Номер провадження: 22-ц/785/6003/18
Номер справи місцевого суду: 495/2732/18
Головуючий у першій інстанції Заверюха В. О.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Дрішлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Черевка П.М.,

при секретарі судового засідання Півнєві Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 травня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -
ВСТАНОВИВ:

27 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом, в якому просить суд: стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті частини від усіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.11.2017 року та до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з 27.03.2018 року та до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути з відповідача на її користь частину загальної вартості додаткових витрат, понесених у зв`язку з хворобою дитини у розмірі 4118, 65 грн.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що від спільного шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також позивач зазначає, що дочка мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги, окрім епізодичних сум. ОСОБА_3 офіційно працює в в/ч НОМЕР_1 в місті Білгород-Дністровський, має регулярний дохід. ОСОБА_1 на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с.1-2).
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 травня 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задоволено частково, та стягнуто з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , в розмірі однієї чверті всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 березня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років відмовлено у повному обсязі (а.с.66-71).
18 червня 2018 року до канцелярії суду першої інстанції ОСОБА_1 була подана апеляційна скарга на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 травня 2018 року. Апелянт просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове рішення суду, яким в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі однієї чверті від усіх видів заробітку, починаючи з 02 листопада 2017 року до її повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 та в частині стягнення з ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_1 до виповнення дитини 3-річного віку, в розмірі однієї шостої від усіх видів заробітку, починаючи з 27 березня 2018 року та до 20 січня 2019 року. Апелянт посилається на те, що в оскаржуваному рішенні суду не в повному обсязі з`ясовано обставини справи, неправильно та неповно дослідив докази, а також не вірно застосував норми матеріального права, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильного вирішення спору. Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції в порушення не встановив розмір грошового забезпечення ОСОБА_3 за період з січня 2018 року по червень 2018 року включно. Разом з тим, зазначає що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, що підтверджують неможливість сплачувати аліменти на утримання матері, оскільки на думку апелянта, факт захворювання у відповідача не став на заваді продовжувати проходити службу офіцером-військовослужбовцем, а тому не стає на заваді сплачувати аліменти на її користь. Разом з тим, суду надано копію оренди житла від 26 березня 2018 року з розміром орендної плати 4200 грн., щомісяця, яка є явно завищеною для місцевості проживання відповідача, а також вказаний договір не зареєстрований в Державній податковій інспекції. Також апелянтом зазначено, що квитанціям, які долучено до матеріалів справи не було надано оцінки судом, так як вказані квитанції та платіжні доручення дублюються по два рази, а тому склалось хибне враження про підтримку відповідачем доньки грошовими коштами на належному рівні (а.с.72-76).
31.08.2018 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу. Зокрема, відповідач зазначає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на нормах матеріального права, а тому просить залишити без задоволення апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції без змін (а.с. 97-103).
В судовому засіданні апелянт проси задовольнити апеляційну скаргу. Відповідач та представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, доводи апеляційної скарги, пояснення учасників провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Приймаючи рішення в справі суд першої інстанції прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки в розмірі однієї чверті від усіх видів заробітку (доходу) починаючи з 27.03.2018 року та до досягнення дитиною повноліття має бути задоволений. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини-матері суд першої інстанції, приймаючи до уваги доводи відповідача, стосовно того, що на даний час він не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, оскільки має проблеми зі здоров`ям та необхідність проходити лікування, а крім того змушений винаймати житло за місцем проходження служби, в зв`язку з чим стягнення аліментів на утримання ОСОБА_1 буде обтяжливим для відповідача, то в цій частині позову суд першої інстанції вирішив відмовити.
Апеляційний суд частково погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 181 СК України визначені способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину, серед яких, зокрема, передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Також пленум Верховного Суду України в своїй постанові №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а саме п. 17 роз`яснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК України Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 07 вересня 2014 року зареєстрували шлюб, про що 07 вересня 2014 року складено відповідний актовий запис № 2. Прізвище дружини після шлюбу - ОСОБА_5 (а.с. 7).
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 29 січня 2016 року складено відповідний актовий запис № 1006 (а.с. 6).
Відповідно до довідки № 894 від 16.10.2017 року, виданої виконкомом Крутівської сільської ради Кодимського району Одеської області громадянці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вона разом з донькою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно проживає в будинку своїх батьків за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації (а.с. 8).
Відповідно до довідки № 222 від 27 березня 2018 року старший лейтенант ОСОБА_2 на момент її видачі дійсно знаходиться на військовій службі у Білгород-Дністровському прикордонному загоні, м. Білгород-Дністровський (а.с. 13). Згідно з довідковою № 30/204 від 16.04.2018 року старший лейтенант ОСОБА_2 дійсно перебуває на військовій службі в ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 41). Також в матеріалах справи міститься копія Договору оренди житлового приміщення від 26 березня 2018 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 відносно квартири АДРЕСА_2 (а.с. 42-43). Крім зазначеного в матеріалах справи містяться довідка ОСОБА_3 , а також виписка № 687 з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_3 про те, що йому встановлений діагноз вегето-судинна дистонія по змішаному типу з цефалгічним синдромом (а.с. 45,46), та квитанції, відповідно до яких ОСОБА_3 надсилав ОСОБА_1 грошові кошти (а.с. 47-58).
Окрім зазначеного, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зверталася до Кодимського районного суду Одеської області з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, однак, вказана заява ухвалою від 06.11.2017 року була повернута заявнику для подання до належного суду (а.с. 10).
Разом з відзивом на апеляційну скаргу відповідач направив до суду, серед іншого: витяг з наказу командира 1 загону морської охорони Південного регіонального управління (1 категорії) Державної прикордонної служби України від 09.08.2018 року № 244ВВ яким старшого лейтенанта ОСОБА_3 , заступника головного бухгалтера фінансово-економічного відділу (бухгалтерської служби) було направлено до військово-медичного клінічного центру м. Одеси для стаціонарного лікування (а.с. 105); довідку № 65/02.08.2018 року, видана ОСОБА_3 в тому, що він дійсно проходить службу у військовій частині НОМЕР_2 , грошове забезпечення за 2018 рік, зокрема, травень-липень 34 541,98 грн, включаючи вирахування аліментів в сумі 3140,18 грн за липень 2018 року та щомісячний військовий збір в сумі 191,28 грн, середній заробіток 12 752 грн (а.с. 107); довідку № 352 від 02.08.2018 року, видана ОСОБА_3 в тому, що він дійсно працює в в/ч НОМЕР_1 , грошове забезпечення за 2018 рік, зокрема, січень-квітень 46566,78 грн, за вирахуванням ПДФО та Військового збору (а.с. 108); довідку № 721/589 від 02.08.2018 року, видана старшому лейтенанту ОСОБА_3 про те, що він в період служби в Одеському загоні морської охорони (військова частині НОМЕР_2 ) з 12 квітня 2018 року по теперішній час, житловою площею не забезпечувався (а.с. 118); довідку № 60/18, видана ОСОБА_3 в тому, що він проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 та оплачує комунальні послуги з 26.03.2018 року по теперішній час. Власник кв. 121 ОСОБА_6 (а.с. 119).
Апелянтом 18.10.2018 року була подана заява про долучення документів, зокрема, довідка про доходи № 11/77, видана гр. ОСОБА_1 про те, що вона дійсно працює в Південному регіональному управлінні Держприкордонслужби України, займає посаду провідного інспектора, загальна сума доходу за період з квітня по вересень 2018 року 37060,27 грн; договір оренди житлового приміщення від 01.09.2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , квитанції на суму 3170,29 грн та ін.
Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно п.п. 2, 3 ч.1, ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, враховуючи вище наведене, зважаючи на матеріали та встановлені обставини справи суд першої інстанції правильно дійшов висновку про стягнення у відповідній сумі з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх доньки. При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції правильно послався на положення ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» (рік, в якому позивач звернулася до суду з відповідним позовом), відповідно до якої з 01.12.2017 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлений в розмірі 1492,00 грн, 50 % від вказаної суми становить 746,00 грн. Та правильно вказав, що розмір аліментів не може бути меншим ніж 746,00 грн для однієї дитини, та, одночасно, визначаючи розмір аліментів, враховуючи вимоги сімейного національного законодавства, врахував: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який на момент прийняття рішення, згідно із положеннями Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», дітей віком до 6 років встановлений в розмірі 1492,00 грн (50 % = 746,00 грн.).

Щодо посилань апелянта на те, що аліменти необхідно стягувати з 02.11.2017 року день подання заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

За диспозицією ч.1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.Відповідно до ч. 2 вказаної статті аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Отже, в тому разі, якщо особа подає заяву про видачу судового наказу аліменти присуджуються з дня подання такої заяви. В тому випадку, якщо особа звертається до суду в позовному провадженні, аліменти стягуються з дня подання позову. При цьому, відповідно до положень частини другої статті суд може прийняти рішення про стягнення аліментів за минулий час, однак, за умови, якщо позивач обґрунтує такі вимоги та надасть суду необхідні докази, які будуть підтверджувати, що він застосовував заходи щодо одержання аліментів від відповідача, який однак ухилявся від їх сплати. За обставинами даної справи, позивач надав суду докази, що вона зверталася до Кодимського районного суду Одеської області з відповідною заявою про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів, яку, однак, їй було повернуто для подання до належного суду. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що вказана обставина не може бути оцінена судом в контексті ч. 2 ст. 192 СК України, оскільки вказаною ухвалою про повернення заяви позивачу було роз`яснено, що вона має право звернутися з вказаною заявою до належного суду. Однак, позивач звернулася з позовом до суду лише 27.03.2018 року, інших доказів звернення до суду з заявами/позовами про стягнення аліментів та доказів ухилення відповідача від сплати стягнутих аліментів позивач до суду не надала.
Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідач належним чином не довів суду, що він немає змоги сплачувати аліменти на утримання дружини. Зокрема, вище суд посилався на документи, які містяться в матеріалах справи, та безпосередньо свідчать про дохід відповідача, який є достатнім з точки зору матеріального права на утримання його особисто та сплату аліментів в межах розмірів, передбачених законодавством. Щодо посилань апелянта стосовно стану здоров`я, на підтвердження чого він надавав відповідні довідки, колегія суддів звертає увагу на те, що належним чином витрати на лікування в процесі розгляду справи як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанцій відповідачем підтверджені не були, а будь-які докази не надавались. Щодо орендної плати, то відповідно до постанови КМУ від 26.08.2013 року № 450 «Про розмір і порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень», зокрема п. 2, грошова компенсація особам офіцерського складу та курсантам, зазначеним у пункті 1 цього Порядку (далі - військовослужбовці), виплачується щомісяця (у поточному місяці за попередній) в розмірі, який не перевищує: у м. Києві - 2 мінімальні заробітні плати; у мм. Сімферополі, Севастополі та обласних центрах - 1,5 мінімальної заробітної плати; в інших населених пунктах - 1 мінімальної заробітної плати. При цьому військовослужбовцям за наявності у них трьох і більше членів сім`ї зазначені розміри збільшуються в 1,5 рази. Вказаною постановою визначено порядок звернення осіб до відповідних органів для надання їм такої компенсації за найм житла. Крім того, відповідно до наказу Адміністрації державної прикордонної служби № 4 від 23.01.2018 року «Про заходи з виконання бюджету на 2018 рік» на виконання постанови КМУ від 26.08.2013 року № 450 «Про розмір і порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень», наказу Адміністрації Держприкордонслужби України від 16 грудня 2017 року № 703 АГ «Про виплату грошової компенсації деяким категоріям військовослужбовців Державної прикордонної служби України за піднайом (найом) ними жилих приміщень» з урахуванням пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» з 01 січня 2018 року встановити розмір виплати грошової компенсації особам офіцерського складу та курсантам Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Богдана Хмельницького, які перебувають у шлюбі за піднайом (найом) ними жилих приміщень, який залежно від кількості членів сім`ї не може перевищувати: для Києва 3200 грн (1-3 чол.), 4800 грн (4 чол. і більше); для обласних центрів 2 400 грн (1-3чол.), 3600 (4 чол. і більше); для інших населених пунктів 1600 грн (1-3 чол.), 2400 грн ( 4 чол. і більше). За таких обставин посилання відповідача щодо додаткових витрат на оренду житла, в зв`язку з чим він немає змоги сплачувати аліменти на утримання дружини, апеляційний судом відхиляються, адже відповідними нормативно-правовими актами йому надано право звернутися до компетентних органів та отримати компенсацію за найм житла, яким він має право, в свою чергу, скористатися/не скористатися на власний розсуд.
Отже, колегія суддів, враховуючи, що спільна малолітня донька сторін проживає з матір`ю позивачем, що підтверджується матеріалами справи та не оспорювалось сторонами в процесі розгляду справи, приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на її утримання. Разом з тим, в зв`язку з наведеним, та зважаючи на матеріальний стан відповідача в справі, враховуючи, що позивач з 04 червня 2018 року вийшла на роботу, що вона особисто не заперечувала під час судового засідання, в суді апеляційної інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини в розмірі 1/12 (однієї дванадцятої) всіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 27.03.2018 року (дата подання позову до суду) та до 04 червня 2018 року.
Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, а судом першої інстанції неповно були встановлені фактичні обставини, які мають значення для справи, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу, скасовує оскаржуване рішення в частині стягнення аліментів на утримання дружини, та в скасованій частині ухвалює нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Одеської області,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 травня 2018 року скасувати в частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на її утримання. В скасованій частині ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_4 аліменти на її утримання в розмірі однієї дванадцятої всіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 27.03.2018 року та до досягнення до 04 червня 2018 року.
В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова Апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді апеляційного суду
Одеської області А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік

П.М. Черевко

Повний текст постанови виготовлено 29 жовтня 2018 року.

Суддя апеляційного суду Одеської області А.І. Дрішлюк

18.10.2018 року м. Одеса