за пошкодження автомобіля становить 22862,22грн. (згідно висновку №19 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля ЗАЗ -110307, д.н.з АС2190АО, проведеного експертом ОСОБА_4М.), витрати на проведення експертно-автотоварознавчого дослідження в сумі 850грн. (зазначеній в акті прийому-передачі виконаної роботи експерта ОСОБА_4 та квитанції до прибуткового касового ордеру №19 від 28.02.2018р.) , та підтвердженні чеками в судовому засіданні витрати на придбання ліків позивачем в сумі 1652,19грн.

Обов'язковою умовою здійснення фінансово-розрахункових операцій є їх документування.

Суд не знаходить підстав для задоволення вимог позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 205грн. благодійної допомоги, оскільки такі витрати не відносяться до витрат на лікування позивача.

Щодо відшкодування моральної шкоди, суд установив таке.

У відповідності до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

На підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Так, суд вважає доведеним в ході судового розгляду, що у результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що позивач перенесла фізичну біль.

Суд, враховуючи вимоги розумності і справедливості, характер правопорушення, ступінь, тривалість, глибину фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 7000 гривень завданої моральної шкоди.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу.

Витрати на професійну правничу допомогу - це витрати сторін та третіх осіб, які вони несуть у зв'язку із оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, котрі беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

З договорів про надання юридичних послуг адвоката по кримінальному провадженні № 53 /17 від 28.11.2017 року; про надання правових послуг адвоката по цивільній справі № 19 /18 від 09.03.2018 року; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №498, виданого 24.02.2011 року ОСОБА_5; актів приймання-передачі наданих послуг, квитанцій до прибуткового касового ордера № 53/17 від 28.11.2017 року, № 19 /18 від 09.03.2018 року випливає, що позивач понесла витрати на правову допомогу в сумі 8000 грн. за надання консультацій щодо характеру правовідносин, складання позовної заяви, участь в судових засіданнях представника позивача-адвоката ОСОБА_5

Враховуючи, що судом позов частково задоволено, підлягають також стягненню з відповідача документально підтверджені витрати позивача на правничу допомогу в сумі 8000 гривень.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем також було сплачено 2466,80 гривень судового збору.

З відповідача на користь позивача належить стягнути, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», 1409,60 гривень судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору при зверненні в суд за дві позовні вимоги, а саме: відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Крім того, позивач в уточненій позовній заяві просить суд повернути кошти в сумі 1057,20грн., які були нею надміру сплачені в якості судового збору.

Повернення сум з рахунків, визначених для сплати судового збору, у цих випадках здійснюється в порядку, передбаченому наказом Державної казначейської служби України від 10 грудня 2002 року №226.

Відповідно до зазначеного Наказу повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів здійснюється органами Державної казначейської служби України у національній валюті з відповідних рахунків, відкритих в згаданих органах. Повернення платежів здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Державної казначейської служби України, що вказані у заяві платника. Повернення платежів фізичним особам, що не мають рахунків у банках, може здійснюватись у готівковій формі через банки або підприємства поштового звязку, вказані у заяві платника.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 81, 82, 263-265, 287 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 23, 979, 1166, 1167, 1168, 1187 ЦК України, ст. ст. 20-1, 22, 29, 30, 34, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» (адреса: 01030, вул. Михайла Коцюбинського, м.Київ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1, індекс 43023) 25361,41 гривень матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 7000грн. моральної шкоди, 8000грн. витрат, повязаних з наданням правничої допомоги, та 1409,60грн. судових витрат (понесених позивачем при сплаті судового збору).

Повернути ОСОБА_1 кошти в сумі 1057,20грн. (одна тисяча пятдесят сім гривень 20 копійок) зайво сплачені як судовий збір згідно квитанції № 0.0.986223485.1 від 14.03.2018р. , виданої Луцьким відділенням Волинського ГРУ ПриватБанк.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Позивач: ОСОБА_1, адреса: АДРЕСА_1, індекс 43023.

Відповідач: приватне акціонерне товариство «Європейський Страховий Союз», яке знаходиться за адресою: 01030, вул. Михайла Коцюбинського, м.Київ.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта