Справа №489/5972/18
Провадження №2-о/489/133/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Рум'янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань - Животовою А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа - ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся з заявою, в якій зазначив, що з 23.12.2005 року по 11.10.2016 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_4, від шлюбу сторони мають трьох дітей. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.04.2017 року місце проживання дітей визначено з ОСОБА_4 Але ОСОБА_4 неналежним чином виконувалися батьківські обов'язки по відношенню до сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: вона неодноразово завдавала дитині побої, у зв'язку з чим ОСОБА_6 відчуває до неї неприязні стосунки, переживає стрес. Тіло дитини вкрите синцями та з садинами. У зв'язку з чим просить суд: видати обмежувальний припис строком на три місяці стосовно ОСОБА_4 та визначити заходи тимчасового обмеження її прав та покласти на неї обов'язки, а саме: обмежити строком на три місяці спілкування ОСОБА_4 з її сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом надання ОСОБА_4 права на спілкування з сином виключно по телефону; заборонити строком на три місяці ОСОБА_4 наближатися ближче 100 метрів до місця перебування (місця фактичного проживання батька ОСОБА_3) та навчання ОСОБА_6.

Суд заслухав пояснення сторін та їх представників, з'ясувавши обставини та дослідивши надані докази, приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, з 23 грудня 2005 року по 11 жовтня 2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30.09.2016 року.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_6, свідченням чого є свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 видане Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 26.12.2006 року.

Відповідно до довідки наданої Миколаївською обласною дитячою клінічною лікарнею від 19.08.2017 року та від 26.09.2018 року, при огляді черговим лікарем у ОСОБА_6 виявлені садини та синці на тілі.

В судовому засіданні було встановлено, що звернень ОСОБА_3 до правоохоронних органів не було, ОСОБА_4 до адміністративної чи кримінальної відповідальності за насильство в сім`ї, нанесення тілесних ушкоджень, тощо не притягувалася.

Станом на день розгляду заяви про видачу обмежувального припису органами опіки та піклування не вирішувалось питання щодо здійснення сімейних прав та виконання сімейних обов`язків в родині ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі д дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб.

Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Звертаючись до суду з вимогами про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_4, заявник обґрунтував заявлені вимоги тим, що ОСОБА_4 вчиняє щодо їхнього сина ОСОБА_5 насильство (побої).

Проте, належних і достатніх доказів з метою оцінки ризиків оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, заявник не надав.

З лікарняних довідок не вбачається за яких обставин дитина отримала сінці та садини, а окрім них жодного належного та допустимого доказу у підтвердження фактів викладених у заяві, ОСОБА_3 не надав.

Суд враховує, що кримінальне чи адміністративне провадження щодо ОСОБА_4 не порушувалось, терміновий заборонний припис не застосовувався. ОСОБА_3 протягом тривалого часу до органів та установ, які мають відношення до протидії домашньому насильству не звертався, інформація, що була ним викладена у заяві уповноваженими органами не перевірялась.

При цьому ОСОБА_3 не був обмежений в можливості звернутися за допомогою та захистом до уповноважених осіб.

Таким чином, заявником не було доведено, що ОСОБА_6, який постраждав від насильства з боку матері ОСОБА_4 і потребує захисту в порядку передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Враховуючи викладене, оцінюючи встановлені судом обставини та досліджені докази, відсутність ризиків вірогідності вчинення домашнього насильства ОСОБА_4, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення для дітей, суд дійшов висновку, що підстав для видачі обмежувального припису за заявою ОСОБА_3 немає.

Керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст. 350-5, 350-6 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа - ОСОБА_4 - відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Заявник: ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресоюАДРЕСА_1Заінтересована особа: ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум'янцева

Повний текст судового рішення складено «01» жовтня 2018 року.