Постанова

Іменем України

25 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 796/184/2018

провадження № 61-43281ав18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Фаловської І. М. (суддя-доповідач), ВисоцькоїВ. С., Пророка В. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4,

позивач - Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк»,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 15 серпня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_4 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 11 листопада 2011 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на заставлене майно,

ВСТАНОВИВ:

13 серпня 2018 року ОСОБА_4 звернулася до апеляційного суду, як до суду першої інстанції, із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 11 листопада

2011 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (далі - ПАТ «ВТБ Банк») до ОСОБА_5 про звернення стягнення на заставлене майно.

Заява мотивована тим, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 11 листопада 2011 року звернуто стягнення на рухоме майно - легкові автомобілі марки: Mercedes-Benz

CL 500, державний номерний знак НОМЕР_1; Porshe, державний номерний знак НОМЕР_2, які належать ОСОБА_5 (її матері) для задоволення вимог ПАТ «ВТБ Банк» за кредитним договором від 24 березня 2006 року, укладеним між Акціонерним комерційний банком «Мрія» (далі - АКБ «Мрія»), правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк» та Українсько-російською фірмою «Ю.К.А.С.» - ТОВ, у загальному розмірі 29 666 406,90 грн. Звернення стягнення на заставлене майно здійснено шляхом проведення прилюдних торгів або із застосуванням іншої процедури, що передбачені статтею 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», за початковою ціною, що визначається відповідно до законодавства України, враховуючи переважне перед іншими кредиторами право ПАТ «ВТБ Банк» отримати задоволення із вартості заставленого майна. Стягнуто з ОСОБА_5 витрати, пов'язані з вирішенням спору третейським судом, у розмірі 25 500 грн.

Також ОСОБА_4 вказувала, що про існування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків

від 11 листопада 2011 рокуїй стало відомо лише 16 липня

2018 року, коли вона отримала Витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, з якого дізналась про наявність застави та арештів на спадкове майно - автомобілі, що були предметом застави.

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_4 просила апеляційний суд поновити строк подання заяви про скасування рішення третейського суду, оскільки їй лише 16 липня 2018 року стало відомо про наявність застави та арештів на вищевказані автомобілі, та скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 11 листопада

2011 року.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 15 серпня 2018 року (у складі судді Саліхова В. В.) заяву ОСОБА_5 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків

від 11 листопада 2011 року у справі за позовом ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на заставлене майно повернуто особі, яка її подала.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що з доданих додатків до відповідної заяви вбачається, що відповідно до відповіді приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Івакіної Т. В. від 06 січня 2016 року зазначено інформацію щодо можливості оформлення спадкових прав ОСОБА_4 на житловий будинок та земельні ділянки під ним, які розташовані в АДРЕСА_1, які належали її батьку. Заявниця з моменту звернення до нотаріуса, а саме в 2016 році не була позбавлена можливості вживати заходів для виявлення майна, яке належало її батьку для прийняття спадщини. Разом з тим, ОСОБА_4 більш ніж через два роки 16 липня 2018 року отримала Витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, в якому боржником зазначено ОСОБА_5 - мати заявниці. Заява про скасування рішення третейського суду подана після закінчення строків, установлених частиною п'ятою статті 454 ЦПК України, а тому підлягає поверненню.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_4 подала до Верховного Суду апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 15 серпня 2018 року скасувати, справу передати для продовження розгляду до апеляційного суду, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що третейський суд не залучив до розгляду справи ОСОБА_7 (відповідно до повторного свідоцтва про шлюб від 29 листопада 2011 року), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, при цьому вирішив його права як співвласника заставленого майна відповідно до вимог статті 60 Сімейного кодексу України. Про існування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 11 листопада 2011 року ОСОБА_4 не було відомо. Рішення третейського суду отримала лише 31 липня 2018 року, тому 90-денний строк на його оскарження обчислюється саме з цього дня.

Інші учасники судового процесу не скористались правом подати відзив на апеляційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.

Частиною другою статті 24, частиною другою статті 351 ЦПК України передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про повернення заяви заявникові проводиться без повідомлення учасників справи.

Підстав для розгляду апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи касаційний суд не вбачає, апеляційна скарга таких доводів не містить.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та наявні у справі матеріали, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 454 ЦПК України сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов'язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Аналогічна норма містилася і в частині першій статті 389-1 ЦПК України 2004 року, чинного на час прийняття рішення третейського суду.

У серпні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до апеляційного суду, як до суду першої інстанції, із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 11 листопада

2011 року у справі за позовом ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на заставлене майно, посилаючись на те, що про існування даного рішення вона дізналася у липні 2018 року.

Апеляційний суд установив, що рішення третейського суду, яке оскаржується, ухвалено 11 листопада 2011 року, а відповідну заяву заявник подала - 13 серпня 2018 року, обґрунтовуючи її тим, що оскаржуваним рішенням порушено її права, оскільки вона є спадкоємицею першої черги після смерті її батька - ОСОБА_7

Згідно з повторним свідоцтвом про шлюб від 29 листопада 2011 року ОСОБА_7 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі з 19 лютого 1994 року.

ОСОБА_4 є дочкою ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про народження від 03 грудня 1998 року.

Договір застави майна був укладений між ОСОБА_5 та ПАТ «ВТБ Банк» 31 березня 2006 року, тобто під час шлюбу.

Відповідно до свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2

У відповіді приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Івакіної Т. В. від 06 січня 2016 року, надісланої ОСОБА_4, зазначено інформацію щодо можливості оформлення спадкових прав ОСОБА_4 на житловий будинок та земельні ділянки під ним, які розташовані на АДРЕСА_1 які належали її батьку.

Отже, заявник з моменту звернення до нотаріуса, а саме у 2016 році не була позбавлена можливості вживати заходів для виявлення майна, яке належало її батькові для прийняття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Разом з тим ОСОБА_4 більш ніж через два роки 16 липня 2018 року отримала Витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, в якому боржником зазначено ОСОБА_5 - її мати. Крім того, у відповіді нотаріуса не вказувалось про належність спірних автомобілів до спадкової маси після смерті батька заявниці - ОСОБА_7

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для поновлення процесуального строку та правомірно повернув заяву особі, яка її подала.

Доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального права Апеляційним судом міста Києва, так як доводи апеляційної скарги стосуються оскарження рішення третейського суду, проте зазначене не є предметом перегляду.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Керуючись статтями 24, 351, 367, 368, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 15 серпня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В. С. Висоцька

В. В. Пророк