Справа № 454/662/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2018 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Струс Т. В. ,

за участю секретаря Коваль Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та скасування боргу за сплату аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із даним позовом до відповідачки ОСОБА_2 в якому зазначив, що 17.05.2008р. зареєстрував шлюб із відповідачкою. В шлюбі у сторін народилася дочка ОСОБА_3, 19.08.2009р.н. яка від народження була зареєстрованою у квартирі його батька в м. Сокаль по вул. Героїв УПА, 50/11. Влітку 2012р. вказану квартиру було продано, тому дочку сторони зареєстрували за місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1, в будинку матері відповідачки. Проте фактично дочка сторін від народження до даного часу проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 у квартирі, що належить матері позивача. Шлюб між сторонами розірвано 17.04.2013р. Після розлучення відповідачка звернулася до Сокальського районного суду із позовом про стягнення із відповідача аліментів на утримання дочки. Зазначає, що на час розгляду даної справи в судовому засіданні він надавав пояснення з приводу того, що місцем проживання дочки не збігається із місцем її реєстрації. Позов він визнав частково, оскільки сподівався, що відповідачка буде проживати та утримувати їх дочку. Рішенням суду від 17.07.2013р. вирішено стягувати із позивача в користь відповідачки аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, 2009р.н. в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що в період розгляду вказаної справи відповідачка виїхала на місце проживання у Російську Федерацію, де проживає до сьогодні. Дочка проживає з позивачем та його матір»ю в м. Сокаль, перебуває на утриманні позивача, відповідачка відвідує дитину один-два рази на рік та перебуває з нею на протязі двох-трьох тижнів. В той же час позивач сплачує аліменти відповідачці на утримання дочки. Відповідачка з дитиною не проживає, не утримує її, отримані від позивача кошти витрачає на свій розсуд та на власні потреби. Зазначає, що 01.03.2018р. він отримав у Сокальському РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області розрахунок заборгованості, згідно якого на вказану дату існує борг в розмірі 46720,92грн. Факт проживання їх з відповідачкою дочки в м. Сокаль по вул. Героїв УПА, 60/33 є доведений наданими суду доказами, а відтак просить визнати ОСОБА_2 такою, що не має права на стягнення аліментів з позивача на утримання дочки ОСОБА_3, 19.08.2009р.н. з 01.08.2013р. Визнати відсутність боргу у позивача перед відповідачкою із сплати аліментів на утримання дочки, а також закрити виконавче провадження №40193420 згідно виконавчого листа №454/1827/13-ц щодо стягнення аліментів на утримання дочки.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначила, що позовних вимог не визнає. Зазначила, що твердження позивача щодо не прийняття нею участі у вихованні та утриманні дитини не відповідає дійсності та спростовується тим, що на даний час їх дочка проживає із нею. Крім цього зазначає, що твердження позивача щодо сплати аліментів також не відповідають дійсності, оскільки за пять років ним сплачено лише 15233,37грн. аліментів в той час як існує борг в сумі 46720,92грн. Крім цього, зазначає, що заборгованість із сплати аліментів у позивача виникла з 2013р., відтак позивачем пропущено строк на звернення до суду із даним позовом, наслідком чого є відмова у задоволенні позову. Просить відмовити у задоволенні позову у звязку з безпідставністю та необґрунтованістю.

У відповіді на відзив позивач вказує на те, що відповідачка спростовує його вимоги тим, що в даний час вона проживає з їх дитиною, однак дане твердження не відповідає дійсності так як вона лише в перших числах квітня цього року повернулася в Україну та стала проживати в ІНФОРМАЦІЯ_3. В той час їх дочка навчається в м. Сокаль у Сокальській ЗОШ №4, що підтверджується відповідною довідкою навчального закладу. Відповідачка проводить час із дочкою тільки на вихідні і святкові дні. Звертає увагу на те, що до відзиву не долучено жодного доказу на підтвердження факту періодичного чи постійного проживання відповідачкою з дитиною. Щодо пропуску строку позовної давності повідомляє, що про наявність заборгованості із сплати аліментів він дізнався 01.03.2018р. отримавши розрахунок у Сокальському РВ ДВС, відтак зазначає, що позовної давності ним не пропущено.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити, в обґрунтування вимог зіслалися на доводи, що викладені у позові.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні позовних вимог не визнали, заперечили повністю щодо задоволення позову та підтримали заперечення викладені у відзиві.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що є матір»ю позивача. Після розлучення сина із невісткою, остання стала їздити на заробітки. Відтак не було з ким залишити онуку. Вона погодилася забрати онуку ОСОБА_4 до себе в м. Сокаль, де проживає у власній квартирі по вул. Героїв УПА, 60/33. Крім цього, вона була змушена звільнитися з роботи щоб доглядати за онукою. Колишня невістка спочатку приїздила до дитини раз на три місяці, а потім рідше раз на пять місяців. Невістка надавала їй кошти на прожиття та утримання дочки, однак їх не вистачало. Син також надає матеріальну допомогу дитині. Обоє з колишньою дружиною купують одяг дочці та надають утримання. В той час онука проживає із нею та навчається у Сокальській ЗОШ №4.

Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши докази в справі суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.2, ч.3 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Як встановлено в ході розгляду справи сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.05.2008р. по 30.04.2013р.

В шлюбі у сторін народилася дочка ОСОБА_3, 19.08.2009р.н., що підтверджується свідоцтвом серії 1-СГ №214603.

Відповідно до копії рішення Сокальського районного суду від 17.07.2013р., встановлено, що таким вирішено стягувати з ОСОБА_1, 04.02.1986р.н. на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, 19.08.2009р.н. в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 03.07.2013р. і до досягнення дитиною повноліття.

Із розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні №40193420, здійсненого Сокальським РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області, встановлено, що станом на 01.03.2018р. ОСОБА_1 має заборгованість період ОСОБА_2 із сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_3, 2009р.н. в сумі 46720,92грн.

Згідно довідки виконкому Переспівської сільської ради №102 від 14.02.2018р., встановлено, що дочка сторін ОСОБА_4, 2009р.н. дійсно є зареєстрованою в ІНФОРМАЦІЯ_4, але на даний час не проживає.

Відповідно до довідки Сокальської НВК ЗШ І-ІІІ ступенів №4 ліцей №14 від 12.03.2018р., встановлено, що ОСОБА_4 дійсно навчається у Сокальській НВК ЗШ І-ІІІ ступенів №4 ліцей з 01.09.2016р. по даний час.

В ході розгляду справи із досліджених доказів та зокрема пояснень сторін та свідка, встановлено, що з часу присудження згідно рішення Сокальського районного суду від 17.07.2013р. аліментів із позивача в користь відповідачки на утримання їх малолітньої дочки ОСОБА_3, 19.08.2009р., дочка проживала та продовжує проживати із матір»ю позивача.

Також встановлено, що мама дитини на утримання якої присуджено аліменти, а відповідач по справі, після постановлення судом вказаного рішення періодично їздить у Російську Федерацію на заробітки, надає кошти на утримання дочки, яка проживає із матір»ю чоловіка, який в свою чергу не зважаючи на рішення суду про стягнення із нього аліментів також надає утримання дочці.

Згідно ч.2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відтак, в ході розгляду справи встановлено, що після постановлення судом рішення про стягнення із позивача аліментів на користь відповідачки на утримання їх малолітньої дочки ОСОБА_3, 19.08.2009р. виникла обставина, що має істотне значення, а саме те, що дитина проживає із матір»ю позивача, своєю бабою, в той час як мама дитини, проживає окремо, періодично їздить за кордон на заробітки та обоє батьків надають матеріальне утримання дочці, що надає суду підставу повністю звільнити позивача від сплати заборгованості за аліментами.

Відповідно позовна вимога про звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами підлягає до задоволення від часу такого присудження до дати звернення до суду із даним позовом.

Що стосується вимоги про визнання відповідача ОСОБА_2 такою, що не має права на стягнення із позивача ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3, 2009р.н., у задоволенні такої вимоги суд відмовляє, оскільки такою вимогою позивач обмежує права, що можуть виникнути у майбутньому у відповідачки в звязку із зміною обставин, зокрема зміною місця проживання їх дитини.

Також суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про закриття виконавчого провадження №40193420 щодо стягнення із позивача в користь відповідачки аліментів, оскільки підстави для закінчення виконавчого провадження є чітко визначені ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» та в даному випадку належать до компетенції державного виконавця.

Крім цього, щодо твердження відповідачки ОСОБА_2 відносно пропуску позивачем строку звернення до суду із даним позовом, що тягне за собою застосування наслідків передбачених ст. 267 ЦК України, судом встановлено те, що аліментні зобовязання є періодичними платежами та згідно наданого розрахунку заборгованості із сплати аліментів встановлено, що останній платіж здійснений позивачем в січні 2018 року. Сплату аліментів присуджено у часті від заробітку та те, що не зважаючи на періодичну сплату позивачем аліментів виник борг про наявність якого позивач дізнався при отриманні розрахунку в березні 2018р., відповідно у застосуванні позовної давності суд відмовляє.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з того, що згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно, у звязку із задоволенням однієї позовної вимоги, із відповідача ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути сплачену суму судового збору в розмірі 704,80грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_1, 04.02.1986р.н. від сплати заборгованості за аліментами в користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3, 19.08.2009р.н., за період з 03.07.2013 року по 14.03.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене учасниками розгляду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.

Позивач: ОСОБА_1, 04.02.1986р.н., місце проживання - м. Сокаль, вул. Героїв УПА, 60/33, Львівської області.

Відповідач: ОСОБА_2, 14.01.1979р.н., місце проживання - с. Переспа, вул. Сагайдачного, 57, Сокальського району, Львівської області.

Повний текст рішення складено 05.11.2018 року.

Головуючий: Т. В. Струс