Справа № 204/5231/18
Провадження № 2/204/1521/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Старостенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, треті особи: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С ТА Н О В И В:

У липні 2018 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування, яку позивач уточнила 14 серпня 2018 року та 24 вересня 2018 року, в якій позивач просить: визнати за нею в порядку спадкування право власності на спадкове майно, що розташоване у м. Дніпрі по вул. Богданова, 45, та складається з житлового будинку шлакоблочного літера Б-1, загальною площею 66,0 кв.м., житловою - 53,5 кв.м., гаражу шлакоблочного літ. В, сараю шлакоблочного літ. Д, убиральні цегляної літ. З, сараю цегляного літ. Н, сараю шлакобетонного літ. Р, ? частини огорожі поз. 1, 2, 3, 4, 5, ? частини мостіння І, ІІ, що складає 40/100 частин фактично розміщених споруд на земельній ділянці площею 0,0859 га, кадастровий номер :07:373:0016, розташованих за адресою: м. Дніпро, вул. Богданова, 45; визнати за нею в порядку спадкування право власності на земельну ділянку площею 0,0859 га, кадастровий номер :07:373:0016, розташовану за адресою: м. Дніпро, вул. Богданова, 45, для обслуговування жилого будинку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 26 травня 2013 року померла ОСОБА_5. Того ж дня відкрилася спадщина на все належне майно померлої та на всі її права. Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_5 на підставі її заповіту, який було посвідчено 10 грудня 2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за № 1897. 11 листопада 2013 року позивач звернулась із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса ОСОБА_3, яка постановою від 27 березня 2014 року відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки частки будинку, описані в правовстановлюючих документах мають вагомі розбіжності з частками, зареєстрованими КП «Дніпропетровське МБТІ» та інформацією, наданою ним. У звязку з тим, що внести виправлення в правовстановлюючі документи на майно, що підлягає спадкуванню, неможливо, тому позивач вимушена звернутись за захистом своїх прав та інтересів з даним позовом. Спадкове майно формувалось наступним чином. Згідно свідоцтва про право власності від 21.10.1986 року на ? частину майна, виданого Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 2-4324 ОСОБА_5 отримала 26/50 частин домоволодіння, що розташоване в м. Дніпропетровську по вул. Богданова. 45/3 на земельній ділянці 780 кв.м. Як свідчить текст вищезазначеного свідоцтва, в ньому вказується частка власності в розмірі 26/50 замість необхідних 26/100, при цьому реєстрація права власності за ОСОБА_5 була здійснена Дніпропетровським МБТІ 09.12.1986 року за № 468-124 в розмірі 26/100 часток, тобто при реєстрації було допущено працівниками ДМБТІ технічну помилку. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.10.1986 року, виданого Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 2-4326, ОСОБА_5 успадкувала після смерті свого чоловіка, ОСОБА_6, 26/100 частин домоволодіння, що розташоване в м. Дніпропетровську, вул. Богданова, 45 та розташоване на земельній ділянці 780 кв.м. Реєстрація права на 26/100 часток власності за ОСОБА_5 здійснена Дніпропетровським МБТІ 09.12.1986 року за № 468-124. 18 липня 1997 року на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 128-НД/128-Н, укладеного на Придніпровській товарній біржі ОСОБА_5 придбала у ОСОБА_7, 11/50 домоволодіння, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Богданова, 45, житловою площею 22,8 кв.м. 14 травня 1998 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_8, та зареєстрованого за № 2513, ОСОБА_5 придбала у ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 13/50 часток домоволодіння, розташованого в м. Дніпропетровську по вул. Богданова, 45. В подальшому ОСОБА_5 на підставі договору дарування частини домоволодіння, посвідченого 29.01.2003 року приватним нотаріусом ОСОБА_16 та зареєстрованого за № 376. подарувала ОСОБА_4 60/100 частин домоволодіння, розташованого у м. Дніпропетровську, вул. Богданова, 45. У звязку з чим, частка ОСОБА_5 в домоволодінні по вул. Богданова, 45, у м. Дніпрі зменшилась до 40/100 частин, яка і становить спадкове майно. Спадкове майно розташоване на земельній ділянці для обслуговування житлового будинку площею 0,0859 га, кадастровий номер :07:3.73:0016, яка перебувала у приватній власності ОСОБА_5 на підставі Державного акту. У звязку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 24 вересня 2018 року було замінено первісного відповідача ОСОБА_4 на належного відповідача - ОСОБА_2 громаду міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, а також залучено для участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_4 (а.с. 63).

09 жовтня 2018 року представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Дніпровська міська рада вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Зі змісту копії свідоцтва про право на спадщину від 21.10.1986 року вбачається, що ОСОБА_5 успадкувала майно, яке належало її чоловікові, зокрема, 26/100 частини домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Богданова, буд. 45. Однак, в свідоцтві про право власності від 21.10.1986 року, виданого державним нотаріусом третьої державної нотаріальної контори зазначено про те, що ОСОБА_5 належить право власності на 26/50 частини зазначеного вище домоволодіння. Вказане свідоцтво про право власності зареєстровано в КП «ДМБТІ» 09.12.1986 року та проставлено відмітку про розмір частки права власності - 26/100 домоволодіння по вул. Богданова, буд. 45 у м. Дніпрі. З наведеного вище вбачається невідповідність розміру часток права власності на домоволодіння, що свідчить про допущення нотаріусом або працівниками КП «ДМБТІ» технічної помилки. З урахуванням норм ст. 315 ЦПК України вважає, що є необхідність у встановлені судом факту, що має юридичне значення, зокрема, факту належності ОСОБА_5 на праві власності в порядку спадкування 26/100 частини домоволодіння. Зазначені вище обставини вказують на відсутність між сторонами по цій справі спору. Після встановлення в судовому порядку правильного розміру частки домоволодіння, яке перейшло до ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом, позивач матиме змогу звернутися до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. З огляду на зазначені вище обставини вважає, що вказаний позов було подано передчасно, а тому відсутні підстави для задоволення даного позову. Зі змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок неможливий, оскільки відсутня точна визначеність часток будинку № 45, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Богдановва, що належали гр. ОСОБА_5, померлій 26.05.2013 року. Позивачем додано до позовної заяви копію Державного акта на право приватної власності на землю від 18.11.2002 року, виданого ОСОБА_5 на підставі рішення Дніпропетровської міської Ради народних депутатів від 07.08.2002 року № 41/3, однак не додано доказів відмови нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. Таким чином вважає, що позивачем не доведено того, що його право на отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку кадастровий номер :07:373:0016 було порушено, у звязку з чим вказана позовна вимога є передчасною та не підлягає задоволенню. У звязку з викладеним просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_17 в судове засідання не зявились, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, проти позову заперечував та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Враховуючи наведене, суд керуючись приписами ст. 223 ЦПК України, вважає за можливо провести розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа - ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Представник третьої особи Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи його без участі.

Третя особа - Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що з 28 серпня 1946 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі, що також підтверджується копією посвідки про шлюб, виданою 28 серпня 1946 року Виконавчим комітетом Голубівської сільської ради Депутатів трудящих, актовий запис № 14 (а.с. 72).

12 січня 1986 року ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІІІ-КИ № 343003, виданим 12 січня 1986 року Кіровським відділом РАЦС м. Дніпропетровська, актовий запис № 262 (а.с. 71).

21 жовтня 1986 року Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 567/86 щодо майна померлого ОСОБА_6, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 69-83).

21 жовтня 1986 року старшим державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_18 на імя ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право власності, зареєстроване у реєстрі за № 2-4324, яким було серед іншого посвідчено, що на підставі ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю Української РСР ОСОБА_5, що є дружиною ОСОБА_6, померлого 12 січня 1986 року, належить право власності на ? частину в загальному спільному майні, придбаному подружжям під час шлюбу. При цьому, загальне спільне майно, право на яке у зазначеній частці посвідчено, складається з 26/50 домоволодіння, що знаходиться у м. Дніпропетровську по вул. Богданова, 45, розташованого на земельній ділянці площею 780,0 кв.м., яке належало померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконкомом Красногвардійської райради народних депутатів 02 жовтня 1962 року, зареєстрованого в Дніпропетровському інвентарбюро 04 жовтня 1962 року за № 72-61. Це домоволодіння в цілому складається з житлового шлакобетонного будинку, житловою площею 51,9 кв.м., житлового шлакобетонного будинку, житловою площею 44,6 кв.м., сараю Г саман, гараж В шл. бл., сарай Д шл. блок, сарай Е дощ., вбиральня З цегляна, вбиральня Ж дощ., огорожа № І, 3, водоколонка № 2 (а.с. 13).

Отже, на підставі вищевказаного свідоцтва про право власності було посвідчено, що ОСОБА_5 згідно приписів ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю Української РСР є власником 26/100 частин домоволодіння № 45 по вул. Богданова у м. Дніпропетровську, а саме власником ? частини від загального спільного сумісно нажитого з ОСОБА_6 майна, яке складалось з 26/50 частин вищевказаного домоволодіння (26/50 / 2 = 26/100).

Після отримання вказаного свідоцтва, право власності на вищезазначені 26/100 частин домоволодіння № 45 по вул. Богданова у м. Дніпропетровську було зареєстровано за ОСОБА_5 у Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації 09 грудня 1986 року та записано в реєстрову книгу за № 468-124, що підтверджується відповідною відміткою на свідоцтві про право власності від 21 жовтня 1986 року, виданому старшим державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_18, зареєстрованому у реєстрі за № 2-4324 (а.с. 13 (зворотній бік)).

Таким чином, твердження представника позивача та представника відповідача про наявність помилок у вищевказаному свідоцтві судом до уваги не беруться та відхиляються як безпідставні та такі, що не відповідають наявним у справі доказам.

Викладене підтверджується також свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 02 жовтня 1962 року, виданим Відділом комунального господарства комітету Красногвардійської районної ради депутатів трудящих на підставі рішення № 720 від червня 1962 року, з якого вбачається, що за життя ОСОБА_6 був власником саме 26/50 частин домоволодіння № 45 по вул. Богданова у м. Дніпропетровську (а.с. 78).

А тому, після смерті ОСОБА_6 нотаріусом було засвідчено, що його дружина ОСОБА_5 на підставі ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю Української РСР є власником ? частини від загальної спадкової маси майна, яке складалося з 26/50 частин спадкового домоволодіння, що дорівнює 26/100, на які і було зареєстровано право власності у БТІ.

Інші 26/100 частин спадкового домоволодіння ОСОБА_5 успадкувала як спадкоємець першої черги, про що нотаріусом і було видано відповідне свідоцтво.

А саме, 21 жовтня 1986 року старшим державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_18 на підставі статті 529 ЦК Української РСР ОСОБА_5, як спадкоємцю майна ОСОБА_6, померлого 12 січня 1986 року, було видано також свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 2-4326, на 26/100 частин домоволодіння, що знаходиться у м. Дніпропетровську по вул. Богданова, 45, розташованого на земельній ділянці площею 780,0 кв.м., яке належало померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконкомом Красногвардійської райради народних депутатів 02 жовтня 1962 року, зареєстрованого в Дніпропетровському інвентарбюро 04 жовтня 1962 року за № 72-61 (а.с. 14). У вищевказаному свідоцтві про право на спадщину за законом зазначено також, що на 26/100 частин житлового будинку на імя ОСОБА_5 21 жовтня 1986 року видано свідоцтво про право власності.

Право власності на вищезазначені 26/100 частин домоволодіння № 45 по вул. Богданова у м. Дніпропетровську було зареєстровано за ОСОБА_5 у Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації 09 грудня 1986 року та записано в реєстрову книгу за № 468-124, що підтверджується відповідною відміткою на свідоцтві про право на спадщину за законом від 21 жовтня 1986 року, виданому старшим державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_18, зареєстрованому реєстрі за № 2-4326 (а.с. 14 (зворотній бік)).

За таких обставин судом на підставі належних та допустимих доказів достовірно встановлено, що після смерті ОСОБА_6 його дружина ОСОБА_5 стала одноособовим власником спадкового майна - 26/50 частин домоволодіння, розташованого у м. Дніпропетровську по вул. Богданова, 45, (26/100 належали згідно приписів ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю Української РСР, оскільки майно було придбано подружжям ОСОБА_5 у період їх шлюбу, інші 26/100 частин вона успадкувала після смерті чоловіка як спадкоємець першої черги).

Крім того судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 128-НД/128-Н від 18 липня 1997 року, укладеного на Придніпровській товарній біржі, ОСОБА_5 придбала у ОСОБА_19 11/50 частин домоволодіння житловою площею 22,8 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Богданова, буд. 45, та складалося з: в житловому будинку А1 квартира 1 прим. 1-1, 1-2, 1-3, сіни а1, прим. 1-1а, сарай Е, літ. душ И; в загальному користуванні огорожа, мостіння, вбиральня 3, самовільно збудований сарай Р (а.с. 15).

Право власності на вказані 11/50 частин домоволодіння № 45 по вул. Богданова у м. Дніпропетровську було зареєстровано за ОСОБА_5 у Дніпропетровському бюро технічної інвентаризації 20 липня 1998 року та записано в реєстрову книгу № 468 за реєстровим № 124, що підтверджується реєстраційним посвідченням, виданим 20 липня 1998 року Дніпропетровським бюро технічної інвентаризації (а.с. 16).

Крім того, на підставі договору купівлі-продажу від 14 травня 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за № 2513, ОСОБА_6, який діяв по дорученню від імені ОСОБА_5, придбав у ОСОБА_9, який діяв від себе та по дорученню від імені ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_20, ОСОБА_15, 13/50 частин домоволодіння, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Богданова, 45 (а.с. 18-19). На присадибній ділянці площею 798 кв.м. розташовано: житловий будинок А-1 з шлакобетону, житловою площею 51,9 кв.м., житловий будинок Б-1 з шлакоблоку житловою площею 44,6 кв.м., гараж В з шлакоблоку, сарай Г саманний, сарай Д з шлакобетону, сарай Е з дошок, вбиральня З з цегли, вбиральня Ж з дошок, літній душ И, Л з дошок, спорудження огородження дощаті, газові труби № 1, 6, І, ІІ.

Право власності на вказані 13/50 частин домоволодіння № 45 по вул. Богданова у м. Дніпропетровську було зареєстровано за ОСОБА_5 у Дніпропетровському бюро технічної інвентаризації 20 липня 1998 року та записано в реєстрову книгу № 468 за реєстровим № 124, що підтверджується реєстраційним посвідченням, виданим 20 липня 1998 року Дніпропетровським бюро технічної інвентаризації (а.с. 17).

Таким чином, судом встановлено, що станом на 20 липня 1998 року ОСОБА_5 на підставі кількох правовстановлюючих документів належало все домоволодіння № 45 по вул. Богданова у м. Дніпропетровську в цілому як одне ціле (26/50 (або 26/100 + 26/100) + 11/50 + 13/50 = 1).

Судом встановлено, що 18 листопада 2002 року ОСОБА_5 на підставі рішення Дніпропетровської міської Ради народних депутатів від 07 серпня 2002 року № 41/3 набула у приватну власність земельну ділянку площею 0,0859 га в межах згідно з планом, розташовану на території Красногвардійського району м. Дніпропетровська, по вул. Богданова, 45, для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 № 169892, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 039870 (а.с. 25).

Кадастровий номер зазначеної вище земельної ділянки :07:373:0016, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-014 від 11 листопада 2014 року (а.с. 27), а також Витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданим Управлінням держземагенства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області № 03-07/220814/3 від 22 серпня 2014 року (а.с. 26).

29 січня 2003 року ОСОБА_1, що діяла на підставі доручення від імені ОСОБА_5, подарувала ОСОБА_4 60/100 частин домоволодіння № 45, розташованого по вул. Богданова у м. Дніпропетровську, що підтверджується договором дарування частини домоволодіння від 29 січня 2003 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_21, зареєстрованим в реєстрі за № 376 (а.с. 20). У зазначеному договорі дарування частини домоволодіння зазначено, що вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці розміром 859 кв.м. (по фактичному користуванню) та самовільно зайнятої землі площею 61 кв.м. та складається в цілому з: А-1 житловий будинок, шлакобетонний, обкладений цеглою, житловою площею 59,1 кв.м.; Б-1 житловий будинок, шлакоблочний, житловою площею 53,5 кв.м.; В гараж, шлакоблочний; Д сарай, шлакоблочний; З убиральня, цегляна; Л гараж, цегляний, Е сарай, дощатий; Н сарай, цегляний; Р- сарай, шлакобетонний; № 1-9, І, ІІ споруди, металеві, цегляні, дощаті; мостіння, бетонне, цегляне. За заявою власника було відчужено житловий будинок літ. А-1, гараж літ. Л, водоколонка № 8, огорожа № 7, ? частина огорожі поз. 1, 2, 3, 4, 5, ? частина мостіння І, ІІ. Житлова площа 59,1 кв.м.

З Акту про знесення будівель і споруд від 14 травня 2018 року вбачається, що сарай літ. Е, що був розташований на території домоволодіння № 45 по вул. Богданова у м. Дніпрі, був знесений (а.с. 32).

З відповіді Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради № 485 від 20 січня 2014 року вбачається, що станом на 31 грудня 2012 року в інвентаризаційній справі містяться відомості про право власності за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Богданова, буд. 45 на: 60/100 частин за гр. ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 29 січня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_21, реєстр № 376, зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстровим № 504253; 40/100 частин за гр. ОСОБА_5: на підставі договору купівлі-продажу від 14 травня 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8, реєстр № 2513, свідоцтва про право власності від 21 жовтня 1986 року, виданого Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, реєстр № 2-4324, свідоцтва про право на спадщину від 21 жовтня 1986 року, виданого Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, реєстр № 2-4326, зареєстровано в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу № 468 за реєстровим № 124 (а.с. 11).

Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 45 по вул. Богданова у м. Дніпрі, виготовленого станом на 14 травня 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Бюро інвентаризації нерухомості», на земельній ділянці площею 859 кв.м. розташовані: житловий будинок літ. А-1 шл/бет., загальною площею 87,2 кв.м., житловою площею 59,1 кв.м.; житловий будинок літ. Б-1 шл/бет., загальною площею 66,0 кв.м., житловою площею 53,5 кв.м.; гараж літ. В, шл./бет.; сарай літ. Д, шл/бет.; убиральня літ. З, вигр.цегла; гараж літ. Л, шл/бет.; сарай літ. Н, шл/бет.; сарай літ. Р, шл/бет.; огорожі № 1-7, метал, цегла, дощат.; водоколонки № 8, 9, газові труби; мостіння літ. І, ІІ, бетон, цегла (а.с. 21).

Таким чином, судом встановлено, що у власності ОСОБА_5 після укладення 29 січня 2003 року договору дарування частини домоволодіння залишилось 40/100 частин домоволодіння № 45, розташованого по вул. Богданова у м. Дніпропетровську, а також земельна ділянка площею 0,0859 га з кадастровим номером :07:373:0016, розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Богданова, 45.

При цьому, судом встановлено, що 40/100 частин домоволодіння № 45, розташованого по вул. Богданова у м. Дніпропетровську, складають: житловий будинок літ. Б-1 шл/бет., загальною площею 66,0 кв.м., житловою площею 53,5 кв.м.; гараж літ. В, шл./бет.; сарай літ. Д, шл/бет.; убиральня літ. З, вигр.цегла; сарай літ. Н, шл/бет.; сарай літ. Р, шл/бет.; ? частина огорожі № 1, 2, 3, 4, 5 метал, цегла, дощат.; ? частина мостіння літ. І, ІІ, бетон, цегла.

10 грудня 2012 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 1897, згідно якого ОСОБА_5 заповіла усі її права та обовязки, які їй належать на момент складання цього заповіту, а також усі її права та обовязки, які можуть належати їй у майбутньому, та усе її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10).

26 травня 2013 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 508347, виданим Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 27 травня 2013 року, актовий запис № 3739 (а.с. 9).

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, на належне їй майно, в тому числі і на 40/100 частин домоволодіння № 45, розташованого по вул. Богданова у м. Дніпропетровську, та земельну ділянку площею 0,0859 га з кадастровим номером :07:373:0016, розташовану за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Богданова, 45, на якій розташовано вказане домоволодіння.

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Позивач ОСОБА_1 11 листопада 2013 року у встановленому законом порядку звернулась до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 з заявою № 41 про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 10 грудня 2012 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1897, що залишилась після померлої 26 травня 2013 року ОСОБА_5 (а.с. 105), у звязку з чим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 було заведено спадкову справу щодо майна померлої ОСОБА_5, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 103-128).

Станом на дату відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 складений нею 10 грудня 2012 року заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 1897, був чинним, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 35698730 від 11.11.2013 року (а.с. 111).

27 березня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належну ОСОБА_5 частину домоволодіння № 45, розташованого по вул. Богданова у м. Дніпропетровську, та на земельну ділянку, на якій розташований даний будинок (а.с. 127).

Однак, постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27 березня 2014 року вих. № 52/02-14 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок № 45, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Богданова. Оскільки вищевказаний будинок знаходиться на земельній ділянці, загальною площею 0,0859 га та нерозривно пов'язаний з даною земельною ділянкою будинок та земельна ділянка є одним обєктом нерухомого майна (а.с. 12). Підставою для відмови ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом стало те, що відсутня точна визначеність часток будинку № 45, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Богданова, що належали ОСОБА_5, померлій 26 травня 2013 року, частки будинку що описані у правовстановлюючих документах на будинок, мають розбіжності з частками, що зареєстровані КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради та інформацією, наданою ними.

У звязку з викладеним позивач ОСОБА_1, з метою захисту своїх спадкових прав, звернулась до суду з даною позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 ст. 1222 ЦК України, передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за заповітом відповідно до ст. 1217 цього ж Кодексу.

Враховуючи, що єдиним спадкоємцем за заповітом ОСОБА_5, померлої 26 травня 2013 року, є позивач ОСОБА_1, яка у встановлений законом строк прийняла спадщину, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Оскільки, позивач в іншій спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом, захистити своє порушене право не може, то суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право власності на 40/100 частин домоволодіння № 45 по вул. Богданова у м. Дніпрі, а також на земельну ділянку площею 0,0859 га з кадастровим номером :07:373:0016, розташовану за адресою: м. Дніпро, вул. Богданова, 45, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлої 26 травня 2013 року.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223, 1233, 2168 ЦК України та керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 128, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, треті особи: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1) право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлої 26 травня 2013 року, на 40/100 частин домоволодіння № 45 по вул. Богданова у м. Дніпрі, яке складається з: житлового будинку літ. Б-1 шл/бет., загальною площею 66,0 кв.м., житловою площею 53,5 кв.м.; гаражу літ. В, шл./бет.; сараю літ. Д, шл/бет.; убиральні літ. З, вигр.цегла; сарая літ. Н, шл/бет.; сарая літ. Р, шл/бет.; ? частини огорожі №1, 2, 3, 4, 5 метал, цегла, дощат.; ? частини мостіння літ. І, ІІ, бетон, цегла.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1) право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлої 26 травня 2013 року, на земельну ділянку площею 0,0859 га, кадастровий номер :07:373:0016, розташовану за адресою: м. Дніпро, вул. Богданова, 45, з цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.Л. Черкез