КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/1531/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача ПоліщукН.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Амборської Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва, постановленої під головуванням судді Шкірай М.І. 09 липня 2018 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства &quто;Страхова компанія &q?ва;Здорово&ququ;, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,-

встановив:

В червні 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про стягнення з ПрАТ &quст;СК &q? з;Здорово&qu;С; 100000 грн., а з ОСОБА_3 124106,09 грн. шкоди, спричиненої транспортному засобу внаслідок ДТП.

В липні 2018 року ОСОБА_2 звернулась із заявою, у якій просила накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, власником або співвласником якого є ОСОБА_3, що знаходиться в нього або у третіх осіб, в межах 124106,09 грн.

Заяву обґрунтовує обставинами справи, зазначаючи, що з моменту ДТП ОСОБА_3 не вчинив жодних дій з метою відшкодування шкоди, на претензію не відреагував, у зв&q?те;язку із чим є підстави вважати, що останній може вжити заходів для уникнення відповідальності.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 09 липня 2018 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати та постановити нову про задоволення заяви.

В апеляційній скарзі посилається на те, що суд не урахував, що відповідач ухиляється від відшкодування шкоди. Вважає безпідставним висновок суду щодо ненадання доказів про наявність у відповідача майна, яке могло б бути арештоване. Так, зазначає, що позивач вжила дій щодо розшуку такого майна із використанням доступу до реєстрів та отримання інформації з МВС України, проте до результатів це не призвело.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав, просив вжити заходів забезпечення позову.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з&q?і ;явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили.

Відповідно до ст.372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з»явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів вчинення відповідачем дій, направлених на відчуження майна, а так само і не надано доказів про наявність у відповідача конкретного майна, на яке можливо накласти арешт.

З такими висновками колегія суддів погоджується.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Правова природа арешту майна, вчиненого у зв&quon;язку із провадженням по цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, укладення інших правочинів чи перероблення майна), при цьому за власником зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.

Як роз»яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2009 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати

особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Накладення арешту на майно повинно забезпечувати здійсненність можливості виконання відповідної ухвали суду. З матеріалів справи убачається, що позивач вжила заходів для розшуку майна, що могло б належати ОСОБА_3, проте за даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об&q?их;єктів нерухомого майна щодо суб&quпр;єкта не виявилось інформації про належність ОСОБА_3 нерухомого майна.

За даними МВС України, інформація про що надана вже до апеляційної скарги, виявлено два транспортні засоби, що належать ОСОБА_3

Проте зазначений доказ не був долучений до заяви про забезпечення позову, що могло б мати інші наслідки її розгляду.

Відтак на момент постановлення ухвали суд першої інстанції дотримався вимог закону, відмовляючи у задоволенні заяви, оскільки така не містила відомостей, потрібних для забезпечення позову.

Зазначене не перешкоджає можливості подати іншу заяву про забезпечення позову із приєднанням до неї доказів, які б забезпечили розгляд питання та прийняття відповідного судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381, 383, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 09 липня 2018 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 02 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В.Соколова