Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/547/18
Провадження № 2/391/275/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.09.2018р.селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Червонописького В.С., секретаря судового засідання Степанової Л.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом. Свої позовні вимоги обґрунтував наступним.

Відповідно до укладеного кредитного договору від 17.09.2007 ОСОБА_2 отримав у АТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 1686,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 17.09.2008. 24.04.2009 позичальник, ОСОБА_2 помер. 09.07.2012 позивачем було отримано відповідь Компаніївської державної нотаріальної контори, що спадкоємцем померлого ОСОБА_2 є ОСОБА_1. 14.05.2018 ОСОБА_1, було направлено лист претензію, згідно яких позивач предявив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором становить 5192,86 грн.

Ухвалою суду від 20.08.2018 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено перше судове засідання на 11.09.2018 без виклику сторін. Клопотань від сторін про розгляд справи з їх повідомленням не надходило. Відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, де позовні вимоги не визнав просив застосувати строк позовної давності. Інших клопотань від сторін не надходило, тому суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.09.2007 ОСОБА_2 отримав у АТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 1686,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 17.09.2008. 24.04.2009 позичальник, ОСОБА_2 помер. 09.07.2012 позивачем було отримано відповідь Компаніївської державної нотаріальної контори, що спадкоємцем померлого ОСОБА_2 є ОСОБА_1. 14.05.2018 ОСОБА_1, було направлено лист претензію, згідно яких позивач предявив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором становить 5192,86 грн, що складається з наступного: 3347,38 грн., заборгованість за відсотками, 495,72 грн, заборгованість з комісії, 1349,76 грн., заборгованість з пені.

Аналізуючи надані суду документи судом встановлені наступні факти.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч.1 ст.631 ЦК України).

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Заперечуючи проти позову, відповідач подав до суду першої інстанції відзив у якому заявив клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності та просив суд відмовити у задоволенні позову.(а.с.46-47).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

За договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Вказана правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 17 вересня 2014 року у справі № 6-95цс14, у постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 і є обовязковою для застосування судами.

Як свідчать матеріали справи, 24.04.2009 позичальник, ОСОБА_2 помер, тобто з цього часу боржником не вносились чергові платежі за кредитом. 09.07.2012 позивачем було отримано відповідь Компаніївської державної нотаріальної контори, що спадкоємцем померлого ОСОБА_2 є ОСОБА_1, отже право звернення позивача до відповідача виникло 09.07.2012, з моменту прийняття відповідачем спадщини ОСОБА_2. З цього часу почався перебіг позовної давності за вимогами про повернення заборгованості за кредитом.(а.с.13,17)

Згідно ч.5 ст.261 ЦК України за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставне майно тощо).

Позивач зазначає, що 14.05.2018 ОСОБА_1, було направлено лист-претензію, згідно якого позивач предявив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано, водночас судом досліджено направлену ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 претензію від 26.04.2018 до якої не додано доказів про отримання ОСОБА_1 претензії, а саме повідомлення про вручення, тощо.(а.с.18)

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина 4 ст.267 ЦК України).

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.05.2016 року у справі №6-474цс16.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.525-527, 530, 625, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 7,10, 12, 13, 81, 263-265, 274 ЦПК України , суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.(Компаніївський районний суд Кіровоградської області)

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 08 жовтня 2018 року.

Суддя В.С.Червонописький