Справа № 214/4111/18
2/214/2290/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
30 жовтня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого судді - Ткаченка А.В.,
при секретарі - Фастовець Ю.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, у місті ОСОБА_1, цивільну справу № 214/4111/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ОСОБА_1 ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з місця реєстрації, -
Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою про визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Тесленко, 18/15 та зобовязати виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_3
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що їй на праві власності належить нерухоме майно, а саме квартира розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Тесленко. 18/16. Відповідно до довідки про склад сімї за вищезазначеною адресою зареєстрований ОСОБА_3, при цьому він з 2014 року за вказаною адресою не проживає, не приймає участь в утриманні житла. Факт не проживання відповідача в квартирі підтверджується актом від 22.05.2018 року завіреним ТОВ «Житлосервіс-КР».
Представник позивача ОСОБА_4 до зали судового засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_3 будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до зали судового засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.
Представник третьої особи ОСОБА_5 до зали судового засідання не зявилась, надала суду заяву пр. розгляд справи у за її відсутності, рішення просила прийняти на розсуд суду.
На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, приходить до висновку про часткове задоволення позову за таких підстав.
Відповідно до свідоцтва № С -5025 про право власності на житло, квартира яка знаходиться за адресою м. Кривий Ріг, вул. Тесленко, 18/16 належить на праві приватної спільної сумісної власності уповноваженому власнику ОСОБА_2 та членам її сімї ОСОБА_6. ? частина квартири гр.. ОСОБА_6 перейшла у власність ОСОБА_2 на підставі договору дарування, посвідченого 7-ю криворізькою державною нотаріальною конторою за № 6493 (а.с.7-8).
Згідно довідки № 2 виданої Криворізькою обєднаною міською довідково-інформаційною службою Нова-Ком за адресою: м. Кривий ріг, вул. Тесленкоа, 18/16 зареєстровані 2 чоловіка: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ( а.с.9).
Відповідно до акту від 22.05.2018 року, складеного мешканцями будинку № 18 по Тесленко, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 фактично мешкає у іншому місці, з 2014 року його місцезнаходження не відоме. ( а.с.10)
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
У відповідності до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Разом з тим, положенням ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачено юридичну підставу втрати членом сім'ї власника (у тому числі колишнім членом сім'ї власника) права на користування житлом власника, а саме - відсутність члена сім'ї власника житла без поважних причин понад один рік за таким місцем проживання (у житлі), якщо інше не встановлено домовленістю із власником або законом.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідний правовий висновок, викладено ВСУ у постанові від 15.05.2017 року по справі № 6-2931цс16.
Крім того, відповідно до розяснень Верховного Суду України, в разі виникнення спору між власником житла і членами його сімї суди повинні врахувати, що право члена сімї на користування житлом є сервітутним, у звязку із чим його припинення повинно відбуватися відповідно до вимог ст. ст. 405, 406 ЦК України. На переконання Верховного Суду України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника за наявності обставин, які мають істотне значення, або через відсутність без поважних причин члена сімї, понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо іншого не встановлено домовленістю між ними і власником житла.
Таким чином, при вирішенні питання про втрату права користування житлом члена сім'ї власника житла з'ясуванню підлягає як термін його відсутності, так і поважність причин такої відсутності.
Отже, суд на підставі наданих письмових доказів, приходить до висновку, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1. Позивач, як власник вищезазначеної квартири, в звязку з наявністю в ній зареєстрованих осіб, які не проживають в спірній квартирі без поважних причин понад один рік, а саме з 2014 року, позбавлена можливості реалізувати своє право як власника майна. Судом встановлено, що відповідач не проживає у зазначеній квартирі без поважних причин понад один рік (а.с. 10) та не сплачує за комунальні послуги.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_3 таким, що втратила право користування житловим приміщенням, є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки єдиним способом захисту цивільного права - права на користування, володіння та розпорядження своїм майном на власний розсуд, є визнання останнього таким, що втратила право користуватись житловим приміщення, яке належить позивачу на праві приватної власності.
Щодо позовних вимог в частині зобовязання виконавчого комітету Саксаганської районної ради у місті ради зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Тесленко, 18/16 то вони не підлягають задоволенню за таких підстав.
Стаття 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає процедуру реєстрації місця проживання особи, зокрема ч. 1 ст. 6 цього Закону передбачає, що «Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобовязані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання».
Окрім того, згідно із статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Функції реєстрації та зняття з реєстрації фізичних осіб покладено виключно на органи реєстрації. При відмові відповідача знятися з реєстрації добровільно, його зняття з реєстрації можливе за остаточного рішення суду. Питання зняття з реєстрації вирішується спеціально уповноваженим органом і не входить до компетенції суду, тобто, рішення суду є лише підставою для зняття з реєстрації.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Враховуючи те, що ухвалою суду від 21 серпня 2018 року , позивача було звільнено від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати з відповідача на користь держави.
Таким чином, у звязку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 321, 386, 401, 402, 405, 717 ЦК України, ст.ст. 9, 64, 65, 156 ЖК України, ст.ст. 4, 3, 76, 77, 81, 82, 89, 141, 259, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ОСОБА_1 ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з місця реєстрації задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Тесленка, 18/16.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати повязані зі сплатою судового збору в розмірі 352 ( триста пятдесят дві ) грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо повне рішення не було вручене в день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1;
Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3;
Суддя А.В. Ткаченко