Ухвала

Іменем України

29 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 753/20086/17

провадження № 61-44732ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 травня 2018 року у складі судді: Комаревцевої Л. В., та постанову Апеляційного суду м. Києва від 09 серпня 2018 року у складі суддів: Борисової О. В., Гаращенка Д. Р., Невідомої Т. О., у справі за позовом ОСОБА_4 до комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» про стягнення пені за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом до комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» (далі - КП «Житлоінвестбуд-УКБ») про стягнення пені за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру.

Позовна заява мотивована тим, що 29 квітня 2016 року між ОСОБА_5 та КП «Житлоінвестбуд-УКБ» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно (далі - договір), за яким відповідач прийняв на себе обов'язок передати йому у власність майнові права на квартиру у об'єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_1 у строки та на умовах, визначених цим договором, а покупець (позивач) зобов'язався сплатити ціну об'єкту відповідно до графіку оплат.

Позивач вказував, що згідно умов Договору продавець (відповідач) повинен передати покупцю (позивачу) об'єкт будівництва у термін до кінця ІІІ кварталу 2016 року, але цю умову продавець (відповідач) не виконав у вказаний строк.

03 квітня 2018 року між ним та відповідачем було складено акт прийому-передачі квартири № 10, за яким КП «Житлоінвестбуд-УКБ» передало йому квартиру, а він у повному обсязі здійснив оплату та прийняв квартиру.

Посилаючись на те, що відповідач неналежно виконав своє зобов'язання, визначене у пункті 3.1.1 договору, оскільки передав квартиру з порушенням терміну, позивач просив стягнути з відповідача відповідно до пункту 5.1 договору пеню у розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочення у розмірі 182 405,52 грн за період з 31 жовтня 2016 року по 03 квітня 2018 року.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 травня 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 09 серпня 2018 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення судів мотивовані тим, що позивачем не доведено факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань. Суди не встановили, що відповідачем були порушені вимоги статті 610 ЦК України та пункту 3.1.1 договору (продавець зобов'язаний в термін до кінця ІІІ кварталу 2016 року передати відповідну квартиру в об'єкті будівництва покупцю), а відтак підстави для застосування наслідків невиконання зобов'язань, передбачених статтею 611 ЦК України та пункту 5.1 договору (за прострочення більш як на 180 календарних днів виконання своїх зобов'язань, визначених пунктами 3.1.1, або 3.1.6 цього договору продавець сплачує покупцю пеню у розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочення), відсутні.

ОСОБА_4 звернувся 27 вересня 2018 року до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 09 серпня 2018 року, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, який позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Верховного Суду від 05 жовтня 2018 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: для звернення до суду із наведенням інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження. На виконання ухвали Верховного Суду від 05 жовтня 2018 року ОСОБА_4 надав заяву про поновлення строку на касаційне оскарження.

ОСОБА_4 у клопотанні просить поновити строк на касаційне оскарження у зв'язку із тим, що повний текст постанови апеляційного суду отримано ним лише 21 вересня 2018 року у канцелярії суду. На підтвердження указаних обставин ОСОБА_4 надає копію своєї заяви, яка міститься в матеріалах справи, про видачу копії рішення від 21 вересня 2018 року, на якій міститься розписка про його отримання.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

У частині другій статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин. Тому суд, на підставі статті 390 ЦПК України, поновлює його.

ОСОБА_4 у касаційній скарзі посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Касаційна скарга мотивована тим, що за результатами застосування правил тлумачення, визначеного у частині третій статті 213 ЦК України, є очевидним те, що для всього змісту Договору значення терміну «квартира» є однаковим, і тлумачиться як індивідуально визначене нерухоме майно, що в свою чергу відповідає загальноприйнятому значенню «квартира», визначеному у статті 382 ЦК України, як ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Тому висновки, викладені у рішенні суду апеляційної інстанції про те, що за Договором покупцю у термін до кінця ІІІ кварталу 2016 року мало бути передано не індивідуально визначене нерухоме майно (квартира) з усіма притаманними йому властивостями, а виключно майнові права на ще не існуюче майно, зроблені необґрунтовано, оскільки здійснені з порушенням правил тлумачення змісту правочинів, визначених у статті 213 ЦК України.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Відповідно до частини третьої статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У пункту 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Встановивши відсутність правових підстав для стягнення пені згідно пункту 5.1 договору купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно від 29 квітня 2016 року, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанцій норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 390, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 травня 2018 року та постанови Апеляційного суду м. Києва від 09 серпня 2018 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 09 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» про стягнення пені за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель