КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи № 757/28995/17-ц

Апеляційне провадження 22-ц/824/1333/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Мазурик О.Ф., Кравець В.А.

при секретарі Борисенко Д.В.

сторони

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті»

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті», подану через представника ОСОБА_3, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 квітня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Остапчук Т.В., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про зарахування зустрічних однорідних вимог,

в с т а н о в и л а :

у/н справи № 757/28995/17-ц № а/п 22-ц/824/1333/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Остапчук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
у травні 2017 року ТОВ «Аверс-Сіті» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просило визнати недійсним договір про зарахування зустрічних однорідних вимог, який укладено між сторонами 27.10.2010.

В обгрунтування позову зазначало, що згідно з п. 8 договору уступки права вимоги (цесії) від 25.10.2010, в якому боржником є - ТОВ «Аверс-Сіті»: за передане право вимоги до боржника позивач сплачує відповідачу суму у розмірі 675 730 грн 27.10.2010 або до цієї дати.

Пунктом 4.3 ст. 4 договорів купівлі - продажу майнових прав від 25.10.2010 визначено, що ОСОБА_2 здійснює розрахунок за договорами в термін до 27.10.2010. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Строк виконання зобов'язання закінчився 26.10.2010, строк виконання грошової вимоги вважається таким, що настав 27.10.2010. Проте, у договорі цесії термін виконання зобов'язання визначений календарною датою, закінчення якої та із спливом якої настає строк виконання зобов'язання, тобто строк вважається таким, що настав 28.10.2010.

Посилаючись на зазначене позивач вважає, що договір про зарахування зустрічних однорідних вимог суперечить ст. 601 ЦК України, оскільки на момент укладення спірного договору строк виконання зустрічних зобов'язань ще не настав.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24.04.2018 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ТОВ «Аверс-Сіті» через представника подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував, що вимоги за договором не є такими, строк виконання яких настав, оскільки за договором цесії від 25.10.2010 право вимоги щодо виконання зобов`язань за договором у товариства настає 28.10.2010, тобто 27.10.2010 такий строк ще не настав. Суд не навів мотивів відхилення цих доводів. З рішення суду незрозуміло чи відмовлено у задоволенні позову через пропуск позовної давності чи по суті. Вважає, що моментом порушення прав позивача є дата ухвалення рішення апеляційного суду від 07.02.2017. Суд не навів мотивів відмови у задоволенні їх клопотання щодо проведення почеркознавчої експертизи. Крім того, суд не звернув уваги на те, що господарська операція щодо договору зарахування зустрічних вимог не відбулася.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Суд зробив висновок про те, що договір відповідає вимогам чинного законодавства, а тому доводи апеляційної скарги про те, що позивачу невідомо підстави відмови йому в позові є хибними. Судом було за клопотанням позивача призначено почеркознавчу експертизу та він надав оригінал договору, проте позивач не вчинив жодних дій на виконання ухвали суду про призначення експертизи.

У судовому засіданні представник ТОВ «Аверс-Сіті» - адвокат ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.10.2010 між сторонами укладені договори купівлі-продажу майнових прав № № 265/НП/1_ИП; 266/НП/1_ИП; 267/НП/1_ИП; 268/НП/1_ИП; 270/НП/1_ИП.

Згідно з п. 4.3 цих договорів відповідач повинен сплатити позивачу суму загальним розміром 675 730 грн 27.10.2010 або до цієї дати.

25.10.2010 між сторонами укладено договір уступки права вимоги (цесії) № 265; 266; 267; 268; 269; 270/НП-ИП.

Згідно з п. 8 договору уступки права вимоги (цесії) позивач повинен сплатити відповідачу 675 730 грн 27.10.2010 або до цієї дати.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 18.10.2012 у справі за позовом відповідача до ТОВ «Аверс-Сіті», КП КОР «Ірпінське бюро технічної інвентаризації», ДГІ «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про визнання права власності та усунення перешкод у користуванні та володінні нерухомим майном, за ОСОБА_2 визнано право власності на майнові права за договорами купівлі-продажу майнових прав 265/НП/1_ИП; 266/НП/1_ИП; 267/НП/1_ИП; 268/НП/1_ИП; 270/НП/1_ИП від 25.10.2010, укладеними між ним та ТОВ «Аверс-Сіті». Підставою для задоволення позову стало встановлення судом факту, що 27.10.2010 між цими ж сторонами був укладений договір про зарахування однорідних зустрічних вимог на суму 675 730 грн. У даному рішенні встановлено, що відповідач свої грошові зобов'язання за спірними договорами виконав в повному обсязі.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що договір відповідає вимогам чинного законодавства, а волевиявлення сторін було вільним.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є свобода договору.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 цього ж Кодексу що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

З волі сторін зобов'язання припиняється шляхом зарахування зустрічної вимоги.

Зарахування це така підстава припинення зобов'язання, за якої припиняються зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав (не зазначений, визначений моментом витребування).

Зарахування здійснюється за наявності наступних умов: 1) вимоги сторін мають бути зустрічні, тобто такі, які випливають з двох різних зобов'язань, між двома особами, де кредитор одного зобов'язання є боржником іншого. Те саме повинно бути і з боржником. 2) вимоги мають бути однорідними, тобто в обох зобов'язаннях повинні бути речі одного роду. Частіше зарахуванням припиняються зустрічні грошові вимоги; 3) необхідно, щоб за обома вимогами настав строк виконання, оскільки не можна пред'явити до зарахування вимоги за таким зобов'язанням, яке не підлягає виконанню.

До зарахування може бути пред'явлена і вимога, строк виконання якої не встановлений або визначений моментом пред'явлення її кредитором.

Зарахування є одностороннім правочином, для нього достатньо заяви однієї сторони. За наявності всіх наведених вище умов згоди іншої сторони для зарахування не потрібно.

За матеріалами справи встановлено, що 25.10.2010 між ТОВ «Аверс-Сіті» (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) укладені договори купівлі-продажу майнових прав № № 265/НП/1_ИП; 266/НП/1_ИП; 267/НП/1_ИП; 268/НП/1_ИП; 270/НП/1_ИП, на виконання яких останній зобов`язаний сплатити ТОВ «Аверс-Сіті» 675 730 грн у строк до 27.10.2010 (п. 4.3), а продавець за свій рахунок і з використанням своїх (придбаних) матеріалів здійснити комплекс робіт по будівництву об`єкт нерухомості (п. 5.4.8).

Відповідно до п. 3.1 договорів майнові права на об`єкт нерухомості передаються продавцем покупцю шляхом підписання акту. Акт підписується сторонами не пізніше 10 робочих днів з дати настання останньої з таких подій: здійснення покупцем 100 % вартості майнових прав, введення відповідної частини об`єкта капітального будівництва, складовою часиною якого є об`єкт нерухомості в експлуатацію та здійснення розрахунків.

25.10.2010, тобто у день укладення договорів купівлі-продажу майнових прав, між ТОВ «Аверс-Сіті» (цесіонарій) та ОСОБА_2 (цедент) укладено договір уступки права вимоги (цесії), згідно з яким ТОВ «Аверс-Сіті» взяло на себе зобов`язання сплатити ОСОБА_2 675 730 грн за передане право вимоги до боржника за інвестиційними договорами № № 265/НП/1; 266/НП/1; 267/НП/1; 268/НП/1; 270/НП/1, які укладені між ТОВ «Регіональні будівельні інвестиції» (боржник) та ЗАТ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Наші інвестиції» (перший інвестор).

Відповідно до п. 3 цього договору право вимоги за вказаними договорами належить цеденту на підставі того, що під час ліквідаційної процедури першого інвестора, право вимагати від боржника нерухоме майно, кошти на яке було інвестоване першим інвестором за інвестиційними договорами, перейшло до цедента (ОСОБА_2.) на підставі акту розрахунку з кредитором, що укладений між першим інвестором та цедентом.

Відповідно до п. 8 цього договору за передане право вимоги боржника цесіонарій сплачує цеденту 675 730 грн у строк 27.10.2010 або до цієї дати.

27.10.2010 між ОСОБА_2 та ТОВ «Аверс-Сіті» укладено договір про зарахування зустрічних однорідних вимог. У договорі зазначено, що сторони мають одна до одної зустрічні грошові вимоги, строк виконання яких настав 27.10.2010. ОСОБА_2 мав сплатити ТОВ «Аверс-Сіті» 675 730 грн за договорами купівлі продажу майнових прав № № 265/НП/1_ИП; 266/НП/1_ИП; 267/НП/1_ИП; 268/НП/1_ИП; 270/НП/1_ИП, а ТОВ «Аверс-Сіті» мало сплатити ОСОБА_2 за договором уступки права вимоги 675 730 грн.

Позивач не заперечував, що вимоги сторін є зустрічними, оскільки випливають з двох різних зобов'язань, між двома особами, де кредитор одного зобов'язання є боржником іншого, а боржник другого зобов'язання є кредитом першого, та що ці вимоги є однорідними.

Як на підставу недійсності договору про зарахування зустрічних однорідних вимог позивач посилається на те, що строк виконання зобов'язання за договором уступки права вимоги (цесії) на час укладення договору про зарахування зустрічних однорідних вимог ще не настав, оскільки у договорах купівлі продажу майнових прав строк виконання зобов'язання встановлено до 27.10.2010, а у договорі цесії 27.10.2010 або до цієї дати, а відтак кінцевим строком виконання зобов'язання за договором цесії є 28.10.2010 і такий строк на час укладення оспорюваного договору ще не настав.

Разом з тим такі доводи заявника суперечать змісту договору уступки права вимоги (цесії), згідно з яким строк виконання зобов'язання встановлено 27.10.2010 або до цієї дати. У разі невиконання зобов'язання до 27.10.2010 або безпосередньо 27.10.2010 наступає прострочення боржника. Тобто 28.10.2010 є днем, з якого починається відлік прострочення грошового зобов'язання, а не днем виконання зобов'язання. Кінцевим же днем виконання зобов`язання є день, вказаний у договорі, тобто 27.10.2010.

Відповідно до ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого подія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого подія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до ст. 255 цього ж Кодексу якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

І у договорі купівлі продажу майнових прав, і у договорі цесії останнім днем виконання зобов'язання встановлено 27.10.2010.

За змістом рішення вбачається, що у задоволенні позову відмовлено не за спливом позовної давності, а у зв`язку відсутністю правових підстав для його задоволення. Суд першої інстанції зробив висновок, що договір відповідає вимогам чинного законодавства, а волевиявлення сторін було вільним.

Зазначення у такому разі норм закону, що регулюють питання позовної давності не вплинуло на правильність вирішення спору.

Доводи апеляційної скарги про те, що у даній справі не проведена судова почеркознавча експертиза колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки позов заявлено з тих підстав, що договір не відповідає вимогам закону, а саме ст. 601 ЦК України, а не з тих підстав, що підписи в договорі не належать особам, які підписали договір.

Суд же розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 31.10.2018

Головуючий

Судді