Справа № 737/847/18
Проваждення № 2/737/482/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області

суддяОСОБА_1
секретар судового засіданняОСОБА_2
розглянувши у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу№ 737/847/18
за позовомОСОБА_3
до третя особа ОСОБА_4 ОСОБА_5 Куликівської селищної ради Приватний нотаріус Куликівського районного нотаріального округу ОСОБА_6
провизнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в порядку спадкування
учасники справи та представники:
позивачне зявився
відповідачіне зявились
третя особа не зявився

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 15 вересня 2000 року помер її батько ОСОБА_7. На день своєї смерті ОСОБА_7 проживав разом зі своєю дружиною та матірю позивачки ОСОБА_8, яка померла 03 березня 2003 року. За життя ОСОБА_7 залишив заповіт, за яким все своє майно заповів своїм дітям: ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3, в рівних долях. Сестра позивачки ОСОБА_4 та її брат ОСОБА_5 подали у встановленому законом порядку до нотаріуса відмови від належних їм часток на користь позивачки. Брат позивачки ОСОБА_9 помер 11 квітня 2007 року. Після смерті батьків позивач, як спадкоємець за законом, прийняла спадщину. Інших спадкоємців у померлих немає. До спадкового майна входить житловий будинок, що знаходиться за адресою: Чернігівська область, Куликівський район, село Ковчин, вулиця Польова, 19, на який померлий ОСОБА_7 за життя не оформив відповідних правовстановлюючих документів, що стало причиною відмови у видачі їй свідоцтва про право на спадщину.

Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: будинок № 19, вулиця Польова, село Ковчин Куликівського району Чернігівської області.

Учасники справи в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Куликівською селищною радою надано суду заяву, в якій селищний голова повідомляє про відсутність заперечень проти позову та просить розглядати справу за відсутності представника селищної ради.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надали до суду заяви про визнання позову в повному обсязі та просять розглядати справу без їх участі.

Від приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу ОСОБА_6 надійшла заява про проведення судового засідання без його участі, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_3 заперечень не має.

Згідно зі ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідач визнав позов, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі, зокрема матеріали спадкової справи 195/2017, наданої приватним нотаріусом Куликівського районного нотаріального округу ОСОБА_6 щодо майна померлої 03 березня 2003 року ОСОБА_8, суд приходить до наступного.

ОСОБА_7 помер 15 вересня 2000 року (а.с. 5).

З довідки Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області № 749 від 08.08.2018 р. вбачається, що ОСОБА_7 на день смерті 15.09.2000 року був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з дружиною ОСОБА_8 (а.с.10).

Згідно з довідкою Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області № 748 від 08.08.2018 р. ОСОБА_7 був головою домогосподарства за адресою: Чернігівська область, Куликівський район, с. Ковчин, вул. Польова, буд. 19 (а.с.8).

Відповідно до заповіту від 15.09.1997 року, посвідченого секретарем виконкому Ковчинської сільської Ради народних депутатів, ОСОБА_7 на випадок своєї смерті все своє майно заповів своїм дітям: ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с.13).

Відомості про заповіт померлого ОСОБА_7 внесені до Спадкового реєстру, що підтвердженого інформаційною довідкою від 19.10.2018 року зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) (а.с. 35).

Відповідно до Цивільного кодексу УРСР (який діяв на момент відкриття спадщини) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом

шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про спадщину) спадкоємці померлого ОСОБА_7 не зверталися із заявою про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори. Отже спадкоємці за заповітом не прийняли спадщину після померлого 15.09.2000 року ОСОБА_7

Таким чином, спадкоємцем майна померлого ОСОБА_7 фактично стала його дружина ОСОБА_8, яка є спадкоємцем першої черги за законом, та яка на момент смерті спадкодавця разом з ним проживала в будинку за адресою: Чернігівська область, Куликівський район, с. Ковчин, вул. Польова, буд. 19, та вступила в управління зазначеним будинком.

ОСОБА_8 померла 03 березня 2003 року (а.с.6).

Після її смерті відкрилася спадщина, яку прийняла ОСОБА_3 згідно ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу УРСР шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном та звернувшись до приватного нотаріуса із відповідною заявою (а.с. 39).

Факт родинних відносин ОСОБА_8 та ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про народження останньої та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с.15,45).

ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які являлись спадкоємцями за законом першої черги померлої ОСОБА_8, звернулися до приватного нотаріуса із заявою, в якій відмовились від прийняття спадщини після померлої ОСОБА_8 (а.с.40-41).

ОСОБА_9, який також являвся спадкоємцем за законом першої черги померлої ОСОБА_8, помер 11 квітня 2007 року (а.с.7).

Таким чином, позивач являється єдиним спадкоємцем ОСОБА_8 за законом, який прийняв спадщину. Наявності інших спадкоємців судом не встановлено.

ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на право на дві земельні частки (паї) кожна з яких розміром 3,92 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі у землі, яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства КСП «КОМІНТЕРН» розташованого в селі Ковчин, Куликівського району Чернігівської області (а.с.61).

З відповіді приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу ОСОБА_6 від 26.09.2018 року вбачається, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: село Ковчин Куликівського району Чернігівської області, вулиця Польова, будинок № 19, у зв'язку з відсутністю у спадкодавця документів, підтверджуючих право власності на вищевказане майно за померлим (а.с. 12).

У технічному паспорті на спірний будинок вказано, що його побудовано у 1967 році (а.с. 19-21).

Однак, згідно з довідкою КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 133 від 09.06.2018 року станом на 31 грудня 2012 року (згідно з даними інвентаризаційної справи) на будинок № 19 по вул. Польова в селі Ковчин Куликівського району Чернігівської області право власності не зареєстровано (а.с. 11).

Відомостей щодо самочинного будівництва суду не надано.

Згідно з даними погосподарського обліку форма 1, ОСОБА_7 був головою домогосподарства за адресою: вул. Польова, 19, в с. Ковчин Куликівського району Чернігівської області (а.с.9)

Надані суду докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні.

Згідно зі ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. ОСОБА_7 має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Суд вважає за необхідне зазначити, що спадкодавці ОСОБА_7 та ОСОБА_8 могли не мати правовстановлюючих документі на спірний будинок з обєктивних причин. Так, на час побудови будинку порядок реєстрації нерухомості в Української СРСР регулювався Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, Міністерства комунального господарства Української РСР від 31.01.66 затвердженою Заступником Міністра комунального господарства Української РСР ОСОБА_10 31 січня 1966 р., яка втратила чинність 13.12.95. Відповідно до п. 6 зазначеної інструкції «Не підлягають реєстрації будинки та домоволодіння, які розташовані на територіях, що вилучені з віддання місцевих Рад депутатів трудящих постановами Уряду (на землях промислових підприємств, транспорту, Міністерства оборони СРСР та ін.). Не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані». Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 31 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об'єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:

1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;

2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об'єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об'єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об'єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Судова практика, що склалась після зміни законодавства в частині реєстрації прав власності на нерухоме майно в сільській місцевості, стала на захист прав власників такого майна та їх спадкоємців. Так, згідно з Інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Суди обгрунтовано задовольняють позови спадкоємців про визнання за ними права власності на житловий будинок при поданні документів щодо права користування або права власності на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок, висновку БТІ або сертифікату відповідності, виписки з погосподарської книги сільської ради щодо належності будинку, а також наявних рішень про видачу спадкодавцю свідоцтва про право власності на будинок, яке він не отримав.

За таких умов, враховуючи, що померлі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до 05.08.1992 року побудували будинок за адресою: Чернігівська область, Куликівський район, село Ковчин, вулиця Польова, 19, але за життя не отримали правовстановлюючого документу на будинок, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 та визнати за нею право власності на зазначений будинок.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 12, 13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу Українисуд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, АДРЕСА_1 ) право власності на житловий будинок загальною площею 82,6 кв.м., житловою площею 49,6 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами (означеними в плані технічного паспорту на будинок літерами: житловий будинок А-1, погріб під частиною будівлі а1-1, веранда а-1, сараї Б-1, б-1, Б1-1, літня кухня В-1, ганок а2-1) садиби № 19 по вулиці Польова села Ковчин Куликівського району Чернігівської області в порядку спадкування за померлою 03 березня 2003 року ОСОБА_8.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Куликівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 05 листопада 2018 року.

Суддя А.С. Лібстер