Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 333/4322/18 Головуючий у 1 інстанції: Наумова І.Й.
Справа № 22-ц/778/3461/18 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Бєлки В.Ю.

ОСОБА_2

Секретар: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПриватБанк» про стягнення своєчасно не виплаченої заробітної плати за лікарняними листами та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2018 року справу передано за підсудністю до Оріхівського районного суду Запорізької області.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі зазначає що вона хоча і зареєстрована як така, що проживає в Оріхівському районі Запорізької обл., проте фактично мешкає у Комунарському районі м. Запоріжжя, що підтверджується наданим нею договором найму жилого приміщення.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції і обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи питання про підсудність справи, суд першої інстанції правильно виходив з положень ЦПК щодо підсудності та наданих сторонами відомостей щодо місця проживання та реєстрації відповідача.

Так, ч. 1 ст. 28 ЦПК України встановлена альтернативна підсудність (яка може обиратися за бажанням позивача), та полягає у тому, що, позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Заявлений позов виник з трудових правовідносин.

Тож позивач може звернутися з позовом за своїм вибором у відповідності до положень ЦПК до суду або за місцем знаходження відповідача, або за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Тож закон повязує вирішення питання про підсудність в залежності від реєстрації місця проживання (постійного або тимчасового).

Посилаючись на тимчасове проживання в Комунарському районі м. Запоріжжя, позивач не надала жодних відомостей про те, що вона зареєструвала своє тимчасове перебування за зазначеною нею адресою, наданий нею договір найму жилого приміщення не містить жодних ознак його належної реєстрації у встановленому законом порядку (ст. 158 ЖК України)

Натомість зареєстроване місце проживання позивача Запорізька область, Оріхівський район, смт. Комишуваха, б. 12, кв. 2. Наданий позивачем договір оренди квартири за адресою: м. Запоріжжя, вул. Автозаводська, б. 42, кв. 19, не зареєстрований в органах місцевого самоврядування у порядку встановленому ст. 158 ЖК України.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що згідно із пунктом 1 частини 1 статті 31 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, суд передає справу на розгляд іншому суду, про що постановляється ухвала.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що вона не проживає за місцем своєї реєстрації.

Разом з тим, за Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» N 1382-IV, 11.12.2003, особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобовязані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування.

Позивачем не надано належних відомостей про те, що нею дотримані вимоги зазначеного закону, а відтак немає підстав для висновку про безпідставність ухваленого судом першої інстанції рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 27.09.2018 р.

Головуючий:

Судді: