Справа № 186/336/18
Провадження номер № 2/0186/165/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Демиденко С.М.

секретар - Фадєєва Т.Б.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області - Придиус Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07 листопада 2016 року він розірвав шлюб з ОСОБА_2. Від шлюбу мають малолітнього сина - ОСОБА_5, 2015 року народження.

Шлюбні відносини з відповідачкою фактично припинились в вересні 2015 року, і вони почали проживати окремо. На той момент дитина залишилась проживати разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1.

Судового рішення про визначення місця проживання нашої дитини немає, однак рішення Першотравенського міського суду від 19 жовтня 2015 року про стягнення з нього аліментів на утримання дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку по суті констатувало факт того, що дитина залишається проживати разом з матір'ю.

З моменту фактичного припинення шлюбних відносин в них з відповідачкою почалися непорозуміння щодо його участі у вихованні дитини та її відвідування.

Відповідачка одразу почала створювати перешкоди його побаченням та спілкуванню з сином:

- пропозиція укласти Договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків була відхилена без наведення будь-яких мотивів;

- після фактичного припинення шлюбних відносин він мав ряд телефонних розмов з відповідачкою з проханням надати йому можливість бачити сина, однак, отримав категоричну відмову з погрозою бути притягнутим до відповідальності за так зване «телефонне хуліганство»;

- його систематичні візити до місця проживання відповідачки та дитячого садочку, де навчається син з метою побачити його після занять закінчувались безрезультатно - відповідачка в грубій формі відмовляла йому в спілкуванні з ним.

22 січня 2018 року він зустрів ОСОБА_2 в приміщенні Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області і в черговий раз здійснив спробу поговорити з нею про можливість побачень з дитиною, однак, знову не отримав позитивної відповіді на своє прохання.

Ситуація, що склалась викликає в нього велике занепокоєння, оскільки його дитина вже тривалий час живе без спілкування з рідним батьком, не отримує саме батьківської уваги та виховання, на самому початку свого становлення як - особистості не має його моральної підтримки та порад.

Крім того, проживаючи разом з відповідачкою, дитина постійно піддається негативному впливу з їх боку, вочевидь виховується в атмосфері повної зневаги до свого батька. Він маю всі підстави вважати саме так, оскільки матір дитини відкрито виявляє зневагу до нього, поводиться у відношенні до нього та його батьківських почуттів вкрай цинічно і ворожо.

На привеликий жаль, він не може втрутитись в цю ситуацію і зробити свій внесок у виховання сина, оскільки, відповідачка навіть не дає йому можливості побачити зблизька дитину та сказати їй хоча б декілька слів.

Він ніколи не перебував і не перебуває на обліку у психіатра чи нарколога, не зловживає алкогольними напоями. Він ніколи не вчиняв будь-якого фізичного чи психічного насильства по відношенню до своєї дитини або іншої особи, ніколи не притягався до юридичної відповідальності за правопорушення. Саме тому його спілкування з дитиною ніяким чином не може перешкоджати її нормальному розвитку та вихованню.

Просить суд зобов'язати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_4 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з їхнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, визначивши наступні способи участі ОСОБА_4 у вихованні сина:

особиста зустріч та спілкування з дитиною кожну середу з 11 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин, кожну суботу з 12 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин, кожну неділю з 12 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2, без присутності матері - ОСОБА_2, з можливістю самому забирати дитину до себе та самому повертати дитину назад матері - ОСОБА_2, за адресою її реєстрації: АДРЕСА_1;

можливість відвідування протягом встановленого часу спілкування разом з дитиною дитячих закладів навчального або розважального типу без присутності матері - ОСОБА_2, з можливістю самому забирати дитину від матері та самому повертати дитину назад матері - ОСОБА_2, за адресою її реєстрації: АДРЕСА_1;

щоденне спілкування з дитиною засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку, що не передбачають безпосередньо фізичної зустрічі в час з 16 години 30 хвилин до 19 години 00 хвилин.

Позивач в судове засідання не з'явився, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги викладені в позові підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що вважає, позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Позивач своїми діями, щодо утримання та виховання дитини, доводить що не гідний виховувати дитину виходячи з наступного.

У вересні 2015 року позивач вигнав її з будинку його матері з новонародженим сином, якому на той час виповнилось два місяці. При цьому позивач не повернув дитячих речей, навіть через суд. Вказані факти містяться у Петропавлівському суді матеріалах справи про витребування майна із чужого незаконного заволодіння за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4

На першому році життя сина виникла необхідність у його лікуванні. Вона неодноразово зверталась до позивача за наданням матеріальної допомоги, але позивач ігнорував її прохання про допомогу, а хвору дитину так не одного разу і не відвідав. Вона вимушена була звертатись до суду із позовом про стягнення з позивача додаткових витрат на утримання сина.

Згодом позивач перестав сплачувати і аліменти на утримання сина.

Вона вимушена була звернутись до суду з позовом про примусове стягнення заборгованості по сплаті аліментів та пені.

Окрім даного спору, іншим судом проводиться розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 « Про зміну розміру аліментів на утримання дитини, зменшення заборгованості по сплаті аліментів, звільнення від сплати аліментів на дружину», де просить зменшити розмір стягуваних аліментів на утримання дитини- шляхом визначення твердої грошової суми.

Вважає, що звертаючись із даним позовом, позивачем здійснено прояв лицемірства у його найвищій мірі. Не можна по справжньому вболівати за дитину не переймаючись її матеріальним забезпеченням. Про які батьківські почуття може йти мова, коли з народження і до теперішнього часу позивач жодного разу не відвідав дитину, навіть у період хвороби. В характеристиці з дитячого садочку вказується про відсутність участі у вихованні дитини з боку батька. За місцем їхнього з сином проживання, також позивача ніхто ніколи не бачив після розлучення.

Вже рік, як вони з сином проживають однією сім'єю з новим чоловіком, з яким мають намір узаконити шлюбні стосунки. Стосунки, що склались між новим чоловіком та її сином притаманні родинним, а не дружнім. Вона відчуває спорідненість її чоловіка з дитиною, він дуже багато уваги приділяє вихованню дитини, матеріально її забезпечує. Неодноразово чоловік заявляв про бажання стати законним батьком сина.

Вирішуючи спір, просить суд дати належну оцінку вказаним обставинам та наданим фактам, на вказані положення законодавства, врахувати також і інтереси дитини, яка не знає свого рідного батька. За рік, що вони прожили разом, дитина звикла до нового чоловіка, із задоволенням грається з ним, коли чоловік на роботі - нудьгує за ним, вважає його рідним батьком.

Позивачем не надано доказів про його намагання вирішити спір у досудовому порядку, передбаченого порядком провадження органами опіки ті піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, у зв'язку з чим просила відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні відповідачка пояснила, що вона проти побачень сина з позивачем, тому що півтора року вона проживає цивільним шлюбом з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 вважає його за свого батька. Навіть якщо вона розірве фактичні шлюбні відносини з ОСОБА_7, вона буде проти побачень сина з батьком.

Свідок ОСОБА_8 /матір позивача/ пояснила суду, що вони проживали у неї вдома по вересень 2015 року. У вересні 2015 року відповідачка забрала дитину та поїхала в гості до матері. Ніхто її не ображав та не виганяв. З приводу звернень до поліції їй нічого не відомо, щоб її хтось виганяв. Відповідачка сама наполягала повернути їй особисті речі, тому за її проханням вона упакувала всі речі. За весь цей час вони не мали можливості побачитись з дитиною. Син дзвонив, просив побачитись, вони разом з сином їздили до дитячого садочку, з метою побачитись з дитиною. Дочекались дитину але відповідачка, категорично відмовила їм у спілкуванні з дитиною. З ними була її сестра ОСОБА_9

Свідок ОСОБА_9 /рідна тітка позивача/ пояснила суду, що як народився ОСОБА_5, через два місяці ОСОБА_2 - відповідачка поїхала до матері в гості з дитиною та не повернулась. Ніхто її не виганяв. Ще до одруження матір відповідачки - ОСОБА_6 колотила їх бо вони селюки. З того часу їм не дають бачитись з дитиною. Вони двічі приїжджали літом 2017 року та лютому 2018 року до дитячого садочка вона, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, та ОСОБА_2 їм не дала поспілкуватись з дитиною.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 52 Конституції України, діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

У свою чергу, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст. 141 СК України).

Статтями 15, 16 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Питання взаємовідносин між батьками та дитиною регулюються нормами Сімейного кодексу України, зокрема статтями 151, 153, 157 - 159, якими передбачено, що мати та батько мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, із ким проживає дитина, не має права перешкоджати іншому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні.

Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Різного роду суперечності повинні долатись ними самими. Коли така мета не досягається, батьки (або один з них) можуть звернутись до органів опіки та піклування (ст. 158 СК) або до суду (ст. 159 СК).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 02 липня 2015 року виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Першотравенського міського управління юстиції у Дніпропетровській області встановлено, що у ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є спільна дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №186/1465/15-ц від 19 жовтня 2015 року стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с.Миколаївка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 вересня 2015 року, до повноліття дитини, допустивши рішення суду до негайного виконання в межах місячної суми стягнення аліментів; та стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку /доходів/ ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с.Миколаївка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, щомісячно, починаючи з 30 вересня 2015 року до досягнення сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, трирічного віку, допустивши рішення суду до негайного виконання в межах місячної суми стягнення аліментів.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №186/1332/16-ц від 07 листопада 2016 року розірвано шлюб зареєстрований 20 грудня 2014 року, виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, актовий запис №25, між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженцем села Миколаївка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженкою міста Першотравенська, Дніпропетровської області.

Згідно довідок Комунального закладу «Петропавлівської центральної районної лікарні» Дніпропетровської обласної ради» від 02 березня 2018 року встановлено, що ОСОБА_4 на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, а згідно довідки - характеристики виданої виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області №486 від 02 березня 2018 року встановлено, що ОСОБА_4 проживає на території Миколаївської сільської ради від народження, зарекомендував себе як зразковий громадянин, що підтримує добрі стосунки як у сім'ї так і з сусідами, в конфліктних ситуаціях з сусідами та в стані алкогольного сп'яніння помічений не був.

Відповідно до характеристики від 04 квітня 2018 року виданої Приватним підприємством «Комунальщик - 3» встановлено, що ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1, скарг від сусідів до ПП «Комунальщик - 3» не надходило.

Згідно характеристик №104 від 06 квітня 2018 року та від 17 травня 2018 року встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, відвідує комунальний дошкільний навчальний заклад «Дзвіночок» з 01 вересня 2017 року.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області №2216/04.1-14 від 11 вересня 2018 року встановлено, що орган опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області вважає за доцільне визначити участь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у вихованні малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у такий спосіб: зустрічатися з дитиною у присутності матері за попередньою домовленістю.

При вирішенні даного спору, суд, в першу чергу, виходить з інтересів дитини та з того, що батько, який проживає окремо від неї, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право спілкуватися з нею, якщо буде визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Формами здійснення батьківських прав особою, яка не проживає зі своєю дитиною, є участь у вихованні та спілкування з нею. Така участь передбачає використання різних способів позитивного впливу на дитину, що робить благотворний вплив на формування її особистості. Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Тобто, право на виховання та спілкування з дитиною належить до особистих немайнових прав батьків, про що прямо зазначає закон. Порушення цього права, створення умов, за яких неможлива його реалізація, є правопорушенням. Причому порушуються права не тільки батька (матері), але й дитини.

При цьому, як уже зазначалося, у чинному законодавстві (ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» та ч. 3 ст. 157 СК України) закріплюється презумпція корисності для дитини її спілкування з батьком (матір'ю), що проживає окремо.

Відповідно до ч. 3 ст. 157 СК України, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

За змістом ч.ч. 4 - 6 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з рішення в справі "М. С. проти України" від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків.

Щодо першого аспекту, наведеного ЄСПЛ, то його захист закріплений у національному законодавстві України, зокрема в Сімейному кодексі України.

Так, відповідно до положень ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Тому, вирішуючи дану справу, суд виходить, в першу чергу, з права дитини на вільне спілкування з обома її батьками.

Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості, справедливості та пропорційності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_4.

Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258, 263, 264-265 ЦПК України, - суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженку міста Першотравенська, Дніпропетровської області, не чинити перешкод ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженцю села Миколаївка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, у спілкуванні з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визначити наступний спосіб участі ОСОБА_4 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2: особисті зустрічі та спілкування з дитиною в присутності матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 кожну суботу з 12 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин, кожну неділю з 12 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин, кожен день народження дитини, а саме 27 червня кожного року з 12 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин, за місцем проживання дитини або в громадських місцях враховуючи інтереси, вік та стан здоров'я дитини.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки міста Першотравенська, Дніпропетровської області, зареєстрованої по АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженцю села Миколаївка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, зареєстрованого по АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 ЦПК України, рішення суду, що набрало законної сили, є обов'язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу.

Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: С.М. Демиденко