Справа № 521/7770/18
Провадження № 2/521/3090/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2018 року

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Бобуйка І.А.,

секретаря судового засідання Богуш М.І.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Сікорського,8, поверх 6, оф. 32) до ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування своїх позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» зазначило, що 16 січня 2016 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 2-01, предметом якого є транспортний засіб Subaru, реєстраційний № НОМЕР_1. 28 серпня 2016 року в місті Одеса на вул. Малиновського відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Subaru, реєстраційний № НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу BMW, реєстраційний № НОМЕР_2, під керуванням відповідача. 23 листопада 2016 року суддя Малиновського районного суду міста Одеси розглянув справу № 521/16721/16-п про адміністративне правопорушення відносно відповідача за ст. 124 КУпАП, та визнав винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Зазначена постанова не була оскаржена та набрала законної сили у строки передбачені законодавством. До ПрАТ «СК «ВУСО» звернулася потерпіла сторона із заявою про виплату страхового відшкодування. В свою чергу, ПрАТ «СК ВУСО» на підставі рахунку-фактури № ОД-0028869 від 30 серпня 2016 року було складено страховий акт та здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 43384,94 грн. Отже, на підставі вищезазначеною, до ПрАТ «СК «ВУСО» перейшло право вимоги до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків.

25 липня 2017 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до якого ПрАТ «СК «ВУСО» відступає (передає), а ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих страхувальникам ПрАТ «СК «ВУСО» по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку №4 до Договору. В тому числі, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих страхувальнику по Договору страхування № 2-01 від 16 січня 2016 року (пункт 75 Додатку №1 до Договору). Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України). Тобто, як вбачається з Додатку № 1 до Договору ПрАТ «СК «ВУСО» передав ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» права вимоги Договору страхування № 2-01 від 16 січня 2016 року у розмірі 43384, 94 грн.

06 грудня 2017 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернулося до відповідача із претензією № 4910-02/ДГ від 06 грудня 2017 року про відшкодування шкоди в порядку регресу, проте, станом на 26 березня 2018 року виплати відшкодування в порядку регресу з боку відповідача здійснено не було.

З урахуванням вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача завдані збитки в порядку регресу в розмірі 43384,94 грн. та стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Також, просив розглядати справу без його участі.

Відповідач та його представник у судове засідання не зявились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, представник відповідача, повторно подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи в якому вказав, що не отримав докази на його адвокатський запит до ПрАТ СК «ВУСО» щодо відступлення права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Однак суд зауважує, що отримання вказаного доказу не звільняє відповідача відшкодувати шкоду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 січня 2016 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 2-01, предметом якого є транспортний засіб Subaru, реєстраційний № НОМЕР_1.

28 серпня 2016 року в місті Одеса на вул. Малиновського відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Subaru, реєстраційний № НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу BMW, реєстраційний № НОМЕР_2, під керуванням відповідача.

23 листопада 2016 року суддя Малиновського районного суду міста Одеси розглянув справу № 521/16721/16-п про адміністративне правопорушення відносно відповідача за ст. 124 КУпАП, та визнав винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Зазначена постанова не була оскаржена та набрала законної сили у строки передбачені законодавством. До ПрАТ «СК «ВУСО» звернулася потерпіла сторона із заявою про виплату страхового відшкодування.

ПрАТ «СК ВУСО» на підставі рахунку-фактури № ОД-0028869 від 30 серпня 2016 року було складено страховий акт та здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 43384,94 грн. Отже, на підставі вищезазначеною, до ПрАТ «СК «ВУСО» перейшло право вимоги до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків.

25 липня 2017 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до якого ПрАТ «СК «ВУСО» відступає (передає), а ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих страхувальникам ПрАТ «СК «ВУСО» по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку №4 до Договору. В тому числі, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих страхувальнику по Договору страхування № 2-01 від 16 січня 2016 року (пункт 75 Додатку №1 до Договору). Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України). Тобто, як вбачається з Додатку № 1 до Договору ПрАТ «СК «ВУСО» передав ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» права вимоги Договору страхування № 2-01 від 16 січня 2016 року у розмірі 43384, 94 грн.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) с різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

06 грудня 2017 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернулося до відповідача із претензією № 4910-02/ДГ від 06 грудня 2017 року про відшкодування шкоди в порядку регресу, проте, станом на 26 березня 2018 року виплати відшкодування в порядку регресу з боку відповідача здійснено не було.

Згідно з ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

За загальним правилом, згідно зі ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) вол транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В таї у випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до змісту ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Статтею 993 Цивільного кодексу України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що

одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Керуючись ст. ст. 16, 23, 993, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, ст.ст. 141, 204, 258, 259, 263, 264, 265, 352 ЦПК України, СУД

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Сікорського,8, поверх 6, оф. 32) до ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (код за , р/р 89011 в ПАТ «Альфа Банк», МФО 300346, місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Сікорського,8, поверх 6, оф. 32) завдані збитки в порядку регресу в розмірі 43384,94 грн. (сорок три тисячі триста вісімдесят чотири гривні 94 копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (код за , р/р 89011 в ПАТ «Альфа Банк», МФО 300346, місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Сікорського,8, поверх 6, оф. 32) суму сплаченого судового збору в розмірі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С У Д Д Я: ОСОБА_3