Справа № 555/409/18
Номер провадження 2/555/211/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2018 року

Березнівський районний суд Рівненської області в складі :

головуючий суддя - Старовецька Ю.В.

при секретарі - Григорієвій В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Позивач в обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 18.04.2015 року ОСОБА_2 уклав із ним договір позики, згідно якого ОСОБА_1 передав відповідачу грошові кошти у розмірі 23000 грн. із терміном повернення до 01.06.2015 року. На підтвердження отримання коштів, ОСОБА_2 написав відповідну розписку. Однак станом на момент звернення до суду відповідач не виконав свої зобовязання і вказані в розписці кошти не повернув.

На підставі наведеного, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та заяви про уточнення позовних вимоги, ОСОБА_1 просить стягнути на його користь із ОСОБА_2:

-- суму основного боргу за договором позики у розмірі - 23000 гривень 00 копійок;

-- інфляційні втрати в сумі 7488 грн. 80 копійок;

-- штрафні санкції відповідно до договору в сумі 25 185 грн.

-- витрати по сплаті судового збору.

Позивач ОСОБА_1 згідно письмової заяви підтримав позовні вимоги повністю, просить провести розгляд справи у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надіслав до суду відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав повністю, зазначивши наступне. ОСОБА_3 позивачем ОСОБА_1 ОСОБА_2 спільно здійснювали підприємницьку діяльність по переробці деревини. Так, на кошти вказані у договорі позики та розписці, ОСОБА_2 придбано та передано позивачу пиловник хвойний, а тому відповідач вважає, що боргове зобовязання перед позивачем виконано у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 неодноразово викликався в судові засідання шляхом надіслання судових повісток на адресу зареєстрованого місця проживання - с.Поляни вул.І.Холода,32 Березнівського району Рівненської області (вказана адреса була зазначена відповідачем і у відзиві на позовну заяву), а також повідомлявся у телефонному режимі (номер засобів зв"язку відповідачем був повідомлений у поданому відзиві), однак в судове засідання не з"являвся.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Позивачем у справі була подана заява про забезпечення позову, однак згідно ухвали Березнівського районного суду Рівненської області від 28.03.2018 року вона була повернута заявнику на підставі ч.9 ст.153 ЦПК України.

Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Згідно договору позики від 18.04.2015 року, укладеного в с.Поляни Березнівського району Рівненської області, позивач ОСОБА_1 передав, а відповідач ОСОБА_2 прийняв 23000 грн., що еквівалентно 1000 доларів США. ОСОБА_2 зобовязався повернути позивачу вказані кошти одним платежем до 01.06.2015 року. У випадку невиконання відповідачем своїх зобовязань, нараховуються штрафні санкції, виходячи з розрахунку 0,3% коштів за кожний прострочений день від усієї суми заборгованості. Передача коштів підтверджується відповідною розпискою, що є невідємною частиною договору. Оригінал вказаного договору було оглянуто в судовому засіданні (про вказану обставину у відзиві клопотав відповідач)

ОСОБА_3 оглянутого оригіналу розписки, що надана позивачем встановлено, що згідно вказаної розписки від 18.04.2015 року, ОСОБА_2 18.04.2015 року отримав 23000 грн., що еквівалентно 1000 доларів США. Дані кошти ОСОБА_2 зобовязується повернути до 01.06.2015 року. ОСОБА_2 у розписці зазначив, що дана розписка є невідємною частиною договору позики, який він уклав з ОСОБА_1

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина перша та друга статті 207 ЦК України передбачають, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно правової позиції, викладеної Верховним судом України в постанові № 6-63цс13 від 18 вересня 2013 року, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Згідно положень ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стороною позивача доведено факт виникнення зобовязальних відносин між ОСОБА_1 і відповідачем та факт отримання відповідачем ОСОБА_2 позики у розмірі 23000 грн.

Відповідач у поданому відзиві не заперечив, що отримав від позивача грошові кошти у розмірі 23 000 грн., однак вказав, що на власні потреби він їх не отримував, він придбав для ОСОБА_1 на вказану суму пиловник хвайний, а тому вважає, що не має перед позивачем боргових зобов"язань.

Згідно ч.3ст.83 ЦПК України відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву.

Однак будь-яких доказів на підтвердження вказаних у відзиві фактів відповідач суду не представив, обмежившись надісланням лише тексту відзиву.

Позивач у запереченні на відзив заначив, що підприємницькою діяльністю не займався і не займається, письмових документів чи усних домовленостей про зійснення спільної підприємницької діяльності по переробці деревини з ОСОБА_2 не мав. Разом з тим підтвердив, що дійсно ОСОБА_2 декілька разів продавав йому ліс у вигляді дошок під час будівництва будинку у 2008-2013 роках, однак договір позики йому грошових коштів нічого спільного з викладеним не має.

ОСОБА_3 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ОСОБА_1 не зареєстрований як фізична особа - підприємець.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не було спростовано обставини, на які позивач покликається як на підству своїх вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не виконав взяті на себе зобов'язання і не повернув вчасно борг, а тому у відповідності до положень ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не установлений договором або законом.

Відповідно до закону інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Суд погоджується з приведеним позивачем розрахунком інфляційних нарахувань.

У відповідності до положень ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пункт 7 Договору позики перебачає, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням 0,3% коштів за кожний прострочений день з розрахунку від всієї позиченої суми заборгованості.

Згідно заяви про зменшення позовних вимог ОСОБА_1 розрахував пеню за пероід з квітня 2017 року по березень 2018 року в сумі 25185 грн.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає заборгованість за договором позики, а саме: суми основного боргу за договором позики у розмірі - 23 000 гривень 00 копійок; інфляційні втрати в сумі 7488 грн. 80 копійок; штрафні санкції відповідно до договору (пеня) в сумі 25185 грн.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 704 грн. 80 коп. ( вказана сума судового збору розрахована з урахуванням зменшення позивачем позовних вимог).

Керуючись ст.ст.11,526,549,625,1046,1048 ЦК України, ст.ст.81,141,263-265,ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНКОПП НОМЕР_1, суму основного боргу за договором позики у розмірі 23000 (двадцять три тисячі) грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНКОПП НОМЕР_1, інфляційні збитки в сумі 7488 (сім тисяч чотириста вісімдесят вісім) грн. 80 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНКОПП НОМЕР_1 штрафні санкції відповідно до договору (пеня) в сумі 25185 (двадцять пять тисяч сто вісімдесят пять) грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНКОПП НОМЕР_1, судових витрат з оплати судового збору в розмірі 704 грн. (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Березнівський районний суд Рівненської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: ОСОБА_4