Справа № 694/920/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09.10.2018 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Сакун Д.І.,

з участю секретаря судового засідання - Матвієнко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що вона являється власником житлового будинку з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою №38 по пров. Пушкіна, 38 в м. Звенигородка Черкаської області. Разом з позивачем в її будинку зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_2 З відповідачем позивач розірвала шлюб 11.07.2016 року. Сторони тривалий час не підтримують стосунки. Місцезнаходження відповідача позивачу не відомо. Реєстрація відповідача у даному будинку порушує права позивача, оскільки вона не може отримати субсидію.

Позивач з урахуванням позовних вимог просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житловим будинком за адресою: Черкаська область, м. Звенигородка, пров. Пушкіна, 38.

В судове засідання позивач не зявилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримує повністю та просить його задовольнити, а також не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився. Причини неявки суду не повідомив. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце судового засідання шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та за останнім відомим фактичним місцем проживання, однак адресована відповідачу кореспонденція повернулась до суду без вручення через відсутність адресата за зазначеною адресою та його неявкою до відділу поштового зв'язку для отримання кореспонденції, що в контексті положень ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» і відповідно до ст. ст. 128-130 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд розцінює як повідомлення відповідача належним чином.

Крім того, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Таким чином відповідач був належним чином повідомлений про дату, місце та час розгляду справи шляхом опублікування оголошення на веб-сайті Звенигородського районного суду Черкаської області.

Справу вирішено за правилами заочного розгляду передбаченими ст. 280-282 ЦПК України за відсутності відповідача ОСОБА_2 повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, а позивач не заперечує проти такого порядку розгляду справи.

Ст. 247 ЦПК України вказує, що у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 30.03.2005 року будинок № 38 по пров. Пушкіна в м. Звенигородка, Черкаської області на праві власності належить ТкаченкоТетяні Миколаївні (а.с.6).

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члені сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З акту від 06.07.2018 року, складеного депутатом Звенигородської міської ради Черкаської області ОСОБА_3, в присутності свідків, жительки вул. Пушкіна, 12 в м. Звенигородка, гр.. ОСОБА_4, жительки пров. Пушкіна, 25, ОСОБА_5, вбачається, що відповідач ОСОБА_2., зареєстрований але не проживає з 2013 року в будинку № 38 по пров. Пушкіна в м. Звенигородка, Черкаської області.

Таким чином судом встановлено, що відповідач, який зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 не проживає в будинку без поважних причин понад пять років і тому втратив право на користування цим житлом. Добровільно відповідач з реєстраційного обліку не знімається.

Відповідач не надав суду будь-яких заперечень проти позову та доказів, які б підтверджували такі заперечення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

На підставі наведеного, ст. 167 ЖК України, ст. 317, 319, 321, 379, 382, 391, 405 ЦК України, та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житловим будинком за адресою: Черкаська область, м. Звенигородка, пров. Пушкіна, № 38, яке належить на праві власності ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочну рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Д.І. Сакун