КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи № 761/43814/17

Апеляційне провадження 22-ц/824/1166/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Мазурик О.Ф., Кравець В.А.

при секретарі Борисенко Д.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Рибака М.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

у/н справи № 761/43814/17 № а/п 22-ц/824/1166/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Рибак М.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
у листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила стягнути аліменти на утримання повнолітньої доньки Бур`яновської ОСОБА_3, яка продовжує навчання у розмірі 3 000 грн.

В обгрунтування позову зазначала, що донька сторін навчається в Республіці Польща в Університеті Миколая Коперника в Торуні. Оплата за 2 семестр навчання внесена у розмірі 600 євро. Донька знаходиться на її утриманні та відповідач не надає матеріальної допомоги.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24.07.2018 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання у розмірі 3 000 грн. щомісячно починаючи з 29.11.2017 по 20.09.2019. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в позові. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував, що виконавче провадження по виконанню рішення про стягнення аліментів на доньку до 18 років закінчене за заявою стягувача, яка була подана у зв`язку з тим, що донька навчається у Республіці Польща та не потребує матеріальної допомоги. Це було узгоджене з позивачкою 12.12.2016. Суд не звернув уваги на те, що з квитанцій вбачається, що донька не проживає з позивачкою, отримує стипендію і сама оплачує навчання. Суд не з`ясував питання щодо потреби у матеріальній допомозі дочки та його можливість надати таку допомогу. Крім того, визначаючи розмір аліментів суд не встановлював матеріальне становище сторін та не обгрунтував розмір аліментів, а також стягнув аліменти з часу подачі позову, а не з часу набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Позивач та її представник ОСОБА_9 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. При цьому позивач зазначила, що донька не працює та стипендію не отримує, проживає у гуртожитку, за який вона сплачує 300 злотих, що у гривневому еквіваленті складає 2 600 грн. Крім того, донька несе витрати на проїзд до місця навчання.

Вислухавши доповідь судді, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка навчається в Республіці Польща в Університеті Миколая Коперника в Торуні за напрямком «журналістика та суспільна комунікація». Плановий термін закінчення навчання 20.09.2019.

Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки.

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що донька сторін потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням та відповідач має можливість надати на утримання доньки 3 000 грн щомісячно.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повноліття дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Зазначена норма передбачає, що для вирішення питання про зобов`язання батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують необхідно встановити такі факти: 1) дочка чи син, які продовжують навчання потребують матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням; 2) батько чи мати вони мають змогу надавати матеріальну допомогу.

Суд першої інстанції зазначені обставини не встановлював.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач сплачував аліменти на доньку до досягнення останньою 18 років за рішенням Броварського районного суду Київської області.

Відповідно до постанови державного виконавця Шевченківського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві від 12.12.2016 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 26.08.2003, виданого Броварським районним судом Київської області закінчене за заявою стягувача про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним виконанням боржником рішення суду.

Відповідно до запису у трудовій книжці відповідач не працює з 02.08.2018. Представник відповідача вказав, що відповідач отримує заробітну плату у розмірі 3 400 грн, проте довідки про дохід не надав, зазначивши, що така заробітна плата не є офіційною.

Позивач також зазначила, що отримує заробітну плату у розмірі 3 000 грн та також не надала доказів про свої доходи.

З довідки, виданої Університетом Миколая Коперника в Торуні вбачається, що оплату за навчання у розмірі 600 євро внесла сама студентка (а.с.54).

У позовній заяві відсутнє обґрунтування у зв`язку з чим донька сторін потребує матеріальної допомоги, тобто які витрати у зв`язку з навчанням вона несе (на проживання, харчування, підручники тощо), як і не вказано чи отримує вона стипендію та в якому розмірі. Єдиною підставою позовних вимог є те, що за 2 семестр навчання сплачено 600 євро. Разом з тим, матеріальна допомога на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, передбачена ст. 199 СК України включає не додаткові витрати на дитину, а матеріальну допомогу на період навчання.

При розгляді справи у апеляційному порядку встановлено, що донька сторін навчається за контрактом, а тому стипендію не отримує. Відповідачем ці доводи позивачки не спростовані. А відтак дочка сторін потребує матеріальної допомоги на період навчання, оскільки має сплачувати кошти за проживання в гуртожитку, за харчування, за проїзд до місця навчання.

Згідно ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначені розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Враховуючи, що сторони не надали письмових доказів щодо розміру отриманих ними доходів, а з усних їх пояснень вбачається, що вони обоє отримують заробітну плату у розмірі трохи більше 3 000 грн, колегія суддів приходить до висновку, що розмір аліментів на період навчання має становити 1 500 грн.

При цьому колегія суддів враховує, що відповідач не надав будь - яких доказів про перебування на його утриманні інших осіб, а також доказів про те, що донька навчається та одночасно працює і отримує заробітну плату. Доказів про належність дочці сторін рухомого чи нерухомого майна також не надано. Відтак доводи апеляційної скарги про те, що донька не потребує матеріальної допомоги відхиляються як такі, що не підтверджені доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Зобов`язання батьків щодо утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання відносяться до аліментних зобов`язань, а тому доводи апеляційної скарги про те, що такі виплати присуджуються з дня набрання рішенням законної сили суперечать положенням сімейного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають як повнолітні діти, які продовжують навчання так і той з батьків, з ким вони проживають. Проте, аліменти стягуються не на користь батьків, а на користь самої повнолітньої дитини.

Дані роз'яснення викладені у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Суд не врахував зазначені роз'яснення та стягнув кошти на користь матері.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня 2018 року змінити.

Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання аліменти у розмірі 1 500 грн щомісячно починаючи з 29 листопада 2017 року до закінчення навчання, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 02.11.2018.

Головуючий

Судді