Справа № 615/347/18
Провадження № 2/615/210/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2018 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Товстолужського О.В.,

при секретареві Неділько І.О.,

за участю представника позивача Катаєва К.С.,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

14 березня 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Після уточнень, в позові зазначено, що ОСОБА_2 18.04.2015 року отримала кредит в розмірі 3 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну. Відповідач підтвердила свою згоду підписавши заяву разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами банку". Відповідач зобов'язань за кредитним договором щодо погашення кредиту не виконує, в зв'язку з чим станом на 21.02.2018 року має заборгованість.

Позивач вимагає стягнути з відповідача суму боргу за кредитним договором б/н від 18.04.2015 року в сумі 11 945 грн. 83 коп. та судові витрати в сумі 1 762 грн. 00 коп.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що позивачем за кредитним договором зобов'язання виконані в повному обсязі та ОСОБА_2 були надані кошти. Відповідач в свою чергу зобов'язання за договором не виконала та не повернула кредитні кошти і проценти за користування такими грошима.

Відповідач в підготовчому судовому засіданні не погодилась із розрахунком суми заборгованості, проте позов із уточненими вимогами визнала в повному обсязі. Крім того, ОСОБА_2 пояснила, що в будь-якому випадку не має коштів для погашення заборгованості.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що відповідно до статей 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Реалізуючи право, передбачене вищевказаними положеннями Цивільного кодексу України, відповідач ОСОБА_2 шляхом підписання заяви від 14.08.2015 року, уклала з Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» (правонаступник Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк») договір б/н, у відповідності до умов якого отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.(а.с.9)

При цьому, ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечила, що вона була ознайомлена та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, а також ту обставину, що правовідносини, які склались між нею та позивачем були саме, щодо договору надання банківських послуг.

Отже, уклавши кредитний договір, сторони погодили його істотні умови, які визначені Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку.

Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк.(а.с.17).

Згідно умов договору позивач свої зобов'язання за договором виконало належним чином, крім того, ОСОБА_2 підтвердила, що у неї мається певна заборгованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.(а.с.20)

Пунктом 2.1.1.5.6 Умов встановлено, що у разі невиконання зобов'язань за договором, клієнт зобов'язаний на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (в тому числі прострочених кредитах і овердрафту), оплату винагороди банку.(а.с.20)

Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлений тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни.(а.с.20).

Як витікає з п. 2.1.1.4.6 Умов, позивач має право, у разі порушення Клієнтом зобов'язань з погашення заборгованості перед Банком протягом 90 днів з моменту виникнення таких порушень - змінити умови кредиту, встановивши термін повергнення кредиту дев'яносто першого дня з моменту порушення зобов'язань Клієнта з погашення кредиту і вимагати від Клієнта повернення кредиту, сплати винагороди, комісії та відсотків за його використання, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, тому зобов'язання за вказаним договором належним чином відповідач не виконала.

Оскільки відповідач належним чином не виконувала свої зобов'язання за кредитним договором, станом на 21.02.2018 року утворилася заборгованість.

Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд бере до уваги умови кредитного договору та розрахунок наведений позивачем.

Дослідивши правильність даних розрахунку, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення із відповідача заборгованості за договором № б/н від 18.04.2015 року у сумі: 2 969 грн. 06 коп. тіло кредиту; 3 028 грн. 28 коп. нараховані відсотки за користування кредитом, 4 903 грн. 45 коп. за пенею, відповідно до наданого розрахунку є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також позивач вимагає стягнути із відповідача штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн. 00 коп. та штраф (процентна складова) в сумі 545 грн. 04 коп.

Суд вважає, що зазначені вимоги задоволеними бути не можуть.

Так, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

За положеннями ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

У відповідності до положень ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.

Вищезазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 23.01.2018 р. у справі № 554/2743/14-ц.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення суми штрафу є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подачу позову до суду був сплачений судовий збір в сумі 1 762 грн. 00 коп.

Таким чином, оскільки загальна сума позовних вимог становить 11 945 грн. 83 коп., а задоволено вимог на суму 10 900 грн. 79 коп., тобто 91 %, судовий збір має бути стягнутий із відповідача на користь позивача в сумі 1 603 грн. 42 коп.

Керуючись ст. ст. 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (, МФО 305299, р/р 3111) до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 18.04.2015 року в сумі 10 900 грн. 79 коп., яка складається з:

2 969 грн. 06 коп. тіло кредиту;

3 028 грн. 28 коп. нараховано відсотків за користування кредитом;

4 903 грн. 45 коп. заборгованість за пенею.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» судовий збір у розмірі 1 603 грн. 42 коп.

Повний текст рішення складений 26 вересня 2018 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Валківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Товстолужський