Справа №489/3085/17
Провадження №2/489/341/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
05 листопада 2018 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста ОСОБА_1 у складі:
головуючого судді Румянцевої Н.О.,
із секретарем судових засідань ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_3 до Миколаївської міської ради, треті особи Біржа нерухомості «Едвайс-Консульт», друга Миколаївська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом,
Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1, після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 11 грудня 2016 року, оскільки належним чином воно не оформлено.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом ухвалено провести заочний розгляд справи.
Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.
11 грудня 2016 року померла ОСОБА_4, свідченням чого є свідоцтво про смерть серії І-ФП №252712.
Позивач посилається на те, що після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1.
Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_4 є позивач як її донька. Інших спадкоємців немає.
На підставі свідоцтва про народження серії І-Ф № 266547 ОСОБА_5 є донькою ОСОБА_6 та ОСОБА_7
Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, сформованого 27.04.2017 року «Литвинова Віра Федорівна» змінила прізвище на «Гринько Віра Федорівна».
ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_8 та змінила прізвище на ОСОБА_3, свідченням чого є свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ФП № 354782 та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, сформованого 22.06.2017 року.
Відповідно до договору міни від 27.03.1996 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_9 квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_10.
27 квітня 2017 року ОСОБА_3 подала заяву про прийняття спадщини за законом до другої Миколаївської державної нотаріальної контори.
Постановою про відмову у вчинені нотаріальних дій від 12.06.2017 року винесеної державним нотаріусом другої Миколаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 було відмовлено позивачу про видачу свідоцтва про право спадщину за законом, оскільки договір купівлі продажу нотаріально не був посвідчений нотаріально відповідно до вимог чинного законодавства.
Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи № 183/2017 до майна померлої 11 грудня 2016 року ОСОБА_4 від 27.04.2017 р.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відразу після укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна між сторонами спадкодавцем було зареєстровано право власності в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації, який на час виникнення спірних правовідносин мав повноваження реєстраційного органу.
За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.
Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у квітні 2001 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.
Приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 241 ЦК УРСР встановлено, що за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує.
За статтею 242 цього Кодексу, до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін.
У відповідності з ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.
За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).
Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обовязковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми.
Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною.
При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обовязки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним.
Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Позивач на теперішній час не має можливості реалізувати свої спадкові права після смерті ОСОБА_4, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна не був нотаріально посвідчений.
Приймаючи до уваги те, що позивач не має можливості усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку, позов підлягає задоволенню.
Положеннями статті 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За статтею 1217 цього Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно із ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Позивач, у відповідності з вимогами ст. 1269 Цивільного кодексу України, подав до другої Миколаївської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, свідченням чого є наявна в матеріалах справи копія спадкової справи 183/2017 до майна померлої 11 грудня 2016 року ОСОБА_4 від 27.04.2017 р.
Таким чином, позивач є спадкоємцем за законом після смерті матері на квартиру АДРЕСА_2.
За змістом статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Вимоги про розподіл судових витрат позивачем не ставилось, тому витрати повязані з судовим розглядом цивільної справи покладаються на позивача.
Керуючись ст. ст. 4,12, 89, 259, 263-265, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позов ОСОБА_3 до Миколаївської міської ради, треті особи Біржа нерухомості «Едвайс-Консульт», друга Миколаївська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.
Визнати за ОСОБА_3, право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її матери ОСОБА_4, яка померла 11 грудня 2016 року.
Судові витрати повязані з розглядом цивільної справи відносяться за рахунок позивача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста ОСОБА_1 або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії ЕО 569668, виданий Центральним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області від 11.08.1998 року.
Відповідач: Миколаївська міська рада, юридична адреса: м. Миколаїв, вул.. Адміральська, 20.
Суддя Ленінського районного
суду міста ОСОБА_1 Румянцева
Повний текст судового рішення складено «06» листопада 2018 року.