У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2018 року м. Київ

Справа № 758/463/15-ц

№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/5977/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

за участю секретаря Шепель К.В.

розглядаючи у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката Жабен Любов Іванівни в інтересах ОСОБА_2 про закриття апеляційного провадження у справі апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, до якої приєдналася ОСОБА_5 на заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 21 лютого 2017 року, ухвалене під головуванням судді Декаленко В.С., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 як правонаступника ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Афіндуліді Вікторія Іванівна, Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, про визнання договору дарування частини квартири недійсним,

в с т а н о в и в :

В провадженні Апеляційного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 як правонаступника ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Афіндуліді В.І., Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, про визнання договору дарування частини квартири недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, до якої приєдналася ОСОБА_5 на заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 21 лютого 2017 року.

Адвокат Жабен Л.І. в інтересах ОСОБА_2 подала до суду клопотання про закриття апеляційного провадження, як помилково відкритого.

В обґрунтування заявленого клопотання посилалась на те, що рішенням Подільського районного суду міста Києва від 21 лютого 2017 року питання про права скаржників, свободи, інтереси та (або) обов'язки не вирішувалося та вони не були сторонами оспорюваного правочину, а відтак не відносяться до осіб, які вправі оскаржувати дане рішення суду в апеляційному порядку. Вважає, що за таких обставин апеляційне провадження повинно бути закрите.

Вищезазначене клопотання є безпідставним та не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_3 та неповнолітня ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_3, не брали участі у справі. В апеляційній скарзі скаржники посилались на те, що оскаржуваним рішенням визнано недійсним первісний правочин - договір дарування 42/100 частин квартири АДРЕСА_1, укладений 24 жовтня 2011 року ОСОБА_9 від імені ОСОБА_6 та ОСОБА_7, в момент, коли скаржники вже набули право власності на спірну квартиру, а тому вважають, що рішення прямо впливає на їх права та обов'язки.

Так, згідно договору купівлі-продажу від 17 лютого 2017 року, укладеного між ОСОБА_5, ОСОБА_10 та з другої сторони - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, останні прийняли у власність квартиру АДРЕСА_1 в частках 2/3 та 1/3 відповідно (т.2, а.с.103-105).

Про наявність заочного рішення, що оскаржується скаржникам стало відомо 22 травня 2018 року після отримання від Подільського районного суду міста Києва позовної заяви ОСОБА_2 про витребування 42/100 частини спірної квартири.

Відкриваючи апеляційне провадження за поданою скаргою, суд виходив з наступного.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Отже, суд апеляційної інстанції може захистити право особи, яка не брала участі у справі лише у разі якщо суд першої інстанції вирішив питання про її права та обов'язки. Відсутність хоча б однієї з умов надання судового захисту суб'єктивного права виключає можливість задоволення матеріально-правових вимог особи. Інше б суперечило основному завданню цивільного судочинства, - захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст. ст. 1, 3 ЦПК (у редакції, що діяла на момент винесення оскаржуваного рішення), ст.ст. 2, 4 ЦПК України (у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року), ст. ст. 15, 16 ЦК, абз. 2 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»).

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у справі за № 6-885цс15, а саме, право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте, ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

ОСОБА_3 та неповнолітня ОСОБА_4 є співвласниками спірної квартири на підставі договору-купівлі продажу від 17 лютого 2017 року.

Таким чином, оскаржуване ОСОБА_3 та неповнолітньою ОСОБА_4,в інтересах якої діє ОСОБА_3, заочне рішення від 21 лютого 2017 року зачіпає їх законні права та інтереси, а, зважаючи на предмет позову та зміст ухваленого рішення, несе для них несприятливі наслідки.

У відповідності до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відповідності до частини 1 статті 352 ЦПК України учасники справи, а також, особи, які не брати участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Ураховуючи викладене, клопотання Жабен Л.І. в інтересах ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 368 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання адвоката Жабен Любов Іванівни в інтересах ОСОБА_2 про закриття апеляційного провадження як помилково відкритого відмовити.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, є остаточною, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді А.А. Пікуль

Д.Р.Гаращенко