Справа № 161/528/18
Провадження № 2/161/1120/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2018 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Гриня О.М.,

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 сервісного центру МВС у Волинській області ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 сервісного центру МВС в Харківській області, ОСОБА_3 сервісного центру МВС у Волинській області, ОСОБА_8, ОСОБА_5 про визнання правочину та договорів недійсними,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_7 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 сервісного центру МВС в Харківській області, ОСОБА_3 сервісного центру МВС у Волинській області, ОСОБА_8, ОСОБА_5 про визнання правочину та договорів недійсними.

Свій позов обґрунтовує тим , що у 2013 році він приїхав в Україну зі Сполучених Штатів Америки на постійне місце проживання. Облаштувавшись в Україні, вирішив придбати за кордоном легковий автомобіль марки "MERCEDES-BENZ" для особистого користування. З цією метою, 25 листопада 2013 року, ОСОБА_7 видав нотаріально посвідчене доручення на ім'я ОСОБА_9, яким уповноважив його придбати автомобіль вказаної марки та бути його представником з питань оформлення, розмитнення та реєстрації автомобіля у митних органах України. Також між сторонами було попередньо погоджено рік випуску, модель, технічний стан та колір автомобіля (це мав бути автомобіль s або е-класу чорного кольору, не старше 5 років віддати випуску). У зв'язку з тим, що ОСОБА_9 не був ні родичем, ні членом сім'ї позивача, будь-якого завдатку останній йому не давав. ОСОБА_7 було надано лише оригінал нотаріально посвідченої довіреності. Після вказаних подій ОСОБА_9 пропав, на зв'язок не виходив, ніяких повідомлень від нього позивачу не надходило. Нещодавно ОСОБА_7 дізнався про те, що митними органами України проводилася перевірка з питань ввезення ним автомобіля на митну територію України та несплати відповідних митних платежів. В ході якої стало відомо, що йому на праві власності належав транспортний засіб для особистого його використання, а саме: легковий автомобіль марки "MERCEDES-BENZ", модель "CLS", ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1, загальна кількість місць, включаючи місце водія - 5, призначений для використання на дорогах загального користування, пасажирський, тип кузова - седан, тип двигуна - бензиновий, номер двигуна - 0181, робочий об'єм циліндрів - 2987 см. куб., рік виготовлення - 2012. Даний автомобіль був ввезений в Україну ОСОБА_9 за дорученням позивача зі звільненням від оподаткування митними платежами та поставлений на облік на ім'я ОСОБА_7, в подальшому - знятий з обліку і відчужений від імені позивача на користь ОСОБА_8. Згідно інформації, наданої у відповідь на ряд адвокатських запитів, здійснених представником позивача: 14 березня 2014 року належний позивачу автомобіль марки "MERCEDES-BENZ", після ввезення його на територію України, був поставлений на облік на ім'я позивача в органах МРЕВ, а саме: ВРЕР ДАІ з обслуговування Вовчанського та Великобурлуцьського районів ГУМВС України в Харківській області; 30 серпня 2014 року транспортний засіб був знятий з обліку в органах МРЕВ, а саме: ВРЕР ДАІ з обслуговування міста Луцька, Луцького, Рожищенського, Ківерцівського, Маневицького районів; 30 травня 2015 року автомобіль після його відчуження був поставлений на облік на ім'я ОСОБА_8 в органах МРЕВ, а саме: ВРЕР-3 УДАІ в м. Києві; 16 квітня 2016 року автомобіль після його повторного відчуження був перереєстрований на ім'я ОСОБА_5.

Позивач припускає, що для здійснення вказаний операцій могла бути використана довіреність від 25.11.2013 року, однак жодних грошових коштів ним за транспортний засіб сплачено не було, автомобілем він не користувався та не вчиняв жодних дій з приводу оформлення прав на нього. Вважає також, що його підставили і обманули, використавши статус особи, яка приїхала в Україну на постійне місце проживання. З цього приводу ним було здійснено відповідне звернення до правоохоронних органів.

З огляду на вищенаведене, ОСОБА_7 просить визнати недійсним правочин від 14 березня 2014 року щодо вторинної реєстрації автомобіля, придбаного в торговельній організації, у ВРЕР ДАІ з обслуговування Вовчанського та Великобурлуцького районів ГУМВС України в Харківській області; визнати недійсним правочин від 30 серпня 2014 року щодо зняття транспортного засобу з обліку з ВРЕР з обслуговування міста Луцька, Луцького, Рожищенського, Ківерцівського, Маневицького районів; визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля, укладений 30 травня 2015 року від його імені з ОСОБА_8; визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля, укладений 16 квітня 2016 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_5.

Ухвалою суду від 15 січня 2018 року справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.

01.02.2018 року відповідачем-2 ОСОБА_3 сервісним центром МВС у Волинській області (далі - РСЦ МВС у Волинській області) на адресу суду було надіслано відзив, відповідно до якого РСЦ МВС у Волинській вважає себе неналежним відповідачем у вказаній справі та просить закрити провадження за позовом ОСОБА_7 в частині вимог до РСЦ МВС у Волинській області, оскільки при здійсненні при здійсненні реєстрації, перереєстрації, зняття з обліку тощо, зазначено , що відповідач діє як субєкт владних повноважень, отже оскаржити його дії можна в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства. Також звертає увагу на те, що обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства не допускається.

Згідно відзиву відповідача-1 ОСОБА_3 сервісного центру МВС у Харківській області (далі - РСЦ МВС у Харківській області), який було подано в судовому засіданні 12.04.2018 року, постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ», ліквідовано як юридичну особу публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ та утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції. Відповідно до Положення про регіональний сервісний центр МВС (РСЦ МВС) в Харківській області одним з основних завдань РСЦ МВС є проведення реєстрації та забезпечення державного обліку зареєстрованих транспортних засобів, але РСЦ МВС не є правонаступниками ДАІ. Згідно відомостей з архіву, картотеки, електронних баз даних та бази НАІС (Національна автоматизована інформаційна система МВС України), легковий автомобіль MERCEDES-BENZ CLS 350, 2012 року випуску, кузовWDDLJ9BB8CA047231, колір чорний, 14.03.2014 року було зареєстровано у ВРЕР ДАІ з обслуговування Вовчанського та Велукобурлуцького районів ГУМВС України в Харківській області, на імя громадянина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_2. На транспортний засіб оформлено свідоцтво про реєстрацію САТ832745, та закріплено номерні знаки АХ7732ВЕ. Реєстраційні дії здійснено на підставі вантажно-митної декларації (ВМД) 039133 від 26.12.2013 року (Рівненська Митниця). Посвідчення митниці (100%). Підстави проведення реєстраційних дій знищено за терміном зберігання (З роки). Крім того, РСЦ МВС в Харківській області немає ніякого відношення до оформлення набуття права власності на транспортний засіб. На підставі вищевикладеного, РСЦ МВС в Харківській області вважає себе неналежним відповідачем у даній справі та просить закрити провадження в частині позовних вимог щодо цієї юридичної особи.

Інші відповідачі правом подачі відзиву на позовну заяву не скористались.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник ОСОБА_3 сервісного центру МВС у Волинській області проти задоволення позову заперечила, надала пояснення аналогічні викладеним у письмовому відзиві на позов.

Представник відповідача ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Додатково суду пояснив, що його довіритель є добросовісним набувачем транспортного засобу, оскільки йому не було відомо жодних обставин щодо ввезення автомобіля та постановлення його на облік, відтак позов в цій частині вимог до відповідача ОСОБА_5 не підлягає до задоволення. В свою чергу, зауважив також на тому, що всі дії повязанні із транспортним засобом (ввезення автомобіля на митну територію України, реєстрація, перереєстрація, тощо) здійснювались на підставі нотаріально посвідченої довіреності від імені позивача, будь-яких дій щодо припинення дії документу чи її відкликання останнім не здійснювалось, що, в свою чергу, також слугує підтвердженням законності здійснених операцій. Також зазначив про критичне відношення до тверджень позивача про те, що ним не обговорювалась сума завдатку з ОСОБА_9, оскільки відповідно обумовлених до характеристик автомобіля він є досить дороговартісним, що відповідно схиляє до думки про існування конкретних домовленостей між сторонами.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 25 листопада 2013 року, позивачем ОСОБА_7 було видано нотаріально посвідчену довіреність, зареєстровану в реєстрі за № 464 державним нотаріусом Володимирецької районної державної нотаріальної контори Рівненської області ОСОБА_10, на імя ОСОБА_9, якою уповноважено останнього придбати йому за кордоном автомобіль MERCEDES-BENZ, бути його представником на митниці (в тому числі Польщі і Україні) з питань оформлення, розмитнення з дотриманням вимог чинного законодавства документів на виїзд з Польщі і ввіз в Україну належного ОСОБА_7 автомобіля та реєстрації його у відповідних органах. Також, особу уповноважено на представлення інтересів довірителя (ОСОБА_7В.) у всіх компетентних органах, будь-яких державних та недержавних установах, організаціях, підприємствах, з правом підпису необхідних документів, подання та отримання від імені довірителя будь-яких необхідних документів, довідок, заяв, ставити підпис за нього, сплачувати всі необхідні платежі, розмитнювати ТЗ, супроводжувати доставку транспортного засобу до його місця проживання, а також виконувати всі інші дії в межах та обсязі передбачених чинним законодавством України для такого роду повноважень. Довіреність видана без права передоручення та зберігає чинність до 25 листопада 2014 року (а.с. 6).

Згідно ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про нотаріат» (в редакції від 07.05.2011р.) нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства.

Відповідно до п. 36 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004р. № 20/5 (в редакції від 12.09.2011р.) нотаріус зобов'язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину. Встановлення дійсних намірів кожного з учасників правочину здійснюється шляхом встановлення нотаріусом однакового розуміння сторонами значення, умов правочину та його правових наслідків для кожної із сторін. Правочин посвідчується нотаріусом, якщо кожна із сторін однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині.

Під час дослідження матеріалів цивільної справи, факт видачі 25.11.2013 року довіреності ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_9, сторонами у справі та безпосередньо представником позивача не заперечувався та не спростовувався. Відповідно у суду немає підстав ставити під сумнів розуміння сторонами значення, змісту та правових наслідків видачі довіреності з тим переліком повноважень, що зазначені вище.

Також, особливої уваги заслуговує факт того, що довіреність чинна протягом всього терміну на який видавалась.

Згідно із ст. 248 ЦК України, представництво за довіреністю припиняється у разі скасування довіреності особою, яка її видала, проте жодних дій такого характеру позивачем не вчинялось.

Відповідно до ст. 249 ЦК України права та обов'язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Це правило не застосовується, якщо третя особа знала або могла знати, що дія довіреності припинилася.

Відповідно до витягу інформації за результатами аналітичного пошуку «НАІС ДДАІ» МВС України від 31.01.2018 року, 14.03.2014 року на імя громадянина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у ВРЕР ДАІ з обслуговування Вовчанського та Велукобурлуцького районів ГУМВС України в Харківській області була здійсненна вторинна реєстрація ТЗ марки MERCEDES-BENZ CLS 350, 2012 року випуску, кузов WDDLJ9BB8CA047231, колір чорний; 07.05.2014 року у ВРЕР ДАІ з обслуговування міста Луцька, Луцького, Рожищенського, Ківерцівського, Маневицького районів, було здійснено видачу тимчасового талона за заявою власника для перереєстрації у тому числі при уточнених даних ТЗ (власник - ОСОБА_7В.); 03.06.2014 року - у ВРЕР ДАІ з обслуговування міста Луцька, Луцького, Рожищенського, Ківерцівського, Маневицького районів, було здійснено, перереєстрацію ТЗ переобладнанні без заміни номерних агрегатів (власник - ОСОБА_7В.), 12.06.2014 року - у ВРЕР ДАІ з обслуговування міста Луцька, Луцького, Рожищенського, Ківерцівського, Маневицького районів, було здійснено перереєстрацію ТЗ при заміні свідоцтва про реєстрацію (власник - ОСОБА_7В.); 30 серпня 2014 року - транспортний засіб був знятий з обліку у ВРЕР ДАІ з обслуговування міста Луцька, Луцького, Рожищенського, Ківерцівського, Маневицького районів; 30 травня 2015 року автомобіль, після його відчуження, був поставлений на облік (здійснено вторинну реєстрацію ТЗ) на ім'я ОСОБА_8 в у ВРЕР-3 УДАІ в м. Києві; 16 квітня 2016 року було здійснено перереєстрацію транспортного засобу (після його повторного відчуження) на нового власника - ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу (а.с.21).

Відповідно до статті 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно з частинами першою - третьої, п'ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до статті 34 Закону України "Про дорожній рух" державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників.

Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.

Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

На транспортні засоби оформляються та видаються реєстраційні документи, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України, та закріплюються номерні знаки, які відповідають вимогам стандартів. Закупівля за державні кошти бланків реєстраційних документів та номерних знаків для транспортних засобів здійснюється відповідно до вимог законодавства тими органами, на які покладений обов'язок щодо їх реєстрації.

Згідно з пунктом 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 (далі- Порядок), власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).

Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

Відповідно до пункту 8 Порядку державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, зокрема укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб.

Згідно пункту 40 Порядку, зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в сервісному центрі МВС або в центрі надання адміністративних послуг на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного або приватного виконавця або рішення суду.

У разі встановлення факту знищення, фальсифікації або підроблення ідентифікаційних номерів складових частин транспортних засобів, виявлення транспортних засобів, зареєстрованих (перереєстрованих), знятих з обліку в уповноважених органах МВС, у тому числі тимчасово, за фіктивними чи підробленими документами або таких, що розшукуються правоохоронними органами України у зв'язку з незаконним заволодінням, уповноважені особи сервісних центрів МВС оформляють в установленому порядку необхідні документи, скасовують державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку транспортних засобів і передають усі відповідні документи та за наявності транспортні засоби до відповідного органу досудового розслідування. Якщо виявлено факт підроблення митних документів, їх ксерокопії з необхідним поясненням надсилаються до органів доходів і зборів, у зоні діяльності яких проживають особи, за якими зареєстровані відповідні транспортні засоби.

Отже, приписами статті 34 Закону України "Про дорожній рух" та Порядку регулюються та встановлюються обов'язки продавців та покупців транспортних засобів, зокрема, щодо зняття з реєстраційного обліку, реєстрації транспортного засобу, тощо.

Однак, реєстрація транспортного засобу у відповідних реєстраційних органах не пов'язується із набуттям особою права власності на нього та не є тотожними поняттями.

Відтак, вимоги позивача про визнання недійсними правочинів з приводу вторинної реєстрації автомобіля зняття його з обліку не підлягають до задоволення, так як на момент їх вчинення довіреність надана позивачем від 25.11.2013 року була чинна, отже, відповідно до цього була належним доказом підтвердження повноважень особи під час вчинення даних операцій.

Крім того, у наданому суду письмовому відзиві від відповідача РСЦ МВС у Харківській області, де зазначено, що відомості про підстави проведення реєстраційних дій знищено за терміном зберігання, вказується також, що відповідно до інформації з архіву, картотеки, електронних баз даних та бази НАІС (Національна автоматизована інформаційна система МВС України), легковий автомобіль MERCEDES-BENZ CLS 350, 2012 року випуску, кузовWDDLJ9BB8CA047231, колір чорний, 14.03.2014 року було зареєстровано у ВРЕР ДАІ з обслуговування Вовчанського та Велукобурлуцького районів ГУМВС України в Харківській області, на імя громадянина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_2 (а.с.69).

Твердження позивача, про те, що він не був зареєстрований в домогосподарстві з реєстрацією місця проживання на території Старосалтівської селищної ради по вул. Пролетарська 29, смт. Старий Салтів, Вовчанського району, Харківської області, що підтверджуються також копією довідки селищної ради від 26.01.2018 року №129 (а.с.56), не беруться судом до уваги, оскільки вказані дані не відіграють вирішального значення при здійсненні процедур реєстрації транспортних засобів. Так, згідно п. 4 Порядку, реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів здійснюється за місцем звернення власника або його уповноваженої особи незалежно від місця реєстрації (проживання) фізичної особи чи місцезнаходження юридичної особи.

Щодо наступних вимог позивача про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, слід зазначити наступне.

Одним із різновидів правочинів є договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст.626 ЦК України), який вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст.638 ЦК України).

Відповідно до ст.655-657 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК) (пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5).

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Верховний Суд України у постанові від 16 вересня 2015 року (справа № 6-1203цс15) зазначив, що за змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність в діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача.

Відповідачі ОСОБА_8 та ОСОБА_5, в свою чергу, придбали транспортний засіб на правових підставах згідно договору купівлі-продажу з особою, яка мала право розпоряджатися вказаним майном, відповідно, майно не вибуто поза волею власників. Відтак вимоги позивача щодо визнання недійсними вказаних договорів купівлі-продажу також не підлягають до задоволення.

Зважаючи на вищевикладене, на основі повно та всебічно зясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозвязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.203, 215, 216 ЦК, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_3 сервісного центру МВС в Харківській області, ОСОБА_3 сервісного центру МВС у Волинській області, ОСОБА_8, ОСОБА_5 про визнання правочину та договорів недійсними - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення суду складено 01 листопада 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_11