Справа № 2-940/11
Провадження № 4-с/324/11/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2018 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кацаренко І.О.

за участю секретаря судового засідання Божко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Пологи скаргу ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та скасування постанови державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 та просив скасувати постанову старшого державного виконавця Шавлукової З.А. від 20 березня 2018 року про тимчасове обмеження відносно нього, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, у праві керування транспортним засобом.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначив, що 23 січня 2012 року Пологівський районний суд Запорізької області видав виконавчий лист №2/820/140/12 про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини до повноліття дитини.

На примусовому виконанні у Заводському відділі державної виконавчої служби м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження №30943295 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа.

20 березня 2018 року старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 винесено постанову відносно ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом за виконавчим провадженням № 30943295.

Скаржник вважає, що зазначена постанова є не обгрунтованою та має бути скасована, з наступних підстав.

На даний час він, ОСОБА_1, офіційно не працевлаштований, його діяльність щодо здобуття засобів для існування тісно пов'язана з керуванням транспортним засобом і це є єдиним джерелом для існування його та його сім'ї. ОСОБА_1 переживає скрутне фінансове становище, має необхідність забезпечувати свою життєдіяльність, тому встановлене обмеження у праві керування транспортним засобом, за допомогою якого він може працювати та без якого залишиться без засобів для існування, вважає грубим порушенням та обмеженням його конституційних прав і свобод.

У скарзі до суду ОСОБА_1 просив поновити йому строк на звернення зі скаргою до суду; визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Шавлукової З.А. при винесенні постанови від 20 березня 2018 року про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортним засобом; скасувати постанову старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 від 20 березня 2018 року про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортним засобом.

Ухвалою від 16 травня 2018 року скарга ОСОБА_1 була залишена без руху (а.с.11),

04 червня 2018 року після виконання ухвали суду ОСОБА_1 було відкрито провадження за його скаргою з поновленням строку для звернення зі скаргою.

Своєю заявою до суду ОСОБА_1 просить його скаргу розглянути без його участі (а.с.25).

18 червня 2018 року і 16 липня 2018 року на адресу суду надійшли письмові заперечення від Заводського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, в якому зазначено, що на виконанні у Заводському ВДВС міста Запоріжжя знаходиться виконавче провадження №30943295 по виконавчому листу №2/820/140/12 від 23 січня 2012 року, виданому Пологівським районним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини. Так як за вищезазначеним виконавчим провадженням наявна заборгованість, розмір якої сукупно перевищує суму платежів за шість місяців, тому згідно до Закону України №2234 від 07 грудня 2017 року за наявності заборгованості зі сплати аліментів, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та оголошеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Станом на 13 червня 2018 року боржник ОСОБА_1 до Заводського ВДВС міста Запоріжжя не зявлявся і не надавав підтверджуючих документів про сплату аліментів та доказів про те, що основне законне джерело засобів для існування - це транспортний засіб. Державний виконавець Шавлукова З.А. на підставі ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» винесла постанову про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортним засобом. Вищезазначена постанова направлена до керуючих органів.

Таким чином, вважають, що підстави для визнання неправомірними дії старшого державного виконавця Заводського ВДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_2 відсутні (а.с.28-29).

Представник Пологівського районного ВДВС ГТУ у Запорізькій області ОСОБА_4, діюча на підставі довіреностей на а.с.50,51, у судове засідання надала суду письмову заяву, в якій просить розглянути скаргу ОСОБА_5 без участі представника відділу ДВС без застосування засобів технічної фіксації. Проти скарги ОСОБА_1 заперечує і просить відмовити в її задоволенні (а.с.49).

Стягувач ОСОБА_3, яка викликалася в судові засідання рекомендованою поштою (а.с.27, 35, 46), будучи обізнаною про судовий розгляд скарги ОСОБА_1 в суді (а.с.27), в судове засідання не явилася, що не перешкоджає розгляду скарги в її відсутність.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України справа розглядається за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, беручи до уваги підтримання скарги скаржником, не визнання скарги державним виконавцем, дослідивши матеріали скарги, письмові заперечення, вважає, що вимоги скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено що на підставі рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 20 січня 2012 року з ОСОБА_5О здійснюється стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина по 1/4 частині зі всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23 грудня 2011 року і до повноліття дитини. За змістом рішення представник відповідача в судовому засіданні проти вимог позову не заперечував (а.с.48).

20 березня 2018 року старшим держаним виконавцем винесено постанову відносно ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (а.с.16)

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для винесення зазначеної постанови було те, що станом на 01 квітня 2018 року у ОСОБА_1 утворилася заборгованість по аліментам на суму 50153,93 грн., сукупний її розмір перевищує суму відповідних платежів за шість місяців (а.с.18).

Розмір заборгованості по сплаті аліментів боржник не оспорює.

Відповідно до здійснених запитів державним виконавцем зясовано, що боржник ОСОБА_1 за трудовим та цивільно-правовим договором не працює, згідно інформації про осіб-боржників, які отримують пенсію, інформацію не знайдено, згідно інформації про номери рахунків, відкритих юридичними та/або фізичними особами-підприємцями ОСОБА_1 як платник податків з таким податковим номером чи за серією та номером паспорта на обліку в органах ДФС не перебуває, згідно інформації про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб інформація в ДРФО відсутня (а.с.40-43).

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця.

Якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та холодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі:

1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування;

2) використання боржником транспортного засобу у зв'язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю (ч.3,6,9,10 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Встановлені обмеження державним виконавцем, про скасування яких просить скаржник, а саме обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, не суперечать законодавству, і до такого висновку суд дійшов, виходячи з наступного.

Скаржником не доведено суду, що обмеження його у праві керування транспортними засобами позбавить його основного законного джерела засобів для існування, як і не доведено використання боржником транспортного засобу у звязку з інвалідністю.

За загальнодоступною інформацією з відповіді Пенсійного фонду та Державної фіскальної служби України встановлено, що ОСОБА_1 не працює та не перебуває на обліку в органах ДФС.

Статтями 18 і 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право державного виконавця, перевіривши право власності на майно, накладати на нього арешт в порядку, встановленому законодавством, реалізуючи процедуру виконавчого провадження та покладені на нього обовязки.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Зміни до Закону України «Про виконавче провадження», якими, зокрема, запроваджено накладення обмеження на права боржника за постановою державного виконавця, внесені Законом України від 07 грудня 2017 року № 2234-19 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», набрали чинності 06 лютого 2018 року.

В Прикінцевих положеннях Закону України від 07 грудня 2017 року №2234-19 відсутні вказівки щодо відкладеного набрання чинності ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», а отже вона підлягає застосуванню одразу із набранням чинності даним Законом в цілому, із 06 лютого 2018 року.

До набрання чинності зазначеними змінами до статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній з 05 жовтня 2016 року, передбачалася можливість притягнення боржника до відповідальності за несплату аліментів за вдвічі менший період, а саме за наявності заборгованості із сплати аліментів у розмірі, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці, виконавець роз'яснює стягувачу право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що оскаржувані дії старшого державного виконавця вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця, право заявника не було порушено, у звязку з чим скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.247 ч.2,450-451 ЦПК України, ст.ст.18,26,71 Закону України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та скасування постанови державного виконавця.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Кацаренко І.О.