Ухвала

24 вересня 2018 року

м. Київ

справа №211/673/18

провадження №61-44103ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та касаційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, до комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа», третя особа - Центрально-міська районна в місті Кривому Розі рада, про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до суду з позовом до комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» (далі - КПТМ «Криворіжтепломережа»), третя особа - Центрально-міська районна в місті КривомуРозі рада, про зобов'язання вчинити певні дії, а саме списати заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 45 220, 94 грн.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі судді Сарат Н. О. від 24 квітня 2018 року, позов ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, задоволено частково.

Зобов'язано КПТМ «Криворіжтепломережа» списати заборгованість по особовому рахунку за адресою: АДРЕСА_1 за нараховані комунальні послуги з теплопостачання у розмірі 107, 30 грн, 10 737, 63 грн та 13 280, 43 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі колегії суддів: Бондар Я. М., Барильської А. П., Зубакової В. П. від 10 липня 2018 року апеляційну скаргу КПТМ «Криворіжтепломережа» задоволено.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2018 року скасовано.

У задоволенні позову ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, відмовлено.

У вересні 2018 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2018 року з пропуском строку на касаційне оскарження, оскільки згідно з поштовим штемпелем на конверті направлена до суду касаційної інстанції 05 вересня 2018 року.

Згідно зі статтею 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення, посилаючись на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки судове рішення апеляційного суду отримала 04 вересня 2018 року.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження заявником пропущено з поважних причин, вважаю за можливе його поновити.

У поданій до суду касаційній скарзі ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 45 220, 94 грн (21 202,88 грн + 10 737, 63 грн + 13 280, 43 грн - заборгованість за нараховані комунальні послуги з теплопостачання), яка станом на 1 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762*100=176 200).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга містить посилання на випадок, передбачений підпунктом

в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, а саме: справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

За змістом підпункту в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК Українисудові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню, якщо справа маєвиняткове значення для учасника справи.

У якості обґрунтування винятковості ОСОБА_1, зазначила, що для неї, як для представника неповнолітнього ОСОБА_2, який позбавлений батьківського піклування, справа має виняткове значення у зв'язку з обмеженням прав останнього гарантованих статтею 48 Конституції України, відповідно до якої кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Незгода заявника з оскаржуваним судовим рішенням в цілому, за відсутності інших обставин, не має розглядатися як обставина, що має впливати на визначення справи як такої, що має виняткове значення, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є.

Заявник не навела достатніх правових підстав для розгляду цієї справи в загальному порядку.

З огляду на наведене, у Верховного Суду відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, оскільки підстава, зазначена у підпункті в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не обґрунтована.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Інших підстав, які б спростовували віднесення цієї справи до категорії малозначних, касаційна скарга не містить і суд касаційної інстанції їх не встановив.

При цьому судова практика з цієї категорії справ є однозначною й безспірною.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de laTorre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, подала касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною другою статті 390, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітного ОСОБА_2, про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.

Поновити ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітного ОСОБА_2, строк на касаційне оскарження постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2018 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітного ОСОБА_2, на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, до комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа», третя особа - Центрально-міська районна в місті КривомуРозі рада, про зобов'язання вчинити певні дії, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник