Провадження № 2/679/383/2018
Справа № 679/848/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 листопада 2018 року м. Нетішин
Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:
судді Гавриленко О.М.,
секретар судового засідання Василюк Л.С.,
номер справи 679/848/18,
учасники справи:
ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 ,
відповідач Російська Федерація,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду в м. Нетішин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2018 року ОСОБА_1 , діючи в своїх інтересах та в інтересах свого сина - ОСОБА_2 , звернулась до суду з позовом до Російської Федерації про відшкодування шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що являлась дружиною ОСОБА_3 , який в 2014 році був призваний на військову службу до Збройних сил України та знаходився на військово-польових зборах при військовій частині, польова пошта НОМЕР_1 , відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №454/2014 від 06 травня 2014 року.
ОСОБА_1 вказує на те, що загальновідомим є той факт, що в лютому 2014 року розпочалася військова агресія Російської Федерації проти України, внаслідок чого анексована територія Автономної Республіки Крим, частково окуповані території Донецької та Луганської областей України. ОСОБА_3 згідно витягу з наказу командира військової частини, польова пошта №0624, від 07 червня 2014 року №19 у відповідності до мобілізаційного плану був призначений стрільцем-помічником гранатометника 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу стрілецької роти, ВОС-100915А, та безпосередньо брав участь у захисті незалежності, суверенітету, територіальної цілісності України на території Луганської та Донецької областей у складі військової частини. Однак, 12 липня 2014 року при виконанні обов`язків військової служби у с. Металіст Слов`яносербського району Луганської області ОСОБА_3 загинув від поранень, отриманих внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14 грудня 2017 року встановлено факт загибелі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при виконанні обов`язку військової служби 12 липня 2014 року у с. Металіст Слов`яносербського району Луганської області внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

Внаслідок втрати чоловіка та батька її сина, який загинув у результаті військової агресії Російської Федерації проти України, а також з огляду на особливий цинізм, з яким Російською Федерацією порушуються основоположні права й свободи людини в Україні, позивач відчуває безперервну, невгамовну душевну біль та страждання. ОСОБА_1 втратила душевний спокій, постійно відчуває незахищеність та розчарування. Через смерть свого чоловіка позивач втратила сенс життя та віру в майбутнє, постійно відчуває страждання від втрати рідної їй людини, що не дає їй можливості нормально спілкуватися з оточуючими, працювати та підтримувати нормальний спосіб життя, оскільки вона постійно знаходиться у стресовому стані, що супроводжується періодичними депресіями. Безпосереднім суб`єктом, внаслідок дій якого їй завдано моральну шкоду, є Російська Федерація, її Збройні сили, а також створені нею військові формування, які підтримуються, спонсоруються та фактично керуються Російською Федерацією та мають на озброєнні засоби, використання яких становлять підвищену небезпеку для оточуючих.

ОСОБА_1 вважає, що незаконними діями з боку Російської Федерації порушено невід`ємне право її чоловіка на життя, гарантоване ст. 2 Європейської конвенції, її право на повагу до сімейного життя, тому остання змушена звернутися із вказаним позовом, в якому просить стягнути із Російської Федерації на її користь та на користь її сина ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі по 1 833 784 гривні, що за офіційним курсом НБУ складає по 60000 Євро.

Розмір моральної шкоди встановлений позивачем з урахуванням характеру і обсягу завданих їй моральних страждань, істотного порушення конституційних прав її чоловіка та сина, умисного характеру дій, а також почуття безпорадності та розчарування, які вона відчуває роками через неможливість відновити порушені права її чоловіка та її особисті права. Також, при визначенні розміру моральної шкоди позивач керується практикою Європейського суду з аналогічних питань, що є джерелом права.

Відзив на позовну заяву відповідач у встановлений в ухвалі про відкриття провадження строк не подав.

Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 09 липня 2018 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 19 вересня 2018 року в задоволенні заяви про забезпечення позову позивачу відмовлено, закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду.

Інші процесуальні дії у справі судом не проводилися.

В судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи у їх відсутності. Представник позивача у вказаній заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити повністю.

Відповідач, який про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся через Посольство Російської федерації в Україні, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі.

Будь-яких інших заяв від учасників справи до суду не надходило.

Суд, встановивши фактичні обставини справи, оцінив та дослідивши докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити повністю зважаючи на таке.

Судом встановлено, що 29 вересня 2002 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали шлюб та ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народився син ОСОБА_4 , що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого 29 вересня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Лугинського районного управління юстиції Житомирської області та свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 26 березня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області (арк. спр. 7, 8).

З довідки командира військової частини ПП НОМЕР_1 від 19 червня 2014 року за №0624 та витягу з наказу командира військової частини, польова пошта № НОМЕР_4 , від 07 червня 2014 року за №19 судом встановлено, що ОСОБА_3 з 19 травня 2014 року знаходився на військово-польових зборах при військовій частині, польова пошта НОМЕР_1 , відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №454/2014 від 06 травня 2014 року, та був призначений стрільцем-помічником гранатометника 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу стрілецької роти, ВОС-100915А (арк. спр. 9, 10).

Згідно довідки т.в.о. командира військової частини, польова пошта №0624, від 17 лютого 2015 року за №501, ОСОБА_3 в період з 07 червня 2014 року по 12 липня 2014 року безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей (арк. спр. 11).

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14 грудня 2017 року встановлено, що 12 липня 2014 року розвідувальна група із п`яти чоловік, в складі якої перебував і ОСОБА_3 , їхавши на автомобілі «Нива» поблизу селища Металіст Слов`яносербського району Луганської області, підірвалась на протитанковій міні. В результаті вибуху ОСОБА_3 отримав поранення несумісні із життям.

Цим же рішенням встановлено обставини, що отримана під час виконання службових обов`язків травма ОСОБА_3 «вогнепальна вибухова травма, травматична ампутація голови на рівні шиї» послужила причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Металіст Слов`яносербського району Луганської області внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України. Встановлена названим рішенням і та обставина, що 26 лютого 2015 року Указом Президента України №109/2015 ОСОБА_3 посмертно нагороджено орденом «За мужність» III ступеня (арк.спр. 12-15).

За правилами ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Від втрати чоловіка позивачка зазнала душевні страждання, тому звернулася із позовом про стягнення моральної шкоди.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VІІ від 15 квітня 2014 року із змінами і доповненнями, внесеними відповідно Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення дати початку тимчасової окупації» від 15 вересня 2015 року №685-VІІІ Автономна Республіка Крим та місто Севастополь визнано тимчасово окупованою територією України з зазначенням дати початку тимчасової окупації - 20 лютого 2014 року.

В силу ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року №1932-ХІІ, збройна агресія - це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема: вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є зокрема і іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

За вимогами ч. 6 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Держава Україна всіма можливими засобами сприятиме відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди Російською Федерацією.

З матеріалів справи вбачається, також і встановлено судом, що внаслідок збройної (військової) агресії Російської Федерації в частині Луганської області, загинув чоловік позивача, батько її малолітньої дитини, що завдало їй та її дитині значної моральної шкоди, що виражається в основному - це втратою в її житті чоловіка, дитині - батька, при цьому позивач має необхідний та достатній обсяг цивільної правоздатності для звернення до суду з такими вимогами, як дружина загиблого.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування.

Згідно з ст. 23 ЦК України моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із душевними стражданнями, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з п.п. 3, 9 Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

За змістом ст.ст. 1167, 1168 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: в тому числі у випадках, встановлених законом.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Право на життя передбачені Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ІV Женевською конвенцією 1949 року про захист цивільного населення під час збройного конфлікту, розділу ІІ Конституції України.

При вирішенні вимог позивача, суд також застосовує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі Луізідоу проти Турецької Республіки (CASE OF LOIZIDOU v.TURKEY (Article50), (40/1993/435/514) 28 July 1998), згідно якого вирішено зобов`язати сплатити компенсацію позивачу, зокрема й за моральні страждання через незаконну окупацію частини Кіпру турецькими Збройними Силами.

Обґрунтовуючи завдану відповідачем моральну шкоду в сумі 60 000 Євро, позивач довела, що через власний душевний невгамовний біль, безперервні її страждання через втрату чоловіка, страждання малолітньої дитини через втрату батька, які вона та її дитина відчувають роками, наявність підстав для задоволення її вимог в повному обсязі, у зв`язку з встановленим в судовому порядку фактом порушення відповідачем основоположних прав людини в Україні, що є справедливою компенсацією з Російської Федерації, на користь дружини та дитини загиблого чоловіка та батька.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК).

Частиною ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

При цьому суд враховує аргументи позивача, наведені нею в позові на підтвердження заявлених вимог, які не оспорені відповідачем та стверджуються наявними в матеріалах справи доказами, які, на переконання суду, є належними, допустимими та достовірними в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України.

На підставі наведеного суд приходить висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_2 , в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст. 4, 12,13, 81, 89, 263-268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України задовольнити повністю.

Стягнути з держави Російська Федерація на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 833 784 (один мільйон вісімсот тридцять три тисячі сімсот вісімдесят чотири) гривні, що за офіційним курсом НБУ на день підписання заяви складає 60000 (шістдесят тисяч) Євро.

Стягнути з держави Російська Федерація на користь ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , моральну шкоду у розмірі 1 833 784 (один мільйон вісімсот тридцять три тисячі сімсот вісімдесят чотири) гривні, що за офіційним курсом НБУ на день підписання заяви складає 60000 (шістдесят тисяч) Євро.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду або через Нетішинський міський суд Хмельницької області (відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачі:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_5 , виданий Лугинським РВ УМВС України в Житомирській області12 жовтня 2002 року).

ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач Російська Федерація (місцезнаходження Посольства Російської Федерації в Україні: 03049, м. Київ, просп. Повітрофлоцький, буд.27).

Повне судове рішення складено 20 листопада 2018 року.

Суддя О.М. Гавриленко