Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2699/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.10.2018 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді-Надопта А.А.,

секретар судового засідання Онисько С.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Королівської селищної ради Закарпатської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: державний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Королівської селищної ради Закарпатської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: державний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу ОСОБА_2 , про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Свої вимоги мотивує тим, що 07.06.2015 року померла її мама ОСОБА_3, а згідно свідоцтва про смерть виданого в Словацькій республіці 10.06. 2015 року персональні дані вказані як, ОСОБА_3 Маргіт (відповідно до законодавства Словацької республіки), останнє місце проживання якої було: сел. Королево, вул. Винниченка, 30, (Словацька Республіка, м. Синна, вул. Янка Краля, 1011/9, Сининський район). За час свого життя мати позивача, ОСОБА_3, заповіт не залишила. Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме: завершений будівництвом житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Винниченка, №30 в сел. Королево, Виноградівського району. Після смерті своєї мами, ОСОБА_3, позивач, ОСОБА_1, прийняла спадщину, оскільки продовжувала проживати в будинку своєї покійної мами, продовжувала доглядати за будинком, обробляти земельну ділянку, вести господарство, тобто, прийняла спадкове майно і набула на нього права у відповідності до вимог чинного законодавства України. Звернувшись до нотаріуса із вимогою про видачу свідоцтва про право на спадщину, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач просить суд визнати за нею право власності на спадковий житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Винниченка, №30 в сел. Королево, Виноградівського району.

Позивач в підготовче судове засідання не з'явилася, однак подала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності.

Представник відповідача в підготовче судове засідання також не з'явився, однак подали до суду письмову заяву, згідно яких просять суд розглянути справу у їх відсутності, не заперечують відносно визнання за позивачем права власності на будинок.

Третя особа повідомлена про час та місце проведення підготовчого засідання, в судове засідання не зявилася, заяв та клопотань не надходило.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ними позову прийнято судом.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачами, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 07 червня 2015 року помирає мама позивача - ОСОБА_3, а згідно свідоцтва про смерть виданого в Словацькій республіці 10.06. 2015 року персональні дані вказані як, ОСОБА_3 Маргіт (відповідно до законодавства Словацької республіки), останнє місце проживання якої було: сел. Королево, вул. Винниченка, 30, (Словацька Республіка, м. Синна, вул. Янка Краля, 1011/9, Сининський район). За час свого життя, мама позивача, ОСОБА_3, заповіт не залишила.

Після смерті ОСОБА_3, позивач, ОСОБА_1, прийняла спадщину, оскільки продовжувала проживати в будинку своєї покійної мами, продовжувала доглядати за будинком, обробляти земельну ділянку, вести господарство, тобто, прийняла спадкове майно і набула на нього права у відповідності до вимог чинного законодавства України.

В порядку цивільного законодавства позивач, ОСОБА_1, прийняла спадщину, оскільки і на даний час проживє у вищевказаному спадковому будинку, звернулася до державного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини за законом, весь час проживала разом з своєю мамою, ОСОБА_3, здійснювала її догляд, за власні кошти неодноразово робила в даному будинку поточний та капітальний ремонти, і вважала, що житловий будинок належить їй на праві приватної власності після померлої спадкодавці - ОСОБА_3.

Одразу ж після смерті своєї мами, ОСОБА_3, позивач вступила в управління і володіння житловим будинком №30 по вул. Винниченка в сел. Королево, Виноградівського району.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 Цивільного Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України «Прийняття спадщини» : -

1. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

2. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

3. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач з моменту народження і на даний час проживає у вищевказаному будинку, здійснюю його догляд, за власні кошти неодноразово робила і робить капітальний та поточний ремонти.

Інших спадкоємців, крім позивача, ОСОБА_1 не має.

Позивачем, одноосібно було подано письмову заяву до державного нотаріуса Виноградівського нотаріального округу про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті мами - ОСОБА_3.

Державним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу було видано відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої мами, ОСОБА_3 і було рекомендовано звернутися до Виноградівського районного суду із позовною заявою про визнання за ОСОБА_1, права власності на житловий будинок по вул. Винниченка, №30 в сел. Королево Виноградівського району в порядку спадкування за законом після померлої 07.06.2015 року мами - ОСОБА_3.

Позивач звернулася у КП «Виноградівське інвентарбюро» для видачі правовстановлюючого документу на будинок. Отримала Довідку №660 від 21.08.2018 року, що житловий будинок з надвірними будівлями в сел. Королево по вул. Винниченка №30 будівництвом завершений та інвентаризаційна вартість станом на серпень 2018 року становить: 203665 (двісті три тисячі шістсот шістдесят п'ять) грн.. Загальна корисна площа житлового будинку становить 133,9 кв.м., в тому числі житлова 63,8 кв.м.

Згідно архівних даних КП «Виноградівське РБТІ» станом на 01.01.2013 року житловий будинок з надвірними будівлями в сел. Королево, вул. Винниченка, №30, зареєстрований за ОСОБА_3 на підставі рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19.08.2011 спрача №2-905/11.

На момент смерті мами, ОСОБА_3, діяв Цивільний Кодекс України в редакції 2003 року.

В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оформити спадкування нотаріально за законом позивачка не має змоги, так як правовстановлюючий документ на спадкове домоволодіння, виданий на імя спадкодавця втрачено.

Смерть власника являється однією із підстав для припинення права власності, що випливає із норм статті 346 Цивільного кодексу України.

Згідно приписів ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі і за позивачем необхідно визнати право власності на житловий будинок з надвірними будівлями №30, який розташований по вул. Винниченка в сел. Королево, Виноградівського району, в порядку спадкування за законом після смерті мами - ОСОБА_3 Маргіт, яка померла 07.06.2015 року

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 18, 81, 200, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканкою: селища ОСОБА_2, вул. Винниченка №30, Виноградівського району, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями №30, який розташований по вул. Винниченка в сел. Королево, Виноградівського району, в порядку спадкування за законом після смерті мами - ОСОБА_3 Маргіт, яка померла 07.06.2015 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної іннстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення копії рішення суду.

ГоловуючийОСОБА_4