Провадження № 2/127/4103/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2018 року м. Вінниця
Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Ан О.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину,-

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Вінницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької міської ради звернулась до суду з позовом в якому просила суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Вінницької міської ради кошти на відшкодування витрат Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, в сумі 2491,60 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.10.2016 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито, останнього звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку з примиренням з потерпілим ОСОБА_2 В рамках даного провадження відповідач своїми діяли завдав тілесних ушкоджень ОСОБА_2, у зв'язку з чим останній з 22.05.2016 року по 01.06.2016 року перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Вінницької міської клінічної лікарні швидкої допомоги. Середня вартість одного ліжко-дня за вказаний період за вказаний період в травматологічному відділенні складала 249,16 грн. Потерпілий в даному відділенні провів 10 днів, таким чином його вартість лікування склала 2491,60 грн. Лікарня є комунальним закладом та перебуває у власності територіальної громади м. Вінниці, тому понесені витрати закладу охорони здоров'я відповідно до ст. 1206 ЦК України повинні бути відшкодовані до бюджету м. Вінниці. Оскільки Вінницька міська рада не вживала заходів щодо стягнення коштів, з вищевказаним позовом звернувся прокурор.

Ухвалою суду від 24.09.2018 року відкрито провадження розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачеві визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 24.09.2018 року в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів відмовлено.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.10.2016 року кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито, звільнено його від кримінальної відповідальності у звязку з примиренням з потерпілим (на 5-6 а.с.).

Вказаною ухвалою встановлено, що ОСОБА_1 22 травня 2016 року біля 22.00 год., керуючи технічно-справним автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись зі швидкістю, приблизно, 80 км/год., чим перевищив допустиму в населених пунктах швидкість, по вул. Бучми, в напрямку вул. Чумацької, зі сторони вул. Войцеховського, в районі будинку №207 в м. Вінниці, відволік свою увагу від проїзної частини, після чого викрутив кермо ліворуч, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з автомобілем марки «ГАЗ-3110», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, який рухався в зустрічному напрямку, по своїй смузі руху. Після скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1, залишивши свій автомобіль, з місця пригоди втік.

Внаслідок даної пригоди, згідно з висновком судово-медичної експертизи №1102 від 22 липня 2016 року, у ОСОБА_2, під час стаціонарного лікування у МКЛ ШМД м. Вінниці, були виявлені тілесні ушкодження: закритий внутрішнє-суглобовий багатоуламковий перелом лівої пяткової кістки зі зміщенням, закритий перелом зовнішньої кісточки правої гомілки (малогомілкової кістки) без зміщення, садна обох ніг. Дані ушкодження у ОСОБА_2 не являлись небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, за ступенем тяжкості належать до середньої тяжкості, оскільки за своїм характером спричинили тривалий (більше 21 дня) розлад здоровя.

Також встановлено, що вищевказані обставини стали наслідком перебування ОСОБА_2 на лікуванні травматологічному відділенні Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги з 22.05.2016 року по 01.06.2016 року (на 7 а.с.).

Таким чином, судом встановлено, що між злочинними діями винної особи ОСОБА_1 та перебуванням потерпілого ОСОБА_2 на лікуванні є прямий причинний зв'язок.

Загальна вартість лікування ОСОБА_2 склала 2491,60 гривень, що підтверджується довідкою, виданою Міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги (на 7 а.с.).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Засновником Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги є Вінницька міська рада (на 8-10 а.с.). Оскільки фінансування Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги здійснюється за рахунок коштів міського бюджету, відсутність відшкодування коштів, витрачених Міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги є порушенням прав територіальної громади м. Вінниці.

Частиною 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно п.2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою КМУ № 545 від 16.07.1993, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу.

Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

Згідно п. 3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою КМУ № 545 від 16.07.1993, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора.

У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.

Враховуючи, що внаслідок вчинення злочину, своїми неправомірними діями ОСОБА_1 заподіяв майнову шкоду Міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги, яка в добровільному порядку відповідачем не відшкодована, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь Вінницької міської ради 2491,60 гривень завданої майнової шкоди.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення в дохід держави 704,80 грн судового збору.

На підставі викладеного та керуючись, ст. 15, 16, 1166, 1206 ЦК України, ст.ст. 19, 76, 81, 259, 263-265, 273, 279 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Вінницької міської ради 2491,60 грн (дві тисячі чотириста девяносто одну гривню) 60 грн. в рахунок відшкодування витрат Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину.

Стягнути з ОСОБА_1 704,80 грн (сімсот чотири гривні) 80 коп. судового збору в дохід держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 31.10.2018 року.

Позивач заступник керівника Вінницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької міської ради, адреса: м. Вінниця, пров. Цегельний, 8.

Відповідач ОСОБА_1, адреса: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_3.

Суддя: