Постанова

Іменем України

19 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 127/27570/16-ц

провадження № 61-6232св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Пророка В. В., Сімоненко В. М., Фаловської І. М. (судді-доповідача),

учасники справи:

позивач - Департамент соціальної політики Вінницької міської ради,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 серпня 2017 року у складі судді Бойка В. М. та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 30 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Копаничук С. Г., Сала Т. Б., Оніщука В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У грудні 2016 року Департамент соціальної політики Вінницької міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів.

Позовна заява мотивована тим, що 15 травня 2015 року, 04 листопада 2015 року, 20 травня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради із заявами про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, вказавши, що зареєстрованих транспортних засобів у членів сім'ї не має. Відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» ОСОБА_1 було призначено допомогу на підставі рішень від 25 травня 2015 року, 10 листопада 2015 року, 01 червня 2016 року.

Під час перевірки правильності нарахування та виплати державної допомоги, згідно з інформацією територіального сервісного центру регіонального сервісного центру у Вінницькій області Міністерства внутрішніх справ України від 21 червня 2016 року з'ясовано, що у власності чоловіка відповідача - ОСОБА_2 є автомобілі OPEL VECTRA, 1989 року випуску, та ISUZU MIDI, 1989 року випуску, про наявність яких не було задекларовано під час надання документів для оформлення зазначеного виду допомоги.

Оскільки ОСОБА_1 свідомо приховала обставини, що впливають на встановлення права, визначення розміру та виплату державної допомоги, у зв'язку із цим, за період з травня 2015 року по серпень 2016 року їй була здійснена переплата 41 666,64 грн, яка у добровільному порядку повернута не була.

На підставі вищевикладеного, Департамент соціальної політики Вінницької міської ради просив стягнути з ОСОБА_1 переплату коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям у сумі 41 666,64 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 серпня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 переплату коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям у сумі 41 666,64 грн на користь Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1 приховала дані про наявність у власності її чоловіка ОСОБА_2 двох автомобілів, які не було задекларовано під час надання документів для оформлення зазначеного виду допомоги, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги. Відповідач у добровільному порядку не повертає отримані від Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради надмірно виплачені кошти державної допомоги малозабезпеченим сім'ям, а тому позивач має право на повернення коштів відповідно до пункту 28 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250 (далі - Порядок).

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 30 жовтня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що відповідачем при поданні декларації для отримання соціальної допомоги не було задекларовано транспортні засоби, які належать її сім'ї, що є порушенням Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» та підставою для повернення переплаченої соціальної допомоги.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1, уточнивши вимоги, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували, що у ОСОБА_1 не було умислу на подання недостовірних відомостей з метою незаконного отримання соціальної допомоги, оскільки транспортні засоби фактично не перебували у власності сім'ї відповідача, на підставі довіреностей від 17 грудня 2004 року, від 17 квітня 2010 року автомобілі вибули з їхнього володіння.

У відзиві на касаційну скаргу, поданому у квітні 2018 року до Верховного Суду, позивач просить відхилити касаційну скаргу, посилаючись на те, що судами попередніх інстанцій правильно враховано, що передача власником майна у тимчасове володіння інших осіб, не призводить до втрати права власності. При цьому майно вважається таким, що перебуває у володінні власника, навіть якщо він фізично ним не володіє.

23 квітня 2018 року цивільну справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суди встановили, що ОСОБА_1 15 травня 2015 року, 04 листопада 2015 року, 20 травня 2016 року зверталась до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради із заявами про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, вказавши, що зареєстрованих транспортних засобів у членів сім'ї не має.

В додатку до заяви відповідач надала декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. В розділі IV декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги було зазначено, то зареєстрованих транспортних засобів у членів сім'ї не має.

Рішеннями від 25 травня 2015 року, 10 листопада 2015 року, 01 червня 2016 року ОСОБА_1 призначений відповідний вид соціальної допомоги згідно з Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям».

Установлено, що відповідно до інформації територіального сервісного центру регіонального сервісного центру у Вінницькій області Міністерства внутрішніх справ України від 21 червня 2016 року у володінні чоловіка відповідача - ОСОБА_2 є автомобілі OPEL VECTRA, 1989 року випуску, та ISUZU MIDI, 1989 року випуску.

У зв'язку із цим, виникла переплата коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям у сумі 41 666,64 грн.

У добровільному порядку переплата соціальної допомоги відповідачем не відшкодована.

Умови призначення і виплати малозабезпеченим сім'ям державної соціальної допомоги, передбаченої Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям», визначено Порядком.

Абзацом третім частини першої статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що державна соціальна допомога не призначається, якщо у власності чи володінні малозабезпеченої сім'ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 квадратний метр на одного члена сім'ї та додатково 10,5 квадратного метра на сім'ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).

Відповідно до частини четвертої статті 7 вказаного Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якщо сім'єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення.

За правилами пункту 28 Порядку, якщо сім'єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім'ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім'ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди провадять щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

При цьому особа, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (частина перша статті 1213 ЦК України)

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що переплата державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям відповідачу виникла внаслідок недобросовісних дій та зловживань з боку ОСОБА_1

При цьому, задовольняючи позов, суди не звернули уваги, що матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 є власником спірних незадекларованих автомобілів.

Отже, подаючи декларацію про доходи та майно сім'ї, не вказавши у ній відомості про транспортні засоби, у ОСОБА_1 не було мети щодо навмисного приховання нею цих даних, оскільки Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» передбачено право на отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченими сім'ями, у власності яких є транспортні засоби, у тому випадку, якщо у складі сім'ї є інвалід.

Колегія суддів Верховного Суду такі дії, як недекларування відповідачем транспортних засобів, не може розцінювати як навмисне подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, оскільки автомобілі, які було виявлено службою соціального захисту населення уже після прийняття рішення про надання соціальної допомоги, фактично перебувають у користуванні третіх осіб на підставі довіреності із правом продажу.

Наявність зареєстрованих за чоловіком відповідача автомобілів не позбавляє малозабезпечену сім'ю, у складі якої є інвалід, права на отримання державної соціальної допомоги на підставі частини другої статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям».

Установлено, що ОСОБА_1 отримувала компенсаційні виплати як особа, яка здійснює догляд за інвалідом І групи ОСОБА_3

Враховуючи встановлені у справі обставини, соціальний статус сім'ї відповідача, наявність у складі сім'ї інваліда, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що примусове повернення наданої державою соціальної допомоги у сумі 41 666,64 грн, може призвести до покладення на ОСОБА_1 надмірного тягаря.

За викладених обставин у судів попередні інстанцій не було підстав для стягнення з відповідача переплати коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям.

Колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, а тому оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в позові.

Статтею 412 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи те, що в задоволенні позову відмовлено, судовий збір за подання позову покладається на позивача. Судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 515,80 грн та касаційної скарги у розмірі 1 653,60 грн, що становить 3169,40 грн, який сплатила ОСОБА_1, необхідно їй компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 141, 402, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 30 жовтня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів відмовити.

Компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 3169,40 грн на відшкодування судового збору, сплаченого за подання апеляційної та касаційної скарг.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий СуддіВ. С. Висоцька А. О. Лесько В. В. Пророк В. М. Сімоненко І. М. Фаловська