Постанова

Іменем України

19 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 750/9806/16-ц

провадження № 61-16800св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 березня 2017 року у складі судді Литвиненко І. В. та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 30 травня 2017 року у складі колегії суддів: Євстафіїва О. К., Бечка Є. М., Шарапової О. Л.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання майна особистою приватною власністю.

Позов мотивовано тим, що рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2015 року шлюб між ним та ОСОБА_5 розірвано, але шлюбні стосунки між ними припинилися ще з 01 січня 2015 року. 01 червня 2015 року між ОСОБА_4 та комунальним підприємством «Паркування та ринок» (далі - КП «Паркування та ринок») укладено договір генерального підряду, відповідно до якого він здійснював інвестування та проводив роботи по будівництву об'єкта з продажу кегового пива, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_5 претендує на частку у власності на цей об'єкт.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4, уточнивши позовні вимоги, просив встановити факт припинення між сторонами шлюбних стосунків з 01 січня 2015 року та визнати об'єкт з продажу кегового пива по АДРЕСА_2 його особистою приватною власністю.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 березня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено факту припинення шлюбних стосунків з відповідачем з 01 січня 2015 року, а також суд першої інстанції виходив із того, що об'єкт продажу кегового пива по АДРЕСА_3 сторонами під час шлюбу.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 30 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 березня 2017 року залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що позивачем не доведено належними доказами факт набуття об'єкта продажу кегового пива по АДРЕСА_2 за його особисті кошти. Будівельна готовність об'єкта з продажу кегового пива за вказаною адресою відбулася 22 жовтня 2014 року, тобто у період перебування сторін у шлюбі.

У червні 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки тому, що судові рішення у справі постановлені без з'ясування всіх обставин, які мають значення для справи, та з порушенням оцінки доказів. Суди попередніх інстанцій не встановили джерело придбання спірного майна та дійшли помилкового висновку про завершення будівництва об'єкта з продажу кегового пива по АДРЕСА_2 22 жовтня 2014 року, у період перебування сторін у шлюбі, а також те, що відповідач брала участь у будівництві спірного об'єкта.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 22 червня 2009 року у сторін народилася донька ОСОБА_6 11 березня 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2015 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано (а. с. 10).

19 квітня 2013 року КП «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради видано КП «Паркування та ринок» технічні умови № 7/3-692 на приєднання об'єкта з продажу кегового пива по АДРЕСА_4

17 травня 2013 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 та КП «Паркування та ринок» укладено договір № 02:051:0029 про спільну інвестиційну діяльність без створення юридичної особи, відповідно до якого сторони домовилися здійснювати спільну діяльність з розміщення та експлуатації об'єкта з продажу кегового пива (а. с. 141-143).

20 червня 2014 року на замовлення ОСОБА_5 розроблено кошторис на проектні роботи по зовнішньому електропостачанню павільйону кегового пива по АДРЕСА_5

22 жовтня 2014 року між ОСОБА_5 та КП «Чернігівводоканал» укладено договір № 20512 на водопостачання та водовідведення об'єкта з продажу кегового пива по АДРЕСА_6

01 червня 2015 року між ОСОБА_5 та КП «Паркування та ринок» розірвано договір від 17 травня 2013 року № 02:051:0029 про спільну інвестиційну діяльність без створення юридичної особи (а. с. 144). Судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначений договір ОСОБА_5 розірвано на прохання її чоловіка ОСОБА_4

01 червня 2015 року між ОСОБА_4 та КП «Паркування та ринок» укладено договір № 02:051:0029-с про співробітництво в питаннях, пов'язаних з будівництвом об'єкта з продажу кегового пива (а. с. 145).

12 червня 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір про поділ спільного майна подружжя, за умовами якого сторони домовилися про те, що 3/5 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_7 належить їм на праві спільної сумісної власності та що їх набуто ними за рахунок спільних грошових коштів у період перебування у шлюбі. Пунктом 7 даного договору встановлено, що 3/10 частин цього будинку з господарськими будівлями та спорудами належить на праві особистої приватної власності ОСОБА_4, а інші 3/10 його частин - ОСОБА_5 (а. с. 23-24).

12 червня 2015 року сторонами укладено договір про поділ спільного майна подружжя, згідно з яким сторони домовилися, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 належить їм на праві спільної сумісної власності та що його набуто ними за рахунок спільних грошових коштів у період перебування у шлюбі. Пунктом 7 цього договору передбачено, що 1/2 частина даного будинку з господарськими будівлями та спорудами належить на праві особистої приватної власності ОСОБА_4, а інша 1/2 його частина - ОСОБА_5 (а. с. 21-22).

Також 12 червня 2015 року між сторонами справи укладено договір про сплату аліментів на дитину, за умовами якого дитина сторін ОСОБА_6 проживатиме разом з матір'ю ОСОБА_5, а ОСОБА_4 сплачуватиме аліменти та додаткові витрати на утримання дитини (а. с. 25-26).

У 2015 році ПП «Арді Ка» розроблений робочий проект по будівництву будівлі об'єкта з продажу кегового пива по АДРЕСА_2

Рішенням Ріпкинського районного суду від 22 жовтня 2015 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано.

КП «Паркування та ринок» оформлено декларацію про готовність об'єкта з продажу кегового пива до експлуатації, яка затверджена управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області 27 жовтня 2015 року за № 946 (а. с. 149-151). У цій декларації зазначено, що: дата початку будівництва - серпень 2015 року, дата закінчення будівництва - жовтень 2015 року, строк введення об'єкта -жовтень 2015 року.

28 жовтня 2015 року між КП «Паркування та ринок» і ОСОБА_4 складено акт приймання-передачі вказаного об'єкта у натурі (а. с. 152).

31 грудня 2015 року здійснена державна реєстрація права власності на спірний об'єкт за ОСОБА_4, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 51866708 від 21 січня 2016 року (а. с. 20).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що спірний об'єкт з продажу кегового пива повністю споруджений не пізніше 22 жовтня 2014 року.

Згідно з частиною першою статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до частини шостої статті 57 СК України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Згідно зазначених норм при вирішенні питання про правовий режим майна подружжя з'ясуванню підлягають як підстави й час набуття такого майна, так і обставини, що свідчать про окреме проживання подружжя у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин до розірвання шлюбу.

Як роз'яснено в пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України) відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17.

Вирішуючи справу, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що повна будівельна готовність об'єкта будівлі з продажу кегового пива по АДРЕСА_2 відбулася у період перебування сторін у шлюбі до 01 січня 2015 року.

Позивачем не було доведено, що спірний об'єкт збудовано за його особисті кошти та він є, відповідно, його приватною власністю.

Суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з того, що спірне майно набуто в період перебування сторін справи у шлюбі, а та обставина, що воно зареєстроване на одного з подружжя, не позбавляє іншого з подружжя права на частку у такому майні.

Суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з того, що позивачем не доведено факту припинення шлюбних відносин з відповідачем з січня 2015 року, оскільки допитані судом першої інстанції свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 стверджували, що улітку 2015 року сторони проживали разом. Крім того, за показами свідка ОСОБА_9 сторони разом не проживають приблизно з грудня 2015 року.

Також ОСОБА_5 стверджувала, що 22 жовтня 2015 року до Ріпкинського районного суду Чернігівської області сторони не з'явилися у зв'язку з їх примиренням. Разом з тим, суд розглянув справу за їх відсутності та шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було розірвано.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

За наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції приймає постанову відповідно до правил, встановлених статтею 35 та главою 9 розділу III цього Кодексу, з особливостями, зазначеними у статті 416 цього Кодексу (частина перша статті 415 ЦПК України).

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 30 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник