Справа №461/6967/18&?п;
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Фролової Л.Д.,

за участі:

секретаря судового засідання Збожної О.Р.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з відповідним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. Під час купівлі квартири за її адресою були зареєстровані колишній власник житла та його дружина відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 У договорі купівлі-продажу квартири продавець зобовязався повністю звільнити житлове приміщення, виписати всіх зареєстрованих осіб та оплатити комунальні борги. Однак, відповідачі свого зобовязання не виконали, що створює істотні перешкоди у користуванні житлом. Зазначає, що відповідачі більше року не проживають в квартирі та просить суд визнати їх такими, що втратили право користування квартирою.

Ухвалою судді від 21 вересня 2018 року було відкрите провадження у справі.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідачі у судове засідання не прибули, хоча були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи шляхом публікації оголошення про виклик на офіційному Веб-сайті суду. Відзиву на позов, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідачів до суду не надходило. Тому, за згодою представника позивача, у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 08 лютого 2017 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 та посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1.

Право власності зареєстроване у встановленому законом порядку.

Відповідно до довідки ЛКП «Цитадель-центр» № 1232 від 04 червня 2018 року, у квартирі з 19 червня 1963 року зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_3

15 серпня та 04 вересня 2018 року комісією ЛКП «Цитадель-центр» були складені акти, які підписані також сусідами, де зазначено, що відповідачі в квартирі АДРЕСА_1 не проживають з лютого 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач є власником житлового приміщення на підставі договору купівлі-продажу. Право власності зареєстроване у встановленому законом порядку. Відповідачі в жилому приміщенні не проживають, добровільно знятись з реєстрації за вказаною адресою не бажає, чим чинять позивачу перешкоди у користуванні власністю. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою.

У звязку із задоволенням позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь ОСОБА_2 необхідно стягнути у рівних частинах суму сплаченого позивачем судового збору 704 грн. 80 коп., тобто по 352 грн. 40 коп. з кожного.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою № 4 (чотири) в будинку № 1 (один) по вулиці ОСОБА_7 у місті Львові.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 частину суми сплаченого судового збору у розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 частину суми сплаченого судового збору у розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

Стягувач: ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, адреса: 04107, АДРЕСА_2.

Боржник: ОСОБА_3, адреса: 79005, АДРЕСА_3.

Боржник: ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_2, адреса: 79005, АДРЕСА_3.

Повний текст рішення виготовлений 02 листопада 2018 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Д.Фролова