Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.09.2018 Справа №607/10765/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, укладеним між ними 26 травня 2017 року, згідно якого відповідач позичив у нього 23 000,00 доларів США, які зобовязувався повернути в строк до 15 травня 2018 року, про що надав письмову розписку. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами повернути позичені кошти, однак, ОСОБА_3 взятого на себе зобовязання не виконав.

Просить стягнути з відповідача в його користь суму неповернутого боргу в розмірі 23 000,00 доларів США, що еквівалентно, станом на день звернення із позовом в суд (07.06.2018 р.) 601 734 грн. 42 коп.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача - ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просять суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав та проти їх задоволення не заперечив.

В силу вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив:

Як вбачається із письмової розписки, оглянутої у судовому засіданні, ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 23 000 (двадцять три тисячі) доларів США та зобовязується повернути їх в строк до 15 травня 2018 року.

Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

В силу ч.1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

У судовому засіданні, із наявних при матеріалах справи, письмових доказів встановлено, що на момент звернення позивача до суду, відповідач не виконав зобовязання за договором позики, оскільки не повернув отримані від нього кошти в сумі 23 000,00 доларів США.

Як вбачається із наявної при матеріалах справи довідки, станом на 07.06.2018 року, курс долара США по відношенню до гривні України становить 100 дол. США:2616, 2366 грн.

Таким чином, суд вважає, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення з відповідача в користь позивача суми неповернутого боргу в розмірі 23 000, 00 доларів США, що еквівалентно 601 734 (шістсот одна тисяча сімсот тридцять чотири) грн. 42 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 625, 1046, 1048, 1051 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму неповернутого боргу за договором позики в розмірі 601 734 (шістсот одна тисяча сімсот тридцять чотири) грн. 42 коп., а також 6 017 (шість тисяч сімнадцять) грн. 34 коп. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із позовом в суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 28 вересня 2018 року.

Реквізити сторін:

-ОСОБА_1, проживає за адресою: 54046, м. Миколаїв вул. Арх..Старова, 4 «е» кв.25, ІПН;

-ОСОБА_3, проживає за адресою: 46010, м. Тернопіль вул. Чайковського, 39/20.

Головуючий суддяОСОБА_4