Ухвала

22 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 523/1253/18

провадження № 61-45577ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Іллічівський-25» на постанову Апеляційного суду Одеської області від 27 серпня 2018 року у справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Іллічівський-25» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року Житлово-будівельний кооператив «Іллічівський-25» (далі - ЖБК «Іллічівський-25») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2018 року позовну заяву ЖБК «Іллічівський-25» до ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЖБК «Іллічівський-25» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 11 403 грн 56 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 27 серпня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2018 року скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ЖБК «Іллічівський-25» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У жовтні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ЖБК«Іллічівський-25» на постанову Апеляційного суду Одеської області від 27 серпня 2018 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Крім того заявник зазначив, що справа підлягає касаційному оскарженню з підстав передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, оскільки має виняткове значення для заявника.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 11 403 грн 56 коп. та станом на 01 січня

2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762*100=176 200).

Суди першої та апеляційної інстанції визнали справу малозначною та розглянули її у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Доводи касаційної скарги про те, що справа має виняткове значення, є безпідставними та зводяться до незгоди заявника із ухваленим судовим рішенням, оскільки він не навів обгрунтованих доводів, в чому полягає для нього виняткове значення справи, сама по собі вказівка на це у касаційній скарзі не є підставою для розгляду справи в суді касаційної інстанції.

Посилання заявника на те, що викладені у касаційній скарзі доводи підлягають перевірці, у зв'язку з тим, що ЖБК «Іллічівський - 25» не був повідомлений про дату і час судового засідання є безпідставними, оскільки зазначена справа, судами попередніх інстанцій, правильно визнана малозначною та була розглянута відповідно до вимог чинного цивільно-процесуального законодавства за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ураховуючи наведене та беручи до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства Верховний Суд не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обгрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням того, що касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, відсутні підстави для висновку про те, що справа становить для заявника виключне значення, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Житлово-будівельного кооперативу «Іллічівський-25» на постанову Апеляційного суду Одеської області від 27 серпня 2018 року у справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Іллічівський-25» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик