Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2018 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Горбані О.В.,

за участю представників позивача - ОСОБА_2 і ОСОБА_1,

представника відповідача - адвоката Гука А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Авіакомпанії «Острієн Ерлайнз АГ» (Austrian Airlines AG) в особі Представництва «Австрійські авіалінії в Україні» про відшкодування матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, яка полягає у 250 євро - компенсація за неправомірну відмову в посадці позивача проти її волі; 11 644,0 грн. - примусове повернення сплачених коштів за придбаний та невикористаний з вини співробітників відповідача авіаквиток сполученням Львів-Брюссель; 17126,0 грн. - вартість придбаного авіаквитка авіакомпанії «LOT» на рейс № LO 766 Львів-Варшава та LO 233 Варшава-Брюссель у зв'язку з неправомірною відмовою представників відповідача у посадці позивача на рейс.

Позов мотивований тим, що в зв'язку з проходженням курсу лікування в медичній установі Бельгії позивач протягом всього 2015 р. здійснювала неодноразові авіа перельоти рейсами відповідача. Одна з чергових процедур була призначена на 28.10.2015 р., в зв'язку з чим вона придбала квіток на стикувальні рейси Львів-Відень-Варшава, який мав відбутись 28.10.2015 р. Факт оплати послуг перевезення та укладення із відповідачем договору перевезення підтверджується електронним квитком на рейс № ОS 382. Даний рейс № ОS 382 Львів-Відень здійснювався авіакомпанією «Австрійські Авіалінії». 27.10.2015 р., перед здійсненням перельоту вищевказаним рейсом, позивач у телефонному режимі спілкування із представниками відповідача, які повідомили їй про можливість отримати у розпорядження інвалідний візок для більш комфортного перельоту, зважаючи на проходження позивачем курсу лікування , а також повідомлено їй про можливість здійснити авіапереліт у бізнес-класі за умов наявності вільних місць. 28.10.2015 р. позивач, прибувши до міжнародного аеропорту «Львів», звернулась до представництва авіакомпанії «Австрійські Авіалінії» про можливість надання їй інвалідного візка та підвищення класу обслуговування за умов наявності вільних місць. Однак, на її прохання представники відповідача вимагали від неї пред'явлення медичної довідки про стан її здоров'я, яка б підтвердила можливість позивача здійснювати авіаперельот. Позивач на вимогу відповідача пред'явила довідку, що була складена французькою мовою, та додатково озвучила її зміст та повідомила співробітників «Австрійських Авіаліній» про термінову необхідність здійснити медичну процедуру в Бельгії. Зазначає, що жодних обмежень щодо здійснення авіа перельотів у позивача не було, стан здоров'я останньої дозволяв здійснити будь-які подорожі. Після успішно пройденої позивачем реєстрації на вищевказаний рейс, співробітниками «Австрійських Авіаліній» було відмовлено позивачу у посадці на рейс, у зв'язку з необхідністю ознайомлення з медичною довідкою про стан здоров'я позивача. Натомість відповідачем не запропоновано жодної компенсації за відмову у перевезенні та лише запропоновано позивачу безоплатно обміняти авіаквиток на 29.10.2015 р. Таким чином, позивач була змушена невідкладно придбати авіаквиток іншої авіакомпанії. За викладених обставин позивач ОСОБА_4 вважає, що відповідачем неправомірно відмовлено їй в посадці на рейс , що мав відбутися 28.10.2015 р., із необгрунтованим посиланням на можливий ризик погіршення стану здоров»я позивача під час польоту та просила суд стягнути з відповідача на її користь вказану суму.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі та надали пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. Просили позов задовольнити в повному обсязі. Також подано відповідь на відзив, в якій сторона позивача зазначає на те, що позивач не пасажиром з особливими потребами, не є інвалідом, будь-яких додаткових потреб чи допомоги не потребувала, а тому відповідач, на думку позивача. неправильно посилається на необхідність подання медичного дозволу на авіаперельот. Стверджує, що за відсутності візка та місць в бізнес-класі позивач продовжила б подорож і без даних покращень, позивач лише хотіла полегшити своє пересування аеропортом та аіваперельот. Наполягає, що відмова в перевезенні відбулась саме з вини працівників авіакомпанії відповідача, а не з волі позивача як пасажира.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Суду надано відзив на позов, в якому сторона відповідача посилається на те, що авіакомпанія вправі вимагати медичний дозвіл у випадку занепокоєння щодо фізичного стану пасажира, а відмова в перевезенні залежала саме від волі позивача.

Суд, вислухавши пояснення сторін, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов'язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а у разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов'язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Відповідно до статті 10 ЦК України чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, є частиною національного цивільного законодавства України. Якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України.

До правовідносин, що виникають при будь-якому міжнародному перевезенню людей, багажу чи вантажу, в тому числі й щодо відшкодування шкоди, застосовуються положення Конвенції для уніфікації деяких правил, що стосуються міжнародних повітряних перевезень, підписаної у Варшаві 12 жовтня 1929 року, зі змінами, внесеними Гаазьким Протоколом, підписаним у Гаазі 28 вересня 1955 року (далі - Варшавська конвенція) та Монреальською конвенцією-1999.

Відповідно до ст. 29 Монреальської конвенції-1999 під час перевезення пасажирів, багажу та вантажу будь-який позов стосовно заподіяної шкоди, незалежно від його підстави, чи то на підставі цієї Конвенції, договору, у зв'язку з правопорушенням або на будь-якій іншій підставі, може бути поданий лише відповідно до умов і меж відповідальності, які передбачені цією Конвенцією, без шкоди для визначення кола осіб, що мають право на позов, та їхніх відповідних прав. При будь-якому такому позові штрафи, штрафні санкції чи будь-які інші виплати, що не стосуються компенсації фактичної шкоди, не підлягають стягненню.

Зазначена норма Монреальської конвенції-1999 стосовно компенсації шкоди знайшла своє відображення у п. 2 глави 2 розділу XXVII Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, якою передбачено, що відповідальність перевізника за неналежне перевезення в будь- якому випадку обмежена реальними збитками, доведеними пасажирами.

Судом встановлено, що позивач придбала квиток на стикувальні рейси Львів-Відень-Брюссель на 28.10.2015 р. у зв'язку з проведенням медичної процедури в установі м. Бельгії. Даний рейс № ОS 382 Львів-Відень здійснювався авіакомпанією «Австрійські Авіалінії». Дані обставини підтверджено документально та не оспорюються сторонами у справі.

Позивач стверджує, що на вимогу відповідача пред'явила довідку, що була складена французькою мовою, та додатково озвучила її зміст та повідомила співробітників «Австрійських Авіаліній» про термінову необхідність здійснити медичну процедуру в Бельгії. Зазначає, що жодних обмежень щодо здійснення авіа перельотів у позивача не було, стан здоров'я останньої дозволяв здійснити будь-які подорожі.

Положеннями п. 3 розділу ІX Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України № 735 від 30 листопада 2012 року передбачено, що пасажир, фізичний стан якого викликає у перевізника занепокоєння (тяжкохворі, хворі на ношах та інші), допускається до повітряного перевезення у разі пред'явлення відповідної довідки закладу охорони здоров'я про те, що йому не протипоказано перевезення повітряним транспортом, а в окремих випадках і про те, що його захворювання не загрожує оточуючим.

Згідно з ч. 8 ст. 102 ПК України, авіаційний перевізник має право вимагати від інвалідів отримання медичного дозволу тільки у випадках, коли не можуть бути гарантовані безпека або здоров'я самих інвалідів чи інших пасажирів.

Відповідно до п.76 ч.1 ст.1 ПК України пасажир з обмеженими фізичними можливостями або інвалід - це пасажир, рухливість якого під час використання транспортного засобу є обмеженою внаслідок фізичної (сенсорної або опорно-рухової, постійної або тимчасової) чи розумової недієздатності або з будь-якої іншої причини, зокрема через похилий вік, ятан якого потребує відповідної уваги та пристосування до його особливих потреб під час обслуговування пасажирів.

Обидві сторони в судовому засіданні підтвердили, що позивач не є інвалідом, але під час аваіперельоту у позивача була обмежена рухова активність в зв'язку з наявним захворюванням.

В судовому засіданні встановлено, що метою аваіперельоту було проходження курсу лікування позивача.

Відповідно до п. 3 розділу ІX Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України № 735 від 30 листопада 2012 року, перевізник не відповідає за погіршення стану здоров'я пасажира або інші наслідки, які можуть статися з пасажиром під час посадки у літак, здійснення перельоту або після завершення повітряного та наземного перевезення у межах аеропорту внаслідок віку пасажира, його психічного або фізичного стану.

Відповідно до п.3 глави 1 розділу ІX Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України № 735 від 30 листопада 2012 року, пасажир, фізичний стан якого викликає у перевізника занепокоєння (тяжкохворі, на ношах та інші), допускаються до повітряного перевезення у разі пред'явлення відповідної довідки закладу охорони здоров'я про те, що йому не протипоказано перевезення повітряним транспортом, а в окремих випадках і про те, що його захворювання не загрожує оточуючим.

А відтак, у відповідача були обґрунтовані підстави для занепокоєння щодо фізичного стану позивача та відсутності протипоказань для аваіперельоту, а тому правомірні були дії відповідача щодо вимоги до позивача про надання відповідного медичного дозволу на здійснення перельоту повітряним транспортом.

В судовому засіданні встановлено, що медичний дозвіл встановленого правилами зразку не був наданий позивачем, а відтак відповідач правомірно відмовив позивачу у перевезенні на підставі п.2 розділу ІX Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України № 735 від 30 листопада 2012 року (фізичний стан пасажира та не пред'явлення пасажиром документів, необхідних для подорожі.

В судовому засіданні стороною позивача визнанався той факт, що відповідачем була запропонована можливість вилетіти наступним рейсом при умові заповнення медичної форми.

Вказані обставини дають суду підставі дійти висновку, що відмова в перевезенні позивача відповідачем 25.10.2015 р. відбулась не з вини перевізника, в зв'язку з чим на підставі з п.2 розділу ХІ Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України № 735 від 30 листопада 2012 року підстав для відшкодування шкоди немає.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки не засновані на законі.

На підставі викладеного, ст.ст.1, 102 ПК України, ст.ст.10, 908, 910 ЦК України, Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України № 735 від 30.11.2012 р., керуючись п.9, 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) до Авіакомпанії «Острієн Ерлайнз АГ» (Austrian Airlines AG) в особі Представництва «Австрійські авіалінії в Україні» про відшкодування матеріальної шкоди - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. М. Ларіонова