Справа № 640/4101/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Київський районний суд міста Харкова:
головуючий - суддя Золотарьова Л.І.
за участю секретаря - Бломберус С.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу №640/4101/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, -
16.03.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: стягнути з відповідача майнову шкоду завдану внаслідок ДТП у розмірі 99 697,62 грн., моральну шкоду 10 000 грн.,витрати на проведення експертної оцінки пошкоджень автомобіля 1700 грн., судовий збір.
Ухвалою суду від 16.03.2018 позовну заяву залишено без руху, вказані недоліки позивачем усунуто.
Ухвалою суду від 20.04.2018 прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі; розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Ухвалою суду від 01.06.2018 відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову щодо накладення арешту на майно відповідача.
Отримавши ухвалу від 20.04.2018 та позовну заяву з додатками 14.05.2018 року, відповідач 29.05.2018 у відзиві на позов зазначив, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі. На його адресу не приходили виклики експерта та субєктів оціночної діяльності щодо прийняття участі в огляді пошкоджень автомобілів та оцінки заподіяної шкоди внаслідок ДТП, що позбавило його можливості приймати участь у цих заходах та надавати свої пояснення. Надані позивачем висновки є необєктивними та завищеними. Про постанову суду від 05.07.2017, якою його визнано винуватим у вчиненні ДТП, він дізнався лише при розгляді цієї справи, тому він вживає заходів для оскарження постанови. Позивачем не доведено факт спричинення йому моральної шкоди, наявність причинного звязку, та те що саме він має відшкодувати шкоду.
У відповіді на відзив на позовну заяву представник позивача зазначила, що відповідачем не доведено, що відповідачу не було відомо про зміст ухвали та позов раніше ніж до 14.05.2018 року. Постанова суду від 05.07.2017 року, якою відповідача визнано винуватим у ДТП, є чинною та не скасована у встановленому порядку. Посилання відповідача на те, що висновки щодо визначення матеріальної шкоди спричиненої внаслідок ДТП, є безпідставними та не підтверджені жодними доказами відповідача. Натомість позивачем надані висновки експертного дослідження від 09.08.2017 та 09.02.2018. Крім цього, дані висновків експерта були взяті до уваги МТСБУ при визначенні виплати на користь позивача і не заперечувалися цією установою. Крім того, згідно з відповіддю Укрпошти від 03.07.2017, експертне повідомлення було вручене відповідачу у відділенні поштового звязку. Однак відповідач не скористався своїм правом брати участь в огляді автомобіля. Позивачу була спричинена моральна шкода з підстав та обставин вказаних в позові.
У запереченнях на відповідь на відзив відповідач зазначив, що про зміст ухвали дізнався лише 14.05.2018 року, тому 15-ти денний строк на подачу відзиву на позов ним не було прощено і він надав до суду та направив позивачу 29.05.2018 року.
В судове засідання представник позивача не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала.
Відповідач не зявився, повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомив.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Вказаною постановою суду від 05.07.2017 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Таким чином, Постанова Київського районного суду м. Харкова від 05.07.2017 року є чинною та не скасованою у встановленому порядку.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, порушення відповідачем ПДР України, що спричинило виникнення ДТП, та винуватість відповідача встановлено постановою суду від 05.07.2017 року, тому ці обставини є встановленими та доведенню не підлягають.
У звязку з цим, безпідставними є посилання відповідача щодо не порушення ним ПДР України та відсутності вини у спричиненні ДТП та пошкодженні автомобіля позивача.
В наслідок ДТП був пошкоджений автомобіль НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, який є власником цього автомобіля, 2016 року випуску (а.с. 11-12, 19,21)
Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №29С від 09.08.2017 та висновку №7С судової автотоварознавчої експертизи від 09.02.2018 року, складеного субєктом оціночної діяльності ОСОБА_5, який був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу неправдивого висновку, про що міститься підпис у висновку від 09.02.2018 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_1, в результаті ДТП 15.06.2017, станом на момент огляду автомобіля 04.07.2017, складає 199 697 грн. 62 грн. з урахуванням ПДВ.
Після ДТП позивач звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про виплату страхового суми у звязку з вказаною ДТП та пошкодженням його автомобіля.
Вказана подія ДТП була визнана страховим випадком.
До обов'язків страховика, як це передбачено п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», належить здійснення страхової виплати у разі настання страхового випадку.
Як вбачається з листа від 26.10.2017 року, МТСБУ прийняло рішення про виплату ОСОБА_1 страхової суми у розмірі 100 000 грн., яка була перерахована 27.10.2017 ОСОБА_1 на його рахунок, що підтверджується випискою ПАТ «КБ «Приватбанк» з рахунку позивача.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Враховуючи, що виплата страхового відшкодування у розмірі 100000 грн. для повного відшкодування завданої відповідачем шкоди недостатньо, позивач просить стягнути з відповідача, як особи, яка завдала шкоду, різницю між завданим розміром шкоди і страховим відшкодуванням.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Разом з тим, суд враховує, що у висновку експертного автотоварознавчого дослідження №29С від 09.08.2017 та висновку №7С судової автотоварознавчої експертизи від 09.02.2018 року, визначено вартість матеріального збитку, завданого власнику (позивачу) автомобіля в результаті ДТП у розмірі 199 697 грн. 62 грн. з урахуванням ПДВ. Вказані висновки не є підставою для виникнення податкових зобов'язань, що виникають з надання послуг щодо проведення відновлювального ремонту. Зазначені зобов'язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ. Таким чином, у випадку не проведення фактичного ремонту, або проведення його особою, яка не є платником ПДВ, податкові зобов'язання не виникають. Оскільки позивачем не надані належні та допустимі докази того, що послуги з відновлювального ремонту його пошкодженого автомобіля здійснювались у платника податку на додану вартість, то суд не вбачає підстав для включення суми ПДВ у розрахунок спричиненої шкоди.
Отже, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Land Cruiser», станом на момент огляду автомобіля 04.07.2017, складає 166 414 грн. 68 грн. без включення суми ПДВ 20% (199697,62 / 1,2 = 166414,68)
Таким чином, різниця між завданим розміром шкоди спричиненої позивачу і страховим відшкодуванням складає 66 414 грн. 68 коп. (166 414,68 100000 = 66 414,68), та яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Посилання відповідача на те, що у висновку експертного автотоварознавчого дослідження №29С від 09.08.2017 та висновку №7С судової автотоварознавчої експертизи від 09.02.2018 року визначена матеріальна шкоди є завищеною та необґрунтованою, судом відхиляються, оскільки відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження своїх доводів та спростування висновків наданих позивачем, при цьому, згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідачем не заявлялися клопотання про призначення експертизи для визначення матеріально шкоди.
Крім того, згідно з довідкою Укрпошти від 03.07.2018, електронне повідомлення експерта ОСОБА_5 про час та місце огляду автомобіля було вручене відповідачу у відділенні поштового звязку (а.с. 16-18).
Відповідно до актів приймання-передачі від 09.08.2017 та 09.02.2018, позивачем було сплачено субєкту оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 1200 грн. та 500 грн. відповідно як вартість робіт з експертного автотоварознавчого дослідження вказаного автомобіля, а всього 1700 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Враховуючи, що позивач для відновлення свого порушеного права вимушений був сплатити за надання експертно-оціночних послуг 1700 грн., то ці витрати є збитками і підлягають відшкодуванню за рахунок винуватої особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно з п. п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Внаслідок ДТП позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, обумовлених пошкодженням його автомобіля 2016 року випуску, і вчинення проти нього протиправної поведінки, перенесення стресу під час самої ДТП, неможливість експлуатації автомобіля за власними потребами, що призвело до змін його нормальних, усталених, звичних і необхідних для неї умов життя. Ці обставини порушили звичний спосіб життя позивачки та потребували від неї додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності.
На підставі викладеного, з урахування принципу справедливості та співмірності, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково, у розмірі 5000 грн.
При цьому, між порушенням правил дорожнього руху відповідачем, наявністю його вини (що встановлено постановою суду від 05.07.2017) і заподіянням моральної шкоди позивачу існує прямий причинно-наслідковий звязок, і обовязок відшкодування такої шкоди саме відповідачем встановлено ст. 1167 ЦК України, тому доводи відповідача в цій частині судом відхиляються.
Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки вимоги немайнового характеру (щодо моральної шкоди) задоволені частково, то з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп. (704,80 / 2 = 352,40)
Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1033 грн. 55 коп. (681,15 +352,40 = 1033,55)
Суд постановляє рішення в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 82, 141, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, місце реєстрації: Харківська обл., Харківський р-н, с. Борщова, вул. Сонячна, 17.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце реєстрації: АДРЕСА_1.

Повний текст рішення складено 05.11.2018 року

Головуючий