Справа № 344/2270/18
Провадження № 22-ц/4808/98/18
Головуючий у 1 інстанції Островський Л. Є.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі

головуючої Пнівчук О.В.

суддів : Мелінишин Г.П., Томин О.О.

секретаря Возняк В.Д.

з участю : позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 15 червня 2018 року, у складі судді Островського Л.Є. по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

У лютому 2018 року ОСОБА_3 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дочки.

Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду від 03 травня 2017 року з відповідача стягуються аліменти у розмірі 350,00 грн щомісячно на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею повноліття. У зв»язку з тим, що зросли ціни на продукти харчування та одяг - значно збільшилися витрати на утримання дочки, відповідач сплачує аліменти не регулярно, не бере участі у додаткових витратах, сума стягуваних з відповідача аліментів є недостатньою для забезпечення належного рівня розвитку дитини, постійно приховує дійсний розмір своїх доходів, є працездатним, отримує пенсію по інвалідності, однак належної матеріальної допомоги дитині не надає.

Позивач посилаючись на зазначені обставини просила змінити розмір аліментів та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 15 червня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Змінено розмір аліментів та стягннуто з ОСОБА_1 аліменти в користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, 05.08.2008 року нородження в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів розпочато з дня набрання рішення законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_1 704 грн, 80 коп судового збору.

В апеляційній скарзі на дане рішення ОСОБА_1 посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність викладених у рішенні суду висновків обставинам справи. Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Апелянт зазначає, що у суду були відсутні підстави для збільшення розміру аліментів. З моменту ухвалення рішення по справі його стан здоров»я не поліпшився, він являється інвалідом третьої групи загального захворювання, постійно хворіє та витрачає значні кошти на лікування. Також не покращився його матеріальний стан, оскільки інших доходів, крім пенсії по інвалідності він не отримує.

Судом не взято до уваги що ним, згідно договору №39750408 від 05.03.2018 року для дочки ОСОБА_4 відкрито у ПАТ «Державний ощадний банк України» депозитний рахунок, на який щомісячно вностяься кошти. На даний час на цьому рахунку наявні кошти у сумі 1762 грн 05 коп.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_3 зазначила, що рішення суду є законним та обґрунтованим, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, і такий розмір не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Посилання відповідача на те, що він є інвалідом, і не має змоги сплачувати аліменти в зазначеному розмірі не можна брати до уваги, оскільки він як особа з третьою групою інвалідності загального захворювання має можливість працевлаштуватись та брати участь у забезпеченні своєї неповнолітньої дочки.

Згідно із абзацом третім пункту 3 розділу XII Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та пунктом 8 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжували здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до ч.6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у частині виконання рішень про утворення судів та п. 3 ч.1 ст. 31 ЦПК України дану справу передано для розгляду до Івано-Франківського апеляційного суду у звязку з ліквідацією Апеляційного суду Івано-Франківської області.

У судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не з»явилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, у зв»язку з чим колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи у відсутності позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»сованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судове рішення вищезазначеним вимогам відповідає.

Так, постановляючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обовязків батьків щодо виховання та утримання дітей, матеріальне становище відповідача та стан його здоровя, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів підлягає збільшенню з 350 грн. на 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Судом встановлено, що сторони, шлюб між якими розірвано, є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якої згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 03 травня 2017 року з ОСОБА_1 стягуються аліменти в розмірі по 350 грн щомісячно.

Позивач пред»явила позов про збільшення розміру аліментів на утримання дочки, посилаючись на збільшення витрат на її утримання, а також те, що сама отримує мінімальну заробітну плату, у зв»зку з зростанням цін на продукти харчування, одяг, канцтовари, її заробітної плати не вистачає на належний рівень забезпечення дочки.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення про зміну розміру аліментів, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень, а тому розмір стягуваних аліментів підлягає збільшенню з 350 грн. на 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як роз'яснено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, які повинні забезпечити мінімальне належне утримання дитини до її повноліття незалежно від розміру їх доходів.

Законом України від 17.05.17 р № 2037-VIII, який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Однак, відповідач відмовляється в добровільному порядку сплачувати аліменти в гарантованому державою мінімальному розмірі, тим самим фактично намагається перекласти свій обов'язок піклуватись та матеріально забезпечувати дочку виключно на позивача, що є порушенням норм чинного сімейного законодавства України.

За таких обставин, враховуючи те, що стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дочки у меншому за мінімальний розмір, встановлений ст. 182 СК України, порушує права дитини на належне матеріальне забезпечення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів на утримання дочки.

Посилання апелянта на те, що він отримує пенсію як інвалід третьої групи, інших доходів не має, а тому не може сплачувати аліменти у розмірі більше 350 грн в місяць не заслуговують на увагу, оскільки апелянт не позбавлений права працевлаштуватись та надавати матеріальну допомогу на утримання дочки у визначеному судом розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом визначено мінімальний розмір аліментів на утримання дочки саме з врахуванням стану здоров»я відповідача та його матеріального стану.

Рішення суду постановлено з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, а тому підстав для його скасування не вставновлдено.

З огляду на відстрочення відповідачу сплати судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення та залишення апеляційної скарги без задоволення, є підстави для стягнення цих судових витрат.

Керуючись ст.ст. 136, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 15 червня 2018 року без зміни.

Стягнути з ОСОБА_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, індивідуальний ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь держави (Отримувач - УК у м. Івано-Франківську;Код ЄДРПОУ отримувача-37952250;Банк отримувача Казначейство України;Код банку (МФО) - 899998;Номер рахунку - 0009;Код класифікації доходів бюджету 22030101) судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1057,20 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 жовтня 2018 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Г.П. ОСОБА_6 Томин