Справа № 459/1602/18
Провадження № 2/459/735/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2018 року м. Червоноград

Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Рудакова Д.І.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

Справа № 459/1602/18

Позивач: ОСОБА_2, ОСОБА_3

Відповідач: ОСОБА_4

Третя особа: Орган опіки та піклування Червоноградської міської ради Львівської області

Вимоги позивача: позбавлення права користування житловим приміщенням

Особи, які зявилися в судове засідання:

Позивач ОСОБА_2,

Представника позивача ОСОБА_5,

Відповідач ОСОБА_6, ОСОБА_4,

Представник відповідач ОСОБА_7,

Позивачі звернулися до суду із позовом, в якому просили усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні приватною власністю шляхом позбавлення права користування ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, квартирою № 129 по вул.. Сокальська, 28 у м. Червонограді Львівської області.

Вимоги обґрунтувані тим, що позивачі являються власниками вказаної вище квартири. ОСОБА_6 є дружиною ОСОБА_2, разом не проживають та ведуть спільного господарства більше 15 років. Вказує, що відповідач є його сином, зареєстрований у вказаній вище квартирі, однак проживає фактично по вул.Сокальська, 18/36 у м. Червонограді. Стверджує, що відповідач в добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку в указаній вище квартирі не бажає, однак житловою площею такої не користується.

Заперечень відповідача до суду подано не було.

Позивач та його представник в судовому засіданні просять позов задовольнити. Представник позивача пояснив, що відповідач син позивача не проживає у спірній квартирі з двох років. Реєстрація останнього у вказаній вище квартирі не дає можливості власникам квартири розпоряджатися нею.

ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач та його представник в судовому засіданні вимоги позову не визнали, просять в задоволенні позову відмовити. Відповідач пояснив, що позивач є його батьком. На даний час не працює, навчається в училищі №11, з батьком стосунки нормальні, в нього неодноразово ночував, в квартирі три кімнати, памятає свою покійну бабусю, неодноразово провідував її, хоче житии з батьком. Після 2002 року іноді ночував в батька, прожив з батьком до 2016 року. Коли проживав у батька, в нього булла своя особиста кімната, де були його особисті речі. Після розірвання шлюбу батьків, потрапити до квартири не мав можливості, так як батько забрав ключі, тому змушений був забрати свої особисті речі з квартири. Також вказує, що коли йому було 13 років він з матірю жили то в батька, то в баби. Забезпечувала усім необхідним його мати.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явилася, подала повідомлення про те, що рішення виконавчим комітетом Червоноградської міської ради по даній справі не приймалося у зв'язку з тим, що на момент прийняття рішення ОСОБА_2 досягнув повноліття.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що з 1977 року проживає ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказує, що добре знає позивача, його сина та дружини не знає і нікого не бачила. На похороні мати позивача ні відповідача, ні його матері не було. У період з 2013 року по 2016 рік часто приходила в квартиру позивачів, чужих речей не бачила.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що позивач ОСОБА_2 є її сусідом, відповідача не знає, ніколи не проживав у квартирі позивача, памятає його ще маленьким. Бачила відповідача коли йому було 1,5 роки. У спірній квартирі проживала лише його мати.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що позивач ОСОБА_2 є її племінником. Мати відповідача забрала останнього з місця проживання у спірній квартирі близько 1,5 роки тому, до бабусі своєї він появлявся, на похорон бабусі (мати позивача) відповіда не прийшов, оскільки не відпустила мати. Стверджує, що відповідач не зявлявся у спірній квартирі, ключів від квартири він немає.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що позивач є її племінником, відповідач прописаний у спірній квартирі.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що позивач є її колишній зятем. Стверджує, що відповідач її онук проживав із народження в спірній квартирі. Стверджує, що відповідач час від часу ходив до батька, жив у нього. Цього року також жив в батька 2-3 дні. Не дає згоду на прописку відповідача у її квартирі.

Інших заяв та клопотань учасниками справи не подано.

Процесуальні дії по справі не проводилися.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч.5. даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи , а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Аналогічні положення містяться у ст. 19 ЦК України, за якими суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За вимогами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом установлено, що відповідач по справі являється сином позивача (копія свідоцтва про народження серії I-СГ № 052672).

Квартира АДРЕСА_1 перебуває у власності позивачів.

Відповідач, згідно з довідкою Відділу реєстрації Червоноградської міської ради Львівської області про склад сімї № 7660 від 03.05.2018 року та копією будинкової книги, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно з актами Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області від 20.08.2018 року, 25.09.2018 року, 10.10.2018 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на час складання актів за цієї адресою не проживає.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України (далі - ЦК) під правом власності розуміється право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності полягає у тому, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст. 317 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У постанові від 16 листопада 2016 року Верховний Суд України зазначив, що правом користування житлом, яке перебуває у власності особи, мають члени сімї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право на житло одне з основних соціально-економічних прав людини. Відповідно до Загальної декларації прав людини кожен має право на такий життєвий рівень, включаючи житло, який є необхідним для підтримання його здоровя і добробуту його самого та його сімї.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), прийнятого у Парижі 20.03.1952 p., було гарантовано захист права власності. Згідно з нею кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна не інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави застосовувати такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно з ч.1 ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Суд бере до уваги аргументи відповідача, що його виселення покладе на нього надмірний тягар, адже іншого житла у нього немає.

З врахуванням того, що позивачами не надано суду доказів того, що відповідач не проживає у спірній квартирі понад рік, оскільки ними долучено до матеріалів справи акти саме на час складання таких (датовані 2018 роком), останній іншого житла немає, реєструвати в житлі, в якому відповідач проживає на даний час, бабуся відмовляється, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 263-265, 268, 273, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19.10.2018 року.

Позивач ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1, 80100, м. Червоноград, вул. Сокальська, 28/129, Львівська область), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_2, 80100, м. Червоноград, вул.. Шептицького, 1/186, Львівська область)

Відповідач ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4, 80100, м. Червоноград, вул.. Сокальська, 28/129, Львівська область)

Третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Червоноградської міської ради (80100, м. Червоноград, пр. Шевченка, 19, Львівська область)

Суддя: Д. І. Рудаков