Постанова

Іменем України

31 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 161/16108/16-ц

провадження № 61-8707св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Штелик С. П. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Мартєва С. Ю.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 жовтня 2017 року у складі судді Кирилюк В. Ф. та постанову апеляційного суду Волинської області від 18 грудня 2017 року у складі суддів: Русинчука М. М., Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 04 березня 2010 року між банком та ОСОБА_6 укладений кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 6 100 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Внаслідок порушення позичальником строку та порядку погашення кредиту станом на 01 листопада 2016 року утворилася заборгованість в розмірі 12 501 грн 76 коп., з яких: 4 707 грн 43 коп. - тіло кредиту, 2 581 грн 09 коп. - нараховані проценти за користування кредитом, 3 291 грн 73 коп. - пеня за прострочення зобов'язання, 850 грн - пеня за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 грн, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 571 грн 51 коп. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив стягнути вказаний борг із ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 травня 2017 року у справі проведено заміну відповідача ОСОБА_6 на спадкоємців ОСОБА_4, ОСОБА_5

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано допустимих доказів на підтвердження складу спадкового майна, вартості майна, одержаного відповідачами у спадщину. Згідно матеріалів спадкової справи, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свідоцтво про право на спадщину не отримали, відомості про належність будь-якого нерухомого чи рухомого майна спадкодавцю ОСОБА_6 відсутні. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна за ОСОБА_6 право власності на нерухоме майно не зареєстровано. З огляду на вищезазначене, виходячи з вимог законодавства, що спадкоємці відповідають за борги спадкодавця в межах вартості майна, одержаного в спадщину, а при відсутності чи недостатності спадкового майна кредитне зобов'язання припиняється неможливістю виконання чи недостатністю спадкового майна, беручи до уваги те, що позивачем не надано доказів наявності спадкового майна та вартості цього майна, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог.

Постановою апеляційного суду Волинської області від 18 грудня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що відповідачі як спадкоємці боржника відповідають за борги останнього лише в межах вартості майна, одержаного в спадщину, наявності якого судом не встановлено і не підтверджено позивачем належними і допустимими доказами, тому ухвалене місцевим судом рішення про відмову в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відповідає вимогам закону. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» до матеріалів позовної заяви було додано клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якій він не заперечував проти заочного розгляду справи. Від часу призначення попереднього судового засідання і по дату ухвалення оскаржуваного рішення банк жодного разу не забезпечив явку свого представника у судові засідання за вказаний період, з огляду на що у суду не було обов'язку роз'яснювати його права та обов'язки. Такий обов'язок судом був виконаний щодо представника відповідачів ОСОБА_7, який брав участь у судовому засіданні.

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2018 року, ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати судові рішення та задовольнити позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції при попередньому судовому засіданні не встановив, які обставини справи є істотними, а також не роз'яснив позивачу права щодо заявлення клопотання до відповідних державних органів та банків про витребування інформації щодо наявності або відсутності рухомого/нерухомого майна, зареєстрованого за спадкодавцем, а також наявності депозитних вкладів, оформлених на спадкодавця.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

За положеннями статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із частиною третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суди установили, що 04 березня 2010 року між банком та ОСОБА_6 укладений кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 6 100 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Внаслідок порушення позичальником строку та порядку погашення кредиту станом на 01 листопада 2016 року утворилася заборгованість в розмірі 12 501 грн 76 коп.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер, спадкоємцями першої черги за законом є його доньки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які прийняли спадщину шляхом звернення протягом шести місяців після відкриття спадщини до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області із відповідними заявами.

В спадковій справі відсутні відомості про належність будь-якого нерухомого чи рухомого майна спадкодавцю ОСОБА_6

З наявної у справі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна встановлено, що за ОСОБА_6 право власності на нерухоме майно не зареєстровано.

Відповідно до положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

До спадкоємців боржника обов'язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (стаття 12 ЦПК України).

Враховуючи недоведеність позивачем наявності, об'єму та вартості спадкового майна після смерті ОСОБА_6, колегія судів погоджується із висновками судів про необґрунтованість позову банку до спадкоємців боржника.

Доводи касаційної скарги про те, що суд першої інстанції не роз'яснив позивачу права щодо заявлення клопотання до відповідних державних органів та банків про витребування інформації щодо наявності або відсутності рухомого/нерухомого майна, зареєстрованого за спадкодавцем, а також наявності депозитних вкладів, оформлених на спадкодавця, не становлять підставу скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки представник банку був присутнім в судовому засіданні при розгляді справи в апеляційному суді та не був позбавлений можливості доводити перед судом переконливість своїх доводів.

Таким чином, доводи касаційної скарги є необґрунтованими та не спростовують правильність висновків судів.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 жовтня 2017 року та постанову апеляційного суду Волинської області від 18 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. П. Штелик

В. С. Висоцька

С.Ю. Мартєв