Номер провадження: 22-ц/785/1619/18
Номер справи місцевого суду: 522/5993/16-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Драгмерецького М.М., Громіка Р.Д.,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2017 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

У судовому засіданні позивачем було заявлено до суду клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2, також ОСОБА_4 просив заборонити відповідачу вчиняти певні дії, а саме заборонити відповідачу право виїзду за межі України, посилаючись на те, що добровільно відповідач ухиляється відшкодувати йому, ОСОБА_4, збитки, завдані унаслідок залиття квартири. Вважає, що існує загроза утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2017 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено частково, накладено арешт на АДРЕСА_2 що належить ОСОБА_2. В іншій частині клопотання відмовлено.

Вважаючи ухвалу суду незаконною представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2017 року.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залдишити без задоволення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до с. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи заяву ОСОБА_4 частково суд обґрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Із матеріаліів справи вбачається, що в провадженні Приморського районного суду м. Одеси з 2016 року знаходилась справа за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 150 561, 55 грн., моральної шкоди на суму 10 000 грн. та стягнення інфляційних витрат у розмірі 139 457, 18 грн., трьох відсотків річних у розмірі 13 575, 29 грн..

У судовому засіданні позивачем було заявлено до суду клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2, також ОСОБА_4 просив заборонити відповідачу вчиняти певні дії, а саме заборонити відповідачу право виїзду за межі України. В обґрунтування клопотання зазначив, що добровільно відповідач ухиляється відшкодувати йому, ОСОБА_4, збитки, завдані унаслідок залиття квартири. Вважає, що існує загроза утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. (п.4 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом види забезпечення позову. Перелік видів забезпечення позову визначений у ст. 152 ЦПК.

Згідно ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати, зокрема, шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Серед видів забезпечення позову у ст. 152 ЦПК не передбачено вжиття судом тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Тому, враховуючи, що в цивільному процесі відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 151 153 ЦПК, застосовувати такий вид забезпечення позову, як тимчасове обмеження у виїзді за межі України, суд правильно дійшов до висновку про неможливість застосування зазначеного способу забезпечення позову на стадії розгляду цивільної справи про стягнення коштів, оскільки це порушує норми ЦПК та свідчить про вихід суду за межі своїх процесуальних повноважень, порушення принципу верховенства права, проголошеного Конституцією, та вимог ст. 6 Конвенції щодо вирішення справи судом, встановленим законом.

Привильним є висновок суду, що предметом спору є відшкодування збитків, завданих позивачу унаслідок залиття його квартири, та моральної шкоди.

З огляду на вищевикладене, з метою захисту законних прав та інтересів позивача та з метою уникнення будь-яких дій, які утруднять виконання можливого рішення, суд вважав доцільним частково задовольнити заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову та накласти арешт на квартиру відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_3 (по довіреності від 20.07.2017 року) у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання позивача про забезпечення позову, вважає, що підстав для накладення арешту немає та з боку позивача не представлено доказів ухилення відповідача від виконання у майбутньому рішення суду у випадку задоволення позову. У частині клопотання щодо обмеження відповідачу права виїзду за межі України також заперечував, вказав, що таке право гарантоване чинним законодавством та не може бути обмежене.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена судом з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Посилання автора апеляційної скарги на недостатнє обґрунтування вжитих заходів забезпечення позову в частині ускладнення чи неможливості виконання в майбутньому рішення, відсутність дій відповідача, направлених на ухилення від виконання рішення, неврахування співмірності заходів забезпечення розміру позовних вимог є необґрунтованими, оскільки спростовуються дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 374, 375, 381 384 ЦПК України апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2017 року залиши без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: М.М. Драгомерецький

ОСОБА_6