РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року м. Кремінна

Справа № 414/1607/18

Провадження № 2/414/424/2018

Кремінський районний суд Луганської області у складі

головуючого судді Акулова Є.М., за участю секретаря судового засідання Дегтяренко Т.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні під час загального позовного провадження в залі суду в м. Кремінна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та вказала, що сторони є подружжям з 21 серпня 1999 року. Від шлюбу мають трьох спільних дітей, двоє з яких є неповнолітніми. Шлюбні відносини остаточно припинені з 16 квітня 2018 року у звязку з різними поглядами, відповідач шлюб розривати не бажає. Спору про поділ майна та визначення місця проживання дітей не має, неповнолітні діти залишаються мешкати разом з нею. Позивач вважає, що сімя не може бути відновлена та просить розірвати шлюб.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала, категорично наполягала на розірванні шлюбу.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив шлюб не розривати, оскільки бажає відновити відносини з позивачем.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебувають у шлюбі з 21 серпня 1999 року, який зареєстрований Кремінським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, актовий запис № 119, свідоцтво І-ЕД № 045222 (а.с. 3).

Відповідно до Свідоцтв про народження серії І-ЕД №№019415, 206689 від 23 вересня 2005 року та 22 лютого 2011 року відповідно, у сторін є двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно (а.с. 7-10).

Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно до ст. 105 ч. 3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Як вбачається зі ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Статтею 112 СК України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо, втратили взаємну повагу та довіру один до одного, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу. Тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них або їх дітей, що має істотне значення, шлюб є добровільним, отже позов підлягає повному задоволенню.

Прізвище особи, яка змінила його у звязку з реєстрацією шлюбу, - ОСОБА_4 - не змінювати.

Питання щодо стягнення судового збору позивачем не ставилося.

На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105 ч. 3, 110 ч. 1, 111, 112, 113 СК України та керуючись ст.ст. 4, 10, 49, 76, 95, 141, 142, 258 - 259, 264 - 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити повністю.

Шлюб, який зареєстровано 21 серпня 1999 року Кремінським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, актовий запис № 119, свідоцтво І-ЕД № 045222 від 21 серпня 1999 року, між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Сиротіна) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, розірвати.

Прізвище особи, яка змінила його у звязку з реєстрацією шлюбу, залишити ОСОБА_2.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Є.М. Акулов