Дата документу 11.09.2018
Справа № 334/712/17
Провадження № 2/334/548/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 р.

Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді - Гнатюка О.М.,

за участю секретаря судового засідання Лапи М.В.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів, встановлених рішенням суду, на утримання неповнолітньої дитини.

Позов обґрунтований тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2010 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 липня 2010 року до повноліття дитини.

Під час розгляду справи позивач був офіційно працевлаштований. Проте, починаючи з 12 березня 2015 року він працює без офіційного оформлення, джерела доході є непостійними. Зазначене ускладнює оплату аліментів.

Просив змінити розмір аліментів, що стягуються за рішенням суду, призначивши до стягнення 600 гривень щомісячно на утримання неповнолітньої дитини.

У подальшому позовні вимоги були уточнені. Позивач просив зменшити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) на 1/6 частку всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

У судовому засіданні позивач підтримав уточнені вимоги. Надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Вказав, що зміна матеріального становища в сторону погіршення сталося внаслідок збільшення витрат на оплату житла та комунальних послуг. Окрім того, стан здоров'я позивача також погіршився. В той же час, відповідач має постійне місце роботи - вчителем іноземної мови.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позов. Просила його задовольнити.

Відповідачем надано відзив на позов, у якому вона заперечила щодо можливості задоволення позовних вимог, пояснивши, що позивач приховує реальні доходи, намагаючись зменшити виплати аліментів. Утримання дитини вимагає значних витрат, оскільки син має ряд захворювань, що потребує додаткових витрат, пов'язаних з наданням медичних послуг. Стан здоров'я дитини потребує постійного медичного нагляду, діагностики, лікування та терапії. Окрім того, вона разом із сином проживають у квартирі разом із батьками відповідачки, які є особами пенсійного віку з невеликим рівнем доходів, що також потребують матеріальної допомоги. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні відповідачка також просила відмовити в задоволенні позовних вимог, надавши пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов.

Представник відповідача також просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Судом встановлено, що сторони є колишнім подружжям.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2010 року (справа №2-6630/10 ) з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 липня 2010 року до повноліття дитини. (т.1 а.с.4)

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, батько - ОСОБА_1, мати - ОСОБА_4 (т.1 а.с.5)

Згідно із записом у трудовій книжці ОСОБА_1, останній звільнений 11 березня 2015 року з ПП «Рона Ресурс» за угодою сторін. (т.1 а.с. 6-7)

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 отримує державну соціальну допомогу на дитину - інваліда. (т.1 а.с.38)

Згідно з актом про фактичне проживання від 18 серпня 2016 року ОСОБА_5 проживає разом із матір'ю ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1. (т.1 а.с.39)

Відповідно медичних документів ОСОБА_5 наглядається в КУ «ЦПМСД №9» м. Запоріжжя з 3 серпня 2005 року. Епізодично проходить огляди, лікування в умовах стаціонару та амбулаторно. (т.1 а.с. 42, 45-49, т.2 а.с.87-134, 136-250).

Згідно з довідкою №6/162, медичною картою амбулаторного хворого ОСОБА_1 перебуває під наглядом у невролога амбулаторно: ДДПП поперекового відділу, протрузії L4-L5, парамедіанна грижа,, хронічне рецидивний плив. (т.2 а.с.15, 59-60)

Згідно із довідкою №02-09/343 від 1 лютого 2018 року ОСОБА_1 перебуває на обліку Правобережному районному центрі зайнятості з 1 лютого 2018 року. (т.2 а.с. 16)

26 серпня 2010 року рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 ст. 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів.

Обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджене порушення було обґрунтованим.

Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб'єктивних прав та обов'язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Отже, здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту, а суд, вирішуючи спір, зобов'язаний надати суб'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Так, якщо особа вважає, що її суб'єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізоване належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов'язок, така особа має право звертатися за судовим захистом.

В разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання про наявність порушеного суб'єктивного права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього вирішити спір.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У статті 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів, відповідно до частини 1 статті 192 СК України, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Під зміною матеріального положення сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів.

Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. При цьому зазначена обставина має впливати на можливість сплачувати аліменти.

Підставою для змінення розміру аліментів позивачем зазначено зміну свого сімейного та матеріального стану.

Суд не може погодитись із твердженням позивача про те, що в нього погіршився матеріальний стан, і вважає вказану обставину недоведеною, оскільки у судовому засідання ОСОБА_1 повідомив, що у червні 2018 року офіційно працевлаштувався на нове місце роботи.

В судовому засіданні позивач заявив, що на цей час проживає з іншою жінкою без реєстрації шлюбу та мають спільну дитину, проте доказів на підтвердження зазначених обставин суду не надав.

В той же час, в дитини - ОСОБА_5 встановлено наявність захворювань, які потребують постійного нагляду в лікарів та проходження медичного діагностування, що потребує значних витрат, крім того, матеріальне становище одержувача аліментів - матері дитини, з якою вона проживає, не поліпшилося.

За вказаних обставин суд не вбачає достатніх підстав для зменшення розміру аліментів, оскільки таке зменшення розміру аліментів суперечить інтересам дитини.

З урахуванням наведеного суд вважає за необхідно відмовити в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 81, 89, 133, 223, 247, 259, 263, 264, 265, 273, 280 ЦПК України, ст. 180, 182, 183, 192 СК України суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення буде виготовлений 14 вересня 2018 року.

Суддя О.М. Гнатюк