Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1789/14-к
Провадження №: 6/332/109/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2018 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Яцуна О.С., за участю секретаря Фурсової О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Заводського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась головний державний виконавець Заводського ВДВС м. Запоріжжя ОСОБА_2 з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу. В поданні зазначено, що на виконанні в Заводському ВДВС м. Запоріжжя знаходиться виконавче провадження № 57226128 з примусового виконання виконавчих проваджень: № 55918673 з виконання виконавчого листа № 332/1789/14-к, виданого 11.12.2017 Заводським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 220884,80 грн.; № 55918813 з виконання виконавчого листа № 332/1789/14-к, виданого 11.12.2017 Заводським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 заборгованості в розмірі 220884,80 грн. Державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень з примусового виконання вищевказаних виконавчих документів. Боржник ухиляється від сплати боргу, рішення суду не виконує.

У зв'язку з невиконанням боржником виконавчих документів у самостійному порядку, посилаючись на Закони України «Про виконавче провадження», «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» просять розглянути питання про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу.

В судове засідання представник Заводського ВДВС м. Запоріжжя не зявилась, в поданні просила розглядати справу без їх участі.

Дослідивши подання та надані матеріали виконавчого провадження, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з таких підстав.

Закон України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Так, п.5 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобовязань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.

Судом встановлено, що на виконанні у Заводському ВДВС м. Запоріжжя знаходиться виконавче провадження № 57226128 з примусового виконання виконавчих проваджень: № 55918673 з виконання виконавчого листа № 332/1789/14-к, виданого 11.12.2017 Заводським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 220884,80 грн.; № 55918813 з виконання виконавчого листа № 332/1789/14-к, виданого 11.12.2017 Заводським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 заборгованості в розмірі 220884,80 грн.

За змістом п.19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Значення словосполучення «ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням», вжите у п. 5 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. Особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 12 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання».

Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, згадане подання розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Державний виконавець, звертаючись з клопотанням про тимчасове обмеження права боржника на виїзд за межі України, направив до суду подання без надання доказів про ухилення боржника від виконання зобов'язань.

Із наданого подання вбачається, що рухоме майно, відкриті рахунки у банках та інших фінансових установах, джерела доходів, інформація про останнє місце роботи боржника та про отримання пенсії боржником відсутні.

Жодних доказів, окрім наявності заборгованості, про будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо) відсутні. В справі відсутні докази, що маючи якесь майно чи грошові кошти, ОСОБА_1 його приховує чи перешкоджає у його вилученні чи реалізації.

При цьому, в поданні зазначено, що ОСОБА_1 повідомив, що йому належить 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, і що він хотів би передати дану частину квартири боржнику в рахунок погашення боргу.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Окрім іншого, фактично звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути як крайній захід, який застосовується до боржника, коли державним виконавцем виконані вже всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження вказаного конституційного права громадянина.

У звязку із зазначеним, суд вважає, що подання не містить жодного документального та правового підґрунтя, тому суд не вбачає підстав для його задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 441 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання Заводського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: О.С. Яцун