Справа № 694/452/18
провадження 2/694/265/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
01.11.2018 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої судді Сакун Д.І.,
з участю секретаря судового засідання - Матвієнко А.А.,
представника позивачки ОСОБА_2
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4
представника відповідачів ОСОБА_5
представника третьої особи ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_7, третя особа Хлипнівська сільська рада Звенигородського району Черкаської області про визнання відповідачів особами, що втратили право користування жилим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що вона являється власником житлового будинку з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою №162 по вул. Набережна в с. Хлипнівка Звенигородського району Черкаської області. В даному будинку зареєстровані відповідачі: ОСОБА_4 з ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 з 1996 року та ОСОБА_7 з 2000 року. Фактично відповідачі зареєструвалися в будинку в той час, коли його власником була інша особа, а саме ОСОБА_8 і відповідачі були членами її сімї. Відповідачі не проживають у належному позивачу будинку вже понад шість місяців. При зустрічах з відповідачами, позивач неодноразово зверталася з проханням, щоб вони добровільно знялися з реєстрації, однак останні відмовляються з різних мотивів, а тому позивач змушена звернутися до суду.
Позивач з урахуванням уточненої позовної заяви просить суд визнати відповідачів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратили право на користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: №162 по вул. Набережна в с. Хлипнівка Звенигородського району Черкаської області та належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5.
Відповідачами через канцелярію суду було подано відзив на позов, у якому відповідачі послалися на те, що ОСОБА_3Р з червня 2017 року по квітень 2018 року проживав в будинку за адресою вул. Набережна, 162 в с. Хлипнівка Звенигородського району Черкаської області. В квітні 2018 року позивачка ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_9 стали перешкоджати в подальшому проживанні відповідача ОСОБА_10 Відключили електропостачання та газопостачання в будинку.
Ухвалою суду від 22.05.2018 провадження по вищезазначеній справі відкрито та ухвалено справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_7, третя особа Хлипнівська сільська рада Звенигородського району Черкаської області про визнання відповідачів особами, що втратили право користування жилим приміщенням розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Ухвалою суду від 12.06.2018р. клопотання відповідачки ОСОБА_4 про розгляд справи в порядку загального позовного провадження задоволено та вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою від 24.07.2018р. справу призначено до судового розгляду.
Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задоволити з підстав викладених у позові. Вказали, що відповідачі не проживали у спірному будинку орієнтовно з 1998р., оскільки мешкають у м. Звенигородка.
Відповідачка ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що після смерті ОСОБА_8 у спірному домоволодінні проживав її син відповідач ОСОБА_3, а вона та ОСОБА_7 приїжджали до нього на вихідні.
Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що він проживав у спірному домоволодінні до квітня 2018р. і про те, що він подарований іншій особі йому відомо не було. ОСОБА_4 та ОСОБА_7 приїжджали у даний будинок один день на тиждень.
Представник відповідачів у судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що ОСОБА_10 проживав у спірному будинку до квітня 2018р., оскільки доглядав бабусю колишню власницю будинку, а ОСОБА_4 та ОСОБА_7 Р припинили проживання у спірному будинку приблизно у січні-лютому 2018р.
Представник третьої особи в судовому засіданні при вирішенні позову поклався на розсуд суду, пояснив, що інколи бачив у селі ОСОБА_4 та ОСОБА_7
Заслухавши вступне слово учасників справи, покази свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Хлипнівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області від 05.04.2018 року № 113 вбачається, що в будинку № 162 по вул. Набережна в с. Хлипнівка Звенигородського району Черкаської області була зареєстрована та постійно проживала до дня своєї смерті мати позивачки ОСОБА_8. Також за даною адресою зареєстровані ОСОБА_1 (дочка), ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_9 (внучка), ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_11 (внучка), ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_4 (дочка) ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3 ( онук), ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7 (онука), ІНФОРМАЦІЯ_4 Ніхто з вищезазначених осіб за даною адресою постійно не проживав. На даний час в будинку ніхто не проживає ( а.с.10).
Аналогічне підтверджено актом депутата Хлипнівської сільської ради ОСОБА_12 (а.с. 24)
Також в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснили, шо бачили або ж ОСОБА_3, або ж рідше ОСОБА_4 у будинку № 162 по вул. Набережна в с. Хлипнівка Звенигородського району Черкаської області.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України).
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним судом України в постанові від 05.11.2014 під час розгляду справи № 6-158цс14, право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.
Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члені сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Суд, прийшов до висновку, що після припинення права власності на квартиру у відповідачів, які на час розгляду справи не є членами сімї, припинилося і їх право користування вказаною квартирою, а своєю реєстрацією відповідачі порушують право позивача на користування та розпорядження власністю.
У матеріалах справи відсутні дані щодо укладання цивільно-правових угод між позивачкою та відповідачами, які б давали право останнім на користування житловим приміщенням у будинку.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратили право на користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: №162 по вул. Набережна в с. Хлипнівка Звенигородського району Черкаської області та належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідачів на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн.
На підставі наведеного, ст. 167 ЖК України, ст. 317, 319, 321, 379, 382, 391, 405 ЦК України, Правовими позиціями висловленими судовою палатою у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ (справи повязані із застосуванням норм про захист права власності), правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду України від 5 листопада 2014 року, ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,-
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_7, третя особа Хлипнівська сільська рада Звенигородського району Черкаської області про визнання відповідачів особами, що втратили право користування жилим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратили право на користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: №162 по вул. Набережна в с. Хлипнівка Звенигородського району Черкаської області та належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн. (сімсот чотири ) 80 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлений 02.11.2018 року.
Суддя Д.І. Сакун