01.11.2018 637/1135/18
РІШЕННЯ

Іменем України

30 жовтня 2018 року с.м.т.Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області

у складі: головуючого - Тордія Е.Н. секретар судових засідань Сергієнко В.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду Харківської області цивільну справу №637/1135/18 (2/637/18) за позовною заявою ОСОБА_2 до Шевченківської селищної ради Харківської області про поновлення строку за для звернення до суду, встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на майно в порядку спадкування зазаконом,-

участь у справі приймала: представник позивача ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 19 вересня 2018 року, звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про поновлення строку за для звернення до суду, встановлення фактів що мають юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

В судовому засіданні позивач ,представник позивача, яка діє на підставі довіреності, прохали позовні вимоги задовольнити. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер його батько ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла його мати ОСОБА_5. Мати та батько були зареєстровані , як чоловік та дружина, проживали разом. Після смерті батька залишився будинок АДРЕСА_1, який побудований батьками у 1960 році, і на той час його реєстрація передбачена не була ,записи щодо власників будинку були зроблені в по господарській книзі.Після смерті ОСОБА_6, мати спадщину прийняла фактично, але оформити відповідні документи не встигла бо померла.

Після смерті батьків відкрилася спадщина до складу якої входить : житловий будинок АДРЕСА_1. Померлі заповіту не залишили. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги. ОСОБА_5 мала похилий вік та хронічні захворювання, потребувала постійного догляду, тому тривалий час позивач мешкав разом з нею, хоча при цьому був зареєстрований в іншому місці. Після її смерті здійснив її поховання , та фактично прийняв спадщину , продовжуючи користуватися будинком та речами домашнього вжитку, вважав що спадщину прийняв фактично, заяву про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавав. На теперішній час виникла необхідність у оформлені спадщини юридично, але зясувалось що правовстановлюючі документи на спадкове майно належним чином не оформлені. Відновлення документів зайняло певний час, що привело до порушення строку звернення до суду за захистом права на спадщину. Також зясувалося, що в результаті неправильного написання приз віща позивача відсутні документи які підтверджують родинні стосунки між батьком та матірю позивача. Так, в свідоцтві про смерть прізвище матері позивача зазначене як ОСОБА_5, а в його свідоцтві про народження та в інших правовстановлюючих документах його прізвище вказане як ОСОБА_2.

Звернувшись до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено, враховуючи, що він не був зареєстрованим разом з матірю на час відкриття спадщини, окрім того пропустив строк звернення, та відсутністю документів що підтверджують родинні відносини, йому рекомендовано звернутися до суду.

Відтак він вимушений звернутися до суду за визнання свого права та просить встановити факти, що ОСОБА_5, померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року є матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановити факт постійного проживання його та матері на час відкриття спадщини, та визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

В подальшому позивач в судові засідання не зявився , його інтереси представляла ОСОБА_4 ,яка позовні вимоги підтримала та прохала задовольнити в повном у обсязі.

В судове засідання представник відповідача Шевченківської селищної ради Харківської області не зявився, надав до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у своєї відсутності та проти задоволення позову ОСОБА_2, не заперечує.

Суд заслухавши пояснення позивача представника позивача, свідків, перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Кожна особа згідно ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожана особа має право на судовий захист. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження (серія НОМЕР_1) позивач народився, 27 лютого 1950 року, його прізвище та батьків вказане ( мовою оригіналу) ОСОБА_7, батька ОСОБА_6, мати - ОСОБА_8 (а.с.12).

Свідоцтвом про смерть (серія НОМЕР_2, виданим Шевченківським райвідділом реєстрації актів громадського стану Харківської області від 08 вересня 2000 року) засвідчено той факт, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер батько позивача - ОСОБА_6, який постійно мешкав в с.Огурцівка Шевченківського району Харківської області (а.с.11).

З свідоцтва про смерть (серія НОМЕР_3 виданого Шевченківським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області від 21 березня 2001 року) вбачається, що мати позивача ОСОБА_5, померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, яка постійно мешкала в с.Огурцівка Шевченківського району Харківської області.

Батьки позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в 1960 році побудували житловий будинок в АДРЕСА_1, в якому проживали разом до дня своєї смерті, що засвідчили допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Які пояснили , що у приз віщі позивача часто роблять помилку при перекладі . Родина Хиряків в с. Огурцівка одна, та засвідчили ,що ОСОБА_12 була матірю ОСОБА_7 Також засвідчили ,що позивач на час смерті матері мешкав разом з нею, враховуючи її похилий вік та стан здоровя ,доглядав за нею та господарством. Після її смерті поховав, та продовжував користуватися будинком та предметами вжитку по теперішній час.

Довідками №1356, №1357 Шевченківської селищної ради Харківської області від 19 жовтня 2018 року засвідчено, що згідно домової книги гр. ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований в будинку за АДРЕСА_1 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 року та разом з ним була зареєстрована та проживала дружина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року. На день смерті разом з нею зареєстрованих осіб не значиться.

З витягів зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 22 жовтня 2018 року вбачається, що після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року, спадкові справи не заводилися, заповітів не залишала.

Документи які позивачем надані до суду: військового квитка (серія НУ № 3576585 від 15 липня 1964 року) виданого на імя ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, гарантійного посвідчення щодо належності грошової частки у майні , виданого на імя ОСОБА_8 , підтверджують факт того , що ОСОБА_2 є сином померлих та отримати вказані документи у інший спосіб , ніж як у спадщину не мав.

Враховуючи надані до суду документи , також на підставі пояснень позивача, представника позивача, свідків, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року є матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Окрім того, надані та досліджені докази , свідчать про те що , ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживав разом зі спадкодавцею ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року на час відкриття спадщини.

Статтею 293 ЦПК України передбачено, що суд в порядку непозовного цивільного судочинства може розглядати справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності

Згідно п.1, п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особи, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Частиною 2 ст.315 ЦПК України, зазначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

На підставі наданих суду доказів, пояснень свідків, приймаючи до уваги, що позивач позбавлений можливості у здійсненні права на спадкування в інший шлях, крім встановлення у судовому порядку фактів родинних відносин та постійне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд вважає необхідним задовольнити вимоги в цієї частині.

Щодо вимог стосовно визнання права вланості в порядку спадкування за законом суд дійшов наступного.

Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

Відносини спадкування регулюються Цивільним кодексом України, який вступив у дію 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чине законодавство, зокрема, і правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року .

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу УРСР часом відкриття спадщини визначається день смерті спадкодавця.

Стаття 524 Цивільного кодексу УРСР передбачає що спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами ст. 529 Цивільного кодексу УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст. 533 Цивільного кодексу УРСР предмети звичайної обстановки і вжитку переходять до спадкоємців за законом, які проживали спільно з спадкодавцем, незалежно від їх черги і спадкової частки, якщо вони проживали з спадкодавцем до його смерті не менше одного року.

Вказані дії повинні бути здійснені на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 п.3.1. Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19 березня 2013 року № 95, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 квітня 2013 року за № 612/23144, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Дослідженні у судовому засіданні докази, дають підстави суду ,прийти до висновку, що батьки ОСОБА_2 мали у власності будинок № 24 , по вул. Дружби в с. Огурцівка , Шевченківського району Харківської області , який може бути успадкований позивачем, як спадкоємцем першої черги.

Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

За правилами ст. 549 Цивільного кодексу УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він- фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до п. 4.15 Наказу Мін'юсту від 22 лютого 2012 року № 296/5 зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вказано, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-1V, однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду.

У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Виходячи з того, що відповідачем не заявлено про застосування судом строків позовної давності, суд вважає можливим поновити строки звернення до суду з позовом.

Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, також враховуючи, що позивач є спадкоємцем першої черги, визнання за ним права власності не порушає нічиїх інтересів, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 133, 200, 223, 247, 258, 259, 268, 293, 315 ЦПК України, ст.ст. 524, 525, 529, 533, 548, 549 Цивільного кодексу УРСР (1963 року), ст. 41 ,55 Конституції України, ,15,16 Цивільного кодексу України , суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Шевченківської селищної ради Харківської області про поновлення строку за для звернення до суду, встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на майно в порядку спадкування зазаконом - задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк для звернення до суду за захистом його не визнаного права.

Встановити факт того, що ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року є матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом зі спадкодавцею ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року на час відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Апеляційна скарга на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи,зазначений строк обчислюється з часу виготовлення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадженн

СУДДЯ