1Справа № 335/1854/18 2/335/1071/2018
18 вересня 2018 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого судді Соляник А. В.,
секретаря Барсукової В.В.,
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет застави,
ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки).
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 18.01.2007 між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитні договори №№ 006М/07, 007М/07. Однак, позичальник не належним чином виконував зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 21.06.2017 має прострочену заборгованість за кредитним договором № 006М/07, а саме за тілом кредиту 18 985,69 доларів США, за відсотками 23 762,13 доларів США, та за кредитним договором № 007М/07, а саме за тілом кредиту 78 769,40 доларів США, за відсотками 98 595,84 доларів США.
Всупереч нормам чинного законодавства та умовам іпотечного договору предмет іпотеки без відома та згоди іпотекодержателя був відчужений ОСОБА_3 відповідачеві ОСОБА_2, про що позивач довідався з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Посилаючись на ст. 23 Закону України «Про іпотеку» позивач вказує, що має право звернутись до нового власника предмета іпотеки з вимогою про звернення стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно в рахунок виконання ОСОБА_3 зобовязань за кредитним договором.
Позивач направив вимогу боржнику про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, але вимога залишилась не виконаною.
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.04.2018 відкрито провадження у справі, розпочато у справі підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи (а.с. 135).
Згідно із запереченнями (відзивом) представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4, відповідач позов не визнає, оскільки 18.10.2011 приватним нотаріусом ОСОБА_5 було видане відповідачу свідоцтво про право власності на спірне приміщення. Свідоцтво видане на підставі акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого начальником Орджонікідзевського ВДВС Запорізького міського управління юстиції від 18 жовтня 2011 р. та ст. 47 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до акту № 163/9 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 18.10.2011, цей акт складено при примусовому виконанні виконавчого провадження № 163/9 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 27.05.2009 № 871 про звернення стягнення на нежиле приміщення, ІІ підвалу літ. А-4, що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Патріотична, 64-д, та належало ОСОБА_3 За рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного обєкта нерухомості, було вирішено задовольнити вимоги АКБСР «Укрсоцбанк» у розмірі 907 105,76 грн. Вказане майно було реалізоване на прилюдних торгах за 182 380,00 грн. Таким чином, вимоги позивача за іпотекою задоволені в повному обсязі ще в 2011 році. Просив в задоволенні позову відмовити, стягнути з позивача понесені судові витрати (а.с. 152153).
Інших заяв по суті справи від учасників процесу не надходило.
У судове засідання представник позивача не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача на підставі наявних у справі доказів.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, направив до суду свого представника.
Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову, просив у позові відмовити повністю.
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами із повідомленням, проте конверти повертались на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Зазначене свідчить, що третя особа не зявлявся до поштового відділення та не цікавився наявністю адресованої йому поштової кореспонденції. За таких обставин, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності третьої особи.
Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.
18.01.2007 між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено договір кредиту № 006М/07, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав кредит в сумі 25 248,00 доларів США зі сплатою 13% річних та кінцевим терміном повернення до 17.01.2017 (а.с. 57).
Додатковою угодою № 1 до цього договору було змінено відсоткову ставку на 14,5% річних (а.с. 10).
Також, 18.01.2007 між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено договір кредиту № 007М/07, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав кредит в сумі 104 752 доларів США зі сплатою 13% річних та кінцевим терміном повернення до 17.01.2017 (а.с. 1113).
Додатковою угодою № 1 до цього договору було змінено відсоткову ставку на 14,5% річних (а.с. 16).
На забезпечення виконання зобовязань за вищевказаними кредитними договорами, 18.01.2007 між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір № 006М/007М/07/1і, за яким ОСОБА_3 передав в іпотеку Банку нерухоме майно: нежиле приміщення, ІІ підвалу літ. А-4, що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Патріотична, 64-д, та належало ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 18.01.2007. За умовами іпотечного договору вартість предмета іпотеки за згодою сторін складає 919 100 грн., що еквівалентно 182 000 доларів США (а.с. 1721).
Умовами п. 4.6 ст. 4 іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: на підставі рішення суду; на підставі виконавчого напису нотаріусу; шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; шляхом організації іпотекодержателем продажу предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому статтею 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати».
При цьому, за умовами п. 4.8 ст. 4 іпотечного договору у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса реалізація предмета іпотеки здійснюється шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.
14.06.2010 було змінено назву банку з Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» на публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства», що підтверджується витягом зі Статуту цього Банку (а.с. 48).
Підставою позову ПАТ «Укрсоцбанк» визначив те, що ОСОБА_3 виконував неналежним чином свої зобовязання за вищезазначеними кредитними договорами, у звязку із чим має заборгованість перед позивачем за договором № 006М/07 від 18.01.2007 в сумі 42 747,82 долари США, та за договором № 007М/07 від 18.01.2007 в сумі 177 365,24 долари США, а тому на підставі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» просить суд звернути стягнення на вищезазначений предмет іпотеки.
При цьому, позивач зазначає, що ОСОБА_3 без згоди іпотекодержателя здійснив відчуження предмета іпотеки ОСОБА_2, а тому в силу вимог ст. 23 вказаного Закону в позивача виникло право звернення стягнення на предмет іпотеки до нового власника.
Проте, з вищевказаними доводами позивача суд не погоджується, виходячи з наступного.
У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 набув право власності на нежиле приміщення, ІІ підвалу літ. А-4, що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Патріотична, 64-д, на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна, виданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 18.10.2011 (а.с. 154).
Зі змісту цього свідоцтва випливає, що воно видано відповідно до ст. 47 Закону України «Про іпотеку» та на підставі акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого начальником Орджонікідзевського Орджонікідзевського ВДВС Запорізького міського управління юстиції 18.10.2011.
Відповідно до долученої до матеріалів справи копії акта № 163/9 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 18.10.2011, він складений у межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 27.05.2009 за № 871 про звернення стягнення на вищезазначене нежиле приміщення, що належить ОСОБА_3, з метою задоволення вимог АКБСР «Укрсоцбанк» у розмірі 907 105,76 грн. Майно було реалізовано ТОВ «ЮНОР» Запорізька філія 17.10.2011 на підставі договору про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (предмета іпотеки) № 081067 від 26.08.2011. Майно було передано на реалізацію торгівельній організації за стартовою ціною 242 638,00 грн. без урахування ПДВ. Після зниження вартості арештованого майна відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», вартість майна склала 181 978,50 грн. без урахування ПДВ. Відповідно до протоколу від 17.10.2011 за № 081067 майно реалізовано на прилюдних торгах за 182 380,00 грн. Майно придбав ОСОБА_2 (а.с. 154).
Отже, відповідач ОСОБА_2 придбав предмет іпотеки на прилюдних торгах за наслідками його реалізації на підставі виконавчого напису нотаріуса, а не у ОСОБА_3 як стверджує позивач у позові. Крім того, звернення стягнення на підставі виконавчого напису здійснювалось з відома позивача, оскільки саме на виконання зобовязань ОСОБА_3 перед АКБСР «Укрсоцбанк» майно було реалізовано. Тому, підстави для застосування до спірних відносин норм статті 23 Закону України «Про іпотеку» відсутні.
Частиною першою статті 33 та статті 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
В даному випадку позивач реалізував своє право, передбачене умовами іпотечного договору та вищевказаними вимогами Закону України «Про іпотеку», та звернув стягнення на предмет іпотеки нежиле приміщення, ІІ підвалу літ. А-4, що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Патріотична, 64-д, на підставі виконавчого напису нотаріуса, що виключає можливість звернення стягнення на цей же предмет іпотеки на підставі рішення суду.
Таким чином, позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) є необґрунтованими, з огляду на що в задоволенні позову слід відмовити повністю.
На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати з відповідача на користь позивача стягненню не підлягають.
Вимога представника відповідача про стягнення витрат на правову допомогу на даному етапі задоволенню не підлягає, оскільки з боку представника було надано суду лише попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат (а.с. 158) без надання відповідних доказів на їх підтвердження. В цей же час, відповідач не позбавлений права подати суду відповідну заяву про вирішення питання щодо розподілу судових витрат із наданням відповідних доказів протягом пяти днів після ухвалення рішення.
Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 19, 7680, 89, 141, 142, 259, 265, 273 ЦПК України, суд
У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет застави відмовити.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частин протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного суду Запорізької області.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 24.09.2018 року.

Суддя А.В. Соляник