н/п 2/490/1890/2018 Справа № 490/2108/18
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
27 вересня 2018 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого - судді Черенкової Н.П.,
при секретарі Янкевич В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовною заявою Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» до ОСОБА_1 про стягнення вихідної допомоги, виплаченої у звязку зі звільненням, -
Ухвалою суду від 27.04.2018 р. відкрито провадження у справі.
Ухвалою суду від 21.06.2018 р. підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.
Представник позивача до судового засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав та не заперечував проти постановлення заочного рішення. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача.
Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, припини неявки суду не повідомив.
За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Обставини справи, встановлені судом.
Відповідно до п. 8.2.10 Колективного договору, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 ст. 36 та в пунктах 1,2,6 ст. 40 КЗпП України, виплачувати працівникам адміністрації Миколаївського порту вихідну допомогу у розмірі трьох середньомісяних заробітків; внаслідок порушення адміністрацією законодавства про працю, колективного або трудового договору (ст. 38 і 39 КЗпП України), виплачувати працівникам вихідну допомогу у розмірі не менш чотирьох середньомісячних заробітків.
Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.12.2017 року позов ОСОБА_1 задоволено, поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого контролера команди охорони загону загальної охорони служби загальної охорони та режиму Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», стягнуто з ДП «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 62963,28 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого контролера команди охорони загону загальної охорони служби загальної охорони та режиму Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» та стягнуто заробітну плату за час вимушеного прогулу за один календарний місяць у розмірі 7160,40 грн. Стягнуто з ДП «Адміністрація морських портів України», стягнуто з ДП «Адміністрація морських портів України» на користь держави судовий збір у сумі 1280,00 грн.

Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 30.01.2018 року рішення Заводського районного суду м Миколаєва від 14.12.2017 року в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінено, зменшено стягнення з 62693,28 грн. до 59371,65 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Згідно наказу №53/о від 08.02.2018 року поновлено ОСОБА_1 з 23.03.2017 року на посаді старшого контролера команди охорони загону загальної охорони служби загальної охорони та режиму Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України».

Позивач посилається на те, що у звязку з поновленням на роботі ОСОБА_1, відпала підстава, на якій ним було набуто грошову допомогу, визначену колективним договором (п. 8.2.10) та сплачену понад норму, передбачену ЗКпП України, у розмірі 13425,76 грн., за такого вказані кошти зберігаються у відповідача без достатньої правової підстави та до теперішнього часу вказані кошти не повернуті позивачу.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ч. 1 ст. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди» положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов'язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства. Положення генеральної, галузевої (міжгалузевої), територіальної угод діють безпосередньо і є обов'язковими для всіх суб'єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду.

Згідно із ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зі змісту цієї норми матеріального права вбачається, що зобов'язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; здійснення набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом.

Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п. 6 ст. 36 та п. п. 1, 2 і 6 ст. 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (п. 3 ст. 36) - не менше двомісячного середнього заробітку; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (ст. ст. 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

Предметом даного спору є повернення грошової допомоги визначеної колективним договором та сплаченої понад норму, передбачену КЗпП України, оскільки позивача згодом поновлено на роботі.

Оскільки відповідача поновлено на посаді старшого контролера команди охорони загону загальної охорони служби загальної охорони та режиму Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», то правова підстава для набуття вказаної грошової допомоги відпала, а отже, позов підлягає задоволенню.

В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 1762,00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12,13,76-81, 280 282,354,355 ЦПКУкраїни суд, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" 13425,76 грн. вихідної допомоги, виплаченої у зв'язку зі звільненням.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Н.П. Черенкова