Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 330/2025/18

2/330/656/2018

"11" жовтня 2018 р. Якимівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого Гусарової В.В., при секретарі Колєдаєвої Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Якимівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод користування житловим будинком та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням ( квартирою)

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку № 10 по вул. Молодіжна с. Шелюги Якимівського району Запорізької області. Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про право на спадщину. В зазначеному будинку позивач мешкає один. В 2001 році відповідач ОСОБА_2 ( останній доводиться позивачу племінником) був зареєстрований за адресою будинку, але фактично із зазначеного часу в будинку не проживав ніколи, на протязі останніх сімнадцяти років відповідач ОСОБА_2 за адресою своєї реєстрації не проживає, фактично втратив родинні зв'язки із своїм дядьком, стосунків із ним не підтримує. Продовжуючи бути зареєстрованим за адресою квартири, відповідач перешкоджає позивачу користуватись своєю власністю оскільки позивачу нараховують комунальні платежі відповідно до зареєстрованих осіб, позивач не може оформити житлову субсидію тощо. Будь-які договірні відносини щодо користування житловим приміщенням між позивачем та відповідачем відсутні, відповідач не є членом сім'ї позивача в сенсі вимог ст.64 Житлового Кодексу України та Сімейного Кодексу України. Факт непроживання відповідача за місцем реєстрації може підтверджено довідкою в.о. старости старостинського округу. В добровільному порядку відповідач зніматись з реєстраційного обліку за адресою будинку, що належить позивачу, не бажає у зв'язку з чим позивач звертається до суду за захистом своїх прав. У відповідності до вимог ст.ст.386, 391 ЦК України власник (й) майна має (ють) право вимагати усунення перешкод в користуванні належним йому (їм) майном шляхом здійснення певних дій.

У позові позивач просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме шляхом перебування зареєстрованою нею за адресою будинку, який належить позивачу.

Ухвалою про відкриття провадження по справі від 18.09.2018 р. суд ухвалив слухати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач викликаний розміщенням об»яви на сайті суду 18.09.2018 р. ( а.с.21). Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надійшло. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити.

У відповідності до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксація процесу за допомогою технічних засобів не проводилось, бо були підстави для розгляду справи без повідомлення сторін.

У судовому засіданні були вивчені наступні докази по справі :

-Паспорт, код позивача ( а.с.5-6)

- Свідоцтво про право на спадщину за заповітом ( а.с.7)

-Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно ( а.с.8)

-Довідка Шелюгинського старостинського округу про те, що відповідач зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 б. 10 Якимівського району Запорізької області та фактично за вказаною адресою не мешкає з 20001 р. ( а.с.9)

Відповідно до вимог ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до вимог ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" "Застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого, згідно вимог статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки".

Вивчивши матеріали справи судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку № 10 по вул. Молодіжна в с.Шелюги Якимівського району Запорізької області (а.с.8) . Також у вказаному будинку зареєстрований відповідач. (а.с.9) З 2011 р. відповідач не проживає за місцем реєстрації (а.с. 9). Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 317,319 ЦК України, ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( мешкає та зареєстрований 72560 с. Шелюги, вул.. Молодіжна 10 Якимівського району Запорізької області ІПН НОМЕР_1) до ОСОБА_2 ( зареєстрований 72560 с. Шелюги, вул. Молодіжна 10 Якимівського району Запорізької області ІПН НОМЕР_2) про усунення перешкод в користування житловим будинком та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю .

Визнати ОСОБА_2 ( зареєстрований 72560 с. Шелюги, вул.. Молодіжна 10 Якимівського району Запорізької області ІПН НОМЕР_2) особою, яка втратила право користування будинком № 10 по вул. Молодіжна с. Шелюги Якимівського району Запорізької області

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Якимівський районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Гусарова В.В.