Провадження №2/748/792/18
Єдиний унікальний № 748/1824/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" жовтня 2018 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області

у складі:

Головуючого - судді Меженнікової С.П.,

при секретарі Решітько А.Д.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в місті Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до територіальної громади с. Ковпита в особі Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Чернігівська районна державна нотаріальна контора,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, звертаючись до суду з вказаним вище позовом просять визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_2, а саме:

- за ОСОБА_1 - на ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а саме, як за спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року на ? частину, яка належала їй як члену колишнього колгоспного двору, на 1/4 частину, яка була прийнята нею після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року чоловіка ОСОБА_4 та на ? частину як за членом колишнього колгоспного двору;

- за ОСОБА_2 - на ? частину як за членом колишнього колгоспного двору.

Свої вимоги позивачі мотивували тим, що вказаний вище будинок відносився до типу господарств "колгоспний двір" і головою колгоспного двору був ОСОБА_4, а членами колгоспного двору були його дружина - ОСОБА_3, син - ОСОБА_1, невістка - ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_1 та голова колишнього колгоспного двору - ОСОБА_4 Спадщину після нього прийняла дружина - мати позивача ОСОБА_1- ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, після смерті якої спадщину за заповітом прийняв позивач ОСОБА_1 Оскільки правовстановлюючі документи на спірне домоволодіння не видавалися, позивачі не мають можливості належним чином оформити свої права на зазначене домоволодіння, а тому змушені звернутись із позовом до суду.

Учасники справи в підготовче засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Представником позивачів - адвокатом ОСОБА_5 та Відповідачем надані клопотання про розгляд справи у їх відсутності, в яких також зазначили: представник позивачів - про підтримання позову, відповідач - про визнання позову. Третя особа - Чернігівська районна державна нотаріальна контора про причину неявки свого представника не повідомила, свою позицію щодо позову не висловила ( а.с.48,58,60).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Як слідує з положень ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи те, що відповідачем позов визнається, про що надана письмова заява, суд вважає можливим розглянути справу у підготовчому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення.

Згідно "Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року №11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено саме на сільські ради.

Змістовний аналіз постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року за № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в УРСР", Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР від 31.01.1966, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР від 31.10.1975 та інших нормативних актів з цього приводу доводить, що записи у погосподарських книгах є особливою формою статистичного обліку і визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджували право приватної власності. Саме таке роз'яснення надав і Пленум ВССУ в своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», вказуючи, що у п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах (п.3.1).

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до довідок № 452 від 10.05.2018, № 450 від 18.04.2018, виданих виконкомом Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області на підставі записів з погосподарських книг сільської ради, господарство по вулиці Центральна, 143, село Ковпита Чернігівського району Чернігівської області станом на 15.04.1991 відносилось до категорії „колгоспний двір", головою колгоспного двору був ОСОБА_4, а членами колгоспного двору були його дружина - ОСОБА_3, син - ОСОБА_1, невістка - ОСОБА_2. Земельна ділянка площею 0,40 га за вищезазначеною адресою була зареєстрована на ОСОБА_4 з 1966 року і по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2. Приватизація земельної ділянки не проводилася, свідоцтво про право власності не видавалося (а.с. 25, 26).

Згідно ст.120 ЦК УРСР, колгоспний двір - це сімейно-трудове об'єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч.2 ст.123 цього Кодексу, розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ був введений в дію Закон України "Про власність".

Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 (із подальшими змінами) " Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Таким чином, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мали рівне право на майно колгоспного двору, а значить, і на вказаний вище житловий будинок, тобто по ? частині кожен.

Згідно записів у копії свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_3, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с. 19).

Після смерті ОСОБА_4 до спадкового майна належала ? частина вказаного вище житлового будинку з відповідною часткою господарських споруд.

На день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_2 разом із дружиною ОСОБА_3, що підтверджується довідкою виконкому Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 427 від 25.04.2018 ( а.с. 23). Факт перебування їх у шлюбі підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 ( а.с.18).

Отже, ОСОБА_3, як спадкоємець першої черги за законом, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_4

Згідно листа Чернігівської районної державної нотаріальної контори № 4445/01-16 від 20.10.2018 та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №53692042, спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 не заводилася ( а.с. 58-59).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, як вбачається із записів у копії свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_5 (а.с. 20).

До спадкового майна ОСОБА_3 відноситься 1/2 частина вказаного вище домоволодіння, що складається з 1/4 частини, що належала їй як колишньому члену колгоспного двору та 1/4 частини, яка перейшла до неї в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_4

ОСОБА_3 за життя розпорядилася своїм майном, склавши 15 вересня 2005 року заповіт на користь сина ОСОБА_1, позивача по справі ( а.с. 44 зворот.).

Відповідно до копії спадкової справи № 595/2017, яка надійшла з Чернігівської районної державної нотаріальної контори (а.с. 44-46), після померлої ОСОБА_3, спадщину за заповітом прийняв її син - ОСОБА_1, позивач по справі.

Родинні відносини позивача ОСОБА_1 та спадкодавця ОСОБА_3 як сина та матері підтверджуються копією свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1 Серії НОМЕР_6, виданого повторно 08.06.2013 ( а.с.17).

Отже, позивач ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_3, став мати право на 3/4 частини вказаного вище домоволодіння ( на 1/2 частину як спадкоємець за заповітом та на ? частину як член колишнього колгоспного двору), а позивач ОСОБА_2 - на ? частину як член колишнього колгоспного двору.

Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна.

В зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний будинок на ім'я спадкодавця, позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що відображено в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори - Кравченко Т.В. від 02.05.2017 року (а.с. 22).

Виходячи з вищезазначеного, суд приходить до висновку, що порушене право позивачів підлягає поновленню, а позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до територіальної громади с. Ковпита в особі Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, задоволенню.

Як вбачається із копії технічного паспорту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, станом на 29.03.2018, інвентаризаційна вартість даного будинку становить 146120,00 грн (а.с. 27-30).

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 141, 200, 247, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 120, 123 Цивільного кодексу Української РСР ( в редакції 1963 року ), ст.ст. 392, 1218, 1234, 1235, 1236, 1261, 1268, 1269 Цивільного кодексу України, суд, -

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до територіальної громади с. Ковпита в особі Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Чернігівська районна державна нотаріальна контора - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2.

Позивач: ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: 15558, АДРЕСА_1.

Позивач: ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: 15558, АДРЕСА_1.

Відповідач: територіальна громада с. Ковпита в особі Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, , місцезнаходження: 15544, Чернігівська область, Чернігівський район, с. Ковпита, вул. Грачова, буд. 3.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.П. Меженнікова