РІШЕННЯ

Іменем України

03.10.2018 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Школьніковій К.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву ОСОБА_1 з участю заінтересованої особи: приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Дитюк Галини Михайлівни, про встановлення факту проживання однією сім'єю,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю з грудня 1992 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 р.ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Заяву мотивує тим, що ОСОБА_1, познайомилася із ОСОБА_3 у 1991 р. На час знайомства заявниця була розлучена, а ОСОБА_3 розвівся у травні 1992 р., що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. З грудня 1992 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сімєю у квартирі батьків заявниці за адресою: АДРЕСА_1 разом із донькою від першого шлюбу, якій на той час було 5 років.

У 90-ті роки ОСОБА_3 займався лоточною торгівлею, а заявниця реалізувала взуття та вживаного одягу. У 2001 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 разом придбали квартиру (по ? частки) АДРЕСА_2, відповідно до договору купівлі-продажу від 17.12.2001 року, реєстрований №10892; реєстраційні посвідчення від 02.01.2002 р., видані ЛОДКПБТІ та ЕО ОСОБА_1 (серії НОМЕР_2) та ОСОБА_3 (серія НОМЕР_3).

Після придбання житла, заявниця та ОСОБА_3 переїхали у вищевказану квартиру, де проживали спільно до дня смерті ОСОБА_3, що стверджується довідкою з місця проживання про склад сімї і прописки №913 від 12.03.2018 року.

Отже, з 1992 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 р. заявниця та ОСОБА_3 проживали однією сімєю, вели спільне домашнє господарство, разом займалися підприємницькою діяльністю, внаслідок спільної праці набули у власність майно.

13.03.2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дитюк Г.М. заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_3, що стверджується витягом про реєстрацію №51201802. Спадковдавець заповіту не складав. Вставновлення факту проживання однією сімєю із померлим ОСОБА_3 необхідно для прийняття спадщини.

На підставі вищевикладеного, просить заяву задоволити.

В судове засідання заявнця не з'явилася, однак подала на адресу суду клопотання про слухання заяви у її відсутності, яку підтримує у повному обсязі.

В судове засідання заінтересована особа не з'явилася, причини неявки суду не повідомила.

З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи

або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За правилами п.5 ч.1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Частиною 2 ст.315 ЦПК України, встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Як роз'яснив Конституційний Суд України в рішенні у справі за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", частин четвертої і п'ятої статті 22 Закону України "Про міліцію" та частини шостої статті 22 Закону України "Про пожежну безпеку" (справа про офіційне тлумачення терміна "член сім'ї") членами сім'ї військовослужбовця, працівника міліції, особового складу державної пожежної охорони можуть бути визнані й інші особи за умов постійного проживання разом з суб'єктом права на пільги і ведення з ним спільного господарства, тобто не лише його (її) близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід, баба), але й інші родичі або особи, які не перебувають з військовослужбовцем, працівником міліції, особового складу державної пожежної охорони у безпосередніх родинних зв'язках (неповнорідні брати, сестри; зять, невістка; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші).

Відповідно до 4.1,2 ст.З Сімейного кодексу України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно ч.4 ст.З Сімейного кодексу України, сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Так, сімейні відносини можуть виникати між особами на підставі фактичних шлюбних відносин без зареєстрованого шлюбу.

Відповідно до ч.2 ст.З Сімейного кодексу України, подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Відповідно до положень ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ч.1 ст.10 Сімейного кодексу України, якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).

Згідно з положеннями ч.1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз.2 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. №7 якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутись в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику: у і справах про спадкування» судам роз'яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті З СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Судом встановлено, що у 2001 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 разом придбали квартиру (по ? частки) АДРЕСА_2, відповідно до договору купівлі-продажу від 17.12.2001 року, реєстрований №10892; реєстраційні посвідчення від 02.01.2002 р., видані ЛОДКПБТІ та ЕО ОСОБА_1 (серії НОМЕР_2) та ОСОБА_3 (серія НОМЕР_3).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 виданим Франківським районним у м. Львові відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сімї і прописки №913 від 12.03.2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали спільно однією сімєю з 1992 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

Таким чином, виходячи із вимог заяви, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що така підлягає до задоволення.

З наведених міркувань та керуючись ст.ст. 2,76-81,89,258-259,263-265,293,315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 з участю заінтересованої особи: приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Дитюк Галини Михайлівни, про встановлення факту проживання однією сім'єю,- задоволити.

Встановити факт проживання однією сім'єю з грудня 1992 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року,

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або в порядку ч.2 ст.354 ЦПК України.

Суддя Ванівський Ю.М.