05 жовтня 2018 року місто Чернігів
Справа №751/4401/18
Провадження№2/751/1134/18
Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Маслюк Н.В.
секретаря судового засідання Дасюк Н.В.
учасники справи:
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 виклад позиції позивача
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2М про визнання його таким, що втратив право користування будинком №14 по пров. Широкому у м. Чернігові (а.с.1-3).
Заявлені вимоги позивачі обґрунтовує тим, що є власником будинку №14 по пров. Широкому у м. Чернігові. Разом з ним в даному будинку зареєстрований, але не проживає відповідач. Зазначає, що після розірвання шлюбу в 2015 році вони перестали спілкуватися, а тому їй не відомо місце його проживання. Вказує, що за комунальні послуги відповідач не сплачує, а тому, посилаючись на ст. 405 ЦК України, вважає, що він втратив право користування даним житловим приміщенням.
ІІ. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи, пояснення учасників справи в судовому засіданні.
У судове засідання позивач не прибула, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує.
Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.
З урахуванням вищевикладеного судом 05.10.2018 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Згідно ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив судове засідання проводити у відсутність сторін. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Ш. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин
Як вбачається із договору дарування від 31.05.2000 року позивач ОСОБА_1 є власником будинку №14 по пров. Широкому у м. Чернігові. Право власності зареєстровано в КП «Чернігівське МБТІ» 12.06.2000 року (а.с.4).
Також вбачається, що у період з 06 жовтня 1995 року по 17 жовтня 2015 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення та розірвання шлюбу (а.с.5,6).
Як вбачається із довідки Управління адміністративних послуг №7885 від 14.06.2018 року у будинку №14 по пров. Широкому у м. Чернігові зареєстровані позивач та відповідач (а.с.7).
Також актом вуличного комітету від 21.06.2018 року підтверджується, що ОСОБА_2 зареєстрований, але з 11.02.2015 року не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).
У судовому засіданні 24.09.2018 року були допитані свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 сусіди позивача, які підтвердили, що відповідач ОСОБА_2 проживав у вказаному будинку, але з 2015 року не проживає у спірному будинку, особистих речей його також не має.
ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 457/967-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює права власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які правочини, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Згідно положень ст.ст.17, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Обставин, які б свідчили, що позивач або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали або в цей час перешкоджають відповідачу в користуванні спірним житлом, та що з цього питання відповідач звертався до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено.
Враховуючи, що відповідач добровільно змінив своє місце проживання, за вказаною адресою не проживає більше 2,5 років, поважність причин відсутності відповідача у вказаному житлі в судовому засіданні встановлено не було, збереження реєстрації за відповідачем перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися належним їй майном, а отже, відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України, позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
V. Розподіл судових витрат.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив із того, що відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача, однак за відсутності такої вимоги суд не стягує судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви до суду.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12, 19, 42, 81, 89, 206, 259, 263, 265, 274-279, 280-282, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування будинком №14 по пров. Широкому у м. Чернігові.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Н. В. Маслюк