Постанова

Іменем України

03 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 607/710/15-ц

провадження № 61-15981св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4,

суб'єкт оскарження - державні виконавці Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області Юрчак О. П. та Кущака В. Б.,

заінтересована особа - ОСОБА_7,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у складі судді Сташків Н. М. від 27 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області у складі колегії суддів: Ткача З. Є., Ходоровського М. В., Шевчук Г. М., від 11 квітня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на дії державних виконавців Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області (далі - Тернопільський МВДВС ГУЮ у Тернопільській області) Юрчака О. П. та Кущака В. Б., пов'язані із визначенням вартості та оцінки майна - земельних ділянок площею 1,3389 га, 0,1399 га, 0,4530 га, 0,3182 га, що знаходяться на території Шляхтинецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області.

Скарга мотивована тим, що в провадженні Тернопільського МВДВС ГУЮ у Тернопільській області перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 21 жовтня 2015 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 коштів у розмірі 1 317 768,91 грн.

Постановою старшого державного виконавця Тернопільського МВДВС ГУЮ у Тернопільській області Юрчаком О. П. від 21 вересня 20016 року призначено ОСОБА_8 експертом, суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання у зазначеному виконавчому провадженні.

Відповідно до звітів, виконаних оцінювачем ОСОБА_8, станом на 21 вересня 2016 року вартість земельної ділянки площею 1,3389 га складає 281 833 грн, вартість земельної ділянки площею 0,1399 га - 58 763 грн, вартість земельної ділянки площею 0,4530 га - 194 620 грн, вартість земельної ділянки площею 0,3182 га - 129 512 грн.

Постановою державного виконавця Тернопільського МВДВС ГУЮ у Тернопільській області Кущака В. Б. від 10 жовтня 2016 року призначено експерта ОСОБА_9 для проведення рецензування звітів, виконаних ОСОБА_8

Згідно з висновком рецензента ОСОБА_9 звіти, що виконані оцінювачем ОСОБА_8, відповідають вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна мають незначні недоліки, що не впливають на достовірність оцінки.

Разом із тим, згідно зі звітом про оцінку зазначених земельних ділянок, виготовленим ТОВ «Орієнтир-реформа», станом на 15 листопада 2016 року їх вартість становить 1 267 700 грн, 387 900 грн, 1 190 000 грн та 708 200 грн.

Зазначав, що оцінка майна виконана оцінювачем ОСОБА_8 з порушенням вимог закону, його висновки не відповідають дійсності, оскільки земельні ділянки оцінювачем не оглядалися, оцінка майна є заниженою, внаслідок чого були порушенні його права як боржника за виконавчим провадженням. Рецензування звітів оцінки майна, виконані рецензентом ОСОБА_9, призначеного державним виконавцем Кущаком В. Б., є невмотивованими та необ'єктивними.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_4 просив визнати незаконними дії державного виконавця Юрчака О. П. щодо здійснення оцінки зазначених земельних ділянок; визнати незаконними дії державного виконавця Кущака В. Б. щодо рецензування звітів про оцінку майна; визнати недійсними та незаконними висновки про вартість земельних ділянок, виконаних оцінювачем ОСОБА_8, та скасувати вказані висновки.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2017 року відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні скарги.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що дії державних виконавців щодо визначення вартості майна боржника були вчинені відповідно до вимог закону, а визначення вартості цього майна та рецензування звіту про оцінку майна були здійснені належними суб'єктами оціночної діяльності - суб'єктами господарювання з дотриманням процедури, встановленої відповідними нормативно-правовими актами.

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 11 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_4

У травні 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати вказані судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення його скарги.

Касаційна скарга мотивована тим, що вартість земельних ділянок встановлена ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 17 червня 2015 року у справі № 607/710/15-ц, а тому державний виконавець безпідставно призначив оцінку земельних ділянок боржника. Також вказував на те, що Тернопільський МВДВС ГУЮ у Тернопільській області була порушення процедура реалізації земельних ділянок на електронних торгах, оскільки його не було повідомлено про дату їх проведення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 липня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно зі статтею 383 ЦПК України 2004 року сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За змістом частин другої та третьої статті 387 ЦПК України 2004 року, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У справі, що переглядається, установлено, що у провадженні Тернопільського МВДВС ГУЮ у Тернопільській області на виконанні перебуває виконавчий лист № 607/710/15-ц, виданий 21 жовтня 2015 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 1 317 768,91 грн.

На виконання виконавчого провадження та з метою проведення оцінки нерухомого майна боржника, а саме: земельних ділянок площею 1,3389 га 0,1399 га 0,4530 га 0,3182 га, що розташовані на території Шляхтинецької сільської ради Тернопільського району, постановою старшого державного виконавця Тернопільського МВДВС ГУЮ у Тернопільській області Юрчаком О. П. від 21 вересня 20016 року призначено ОСОБА_8 експертом, суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання у зазначеному виконавчому провадженні.

Відповідно до звітів, виконаних оцінювачем ОСОБА_8, станом на 21 вересня 2016 року вартість земельної ділянки площею 1,3389 га складає 281 833 грн, вартість земельної ділянки площею 0,1399 га - 58 763 грн, вартість земельної ділянки площею 0,4530 га - 194 620 грн та вартість земельної ділянки площею 0,3182 га - 129 512 грн.

Не погоджуючись із висновками звітів експерта щодо оцінки земельних ділянок, 05 жовтня 2016 року ОСОБА_4 відповідно до частини четвертої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» подав державному виконавцю заяву про рецензування звітів про оцінку майна.

Постановою державного виконавця Тернопільського МВДВС ГУЮ у Тернопільській області Кущака В. Б. від 10 жовтня 2016 року призначено експерта ОСОБА_9 для проведення рецензування звітів, виконаних ОСОБА_8

Згідно з висновками рецензента ОСОБА_9 звіти, що виконані оцінювачем ОСОБА_8, відповідають вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна мають незначні недоліки, що не впливають на достовірність оцінки.

Також установлено, що 15 листопада 2016 року було проведено електронні торги, на яких реалізовано майно боржника ОСОБА_4, а саме земельні ділянки площею 0,3182 га, 0,1399 га, 0,4530 га, що розташовані на території Шляхтинецької сільської ради Тернопільського району. Земельна ділянка площею 1,3389 га за цією ж адресою не була реалізована у зв'язку з тим, що торги не відбулися.

Звертаючись до суду зі скаргою на дії державних виконавців, ОСОБА_4 просив визнати незаконними дії державних виконавців щодо здійснення оцінки зазначених земельних ділянок та рецензування звітів про оцінку майна та визнати недійсними та незаконними висновки про вартість земельних ділянок, виконаних оцінювачем ОСОБА_8 та скасувати вказані висновки.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка була чинною на час вчинення виконавчих дій) (далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з положеннями Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, у редакції чинній на час проведення оспорюваних виконавчих дій, (далі - Інструкція) під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє низку окремих виконавчих дій шляхом прийняття відповідних рішень (винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів) у випадках, передбачених законом та іншими нормативно-правовими актами.

Такі дії спрямовані на створення умов для застосування заходів примусового виконання, а так само на примушування боржника до повного, правильного і своєчасного виконання вимог, що містяться у виконавчому документі.

Виконавчі дії, спрямовані на примусове виконання рішень суду, здійснюються безпосередньо державним виконавцем. Зокрема, виконавчі дії, спрямовані на звернення стягнення на майно боржника, є комплексними та складаються з виявлення майна, його арешту (опису), вилучення, примусової реалізації тощо.

Згідно зі статтею 13 Закону для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець із власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання.

Аналогічне положення міститься у пункті 2.9 Інструкції.

Відповідно до частини першої статті 58 Закону визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Частиною третьою статті 58 Закону передбачено, що державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» вбачається, що рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності.

Частиною четвертою статті 58 Закону передбачено, що у разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання повідомлення.

Установивши, що дії державних виконавців щодо визначення вартості майна боржника були вчинені відповідно до вимог закону, а визначення вартості цього майна та рецензування звіту про оцінку майна на вимогу ОСОБА_4 були здійснені належними суб'єктами оціночної діяльності - суб'єктами господарювання з дотриманням процедури, встановленої відповідними нормативно-правовими актами, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання незаконними дій державних виконавців щодо здійснення оцінки земельних ділянок та рецензування звітів про оцінку майна та, відповідно, визнання вказаних висновків незаконними, недійсними та їх скасування.

Доводи касаційної скарги про те, що вартість земельних ділянок встановлена судовим рішенням, яке є преюдиційним, висновків суду не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Так, положеннями частини п'ятої статті 58 Закону передбачено, що звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку звіт втрачає чинність і оцінка майна проводиться повторно.

Установивши, що на момент прийняття державним виконавцем постанови про призначення експерта оцінювача ОСОБА_8 - 21 вересня 2016 року, термін дії попереднього звіту про оцінку майна від 10 червня 2015 року, на підставі якого ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 17 червня 2015 року вирішено питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірні земельні ділянки, закінчився, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що дії державного виконавця відповідали вимогам статті 58 Закону.

Доводи ОСОБА_4 про те, що Тернопільський МВДВС ГУЮ у Тернопільській області була порушення процедура реалізації земельних ділянок на електронних торгах, оскільки його не було повідомлено про дату їх проведення, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в силу частини другої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог вищезгаданої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Виконання судових рішень є невід'ємною частиною права на справедливий суд згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод. Органи державної виконавчої служби зобов'язані ефективно виконувати судові рішення.

Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що заявником не доведено, що діями державних виконавців були порушені положення Закону України «Про виконавче провадження» та ці дії спрямовані не на виконання судового рішення, що б слугувало підставою для задоволення скарги.

Таким чином суд першої інстанції виконав вимоги статті 212 ЦПК України 2004 року щодо оцінки доказів, повно і всебічно встановив обставини справи і ухвалив законне і обґрунтоване рішення.

Апеляційний суд відповідно до вимог статті 303 ЦПК України 2004 року перевірив законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції у межах своїх повноважень і дійшов правильного висновку, що воно ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 11 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді: О. В. Білоконь Б. І. Гулько Є. В. Синельников С. Ф. Хопта