Справа № 477/70/18
Провадження № 2/477/300/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Бітюковою С.В.,

за участю:

представника позивача (не з'явився),

відповідача - ОСОБА_1 (не з'явився), його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення кредитного боргу,

В С Т А Н О В И В:

11 січня 2018 року позивач звернувся до суду позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 13 грудня 2010 року в загальній сумі 12513 грн. 18 коп., яка складається з наступного: боргу за кредитом в сумі 2565 грн. 13 коп., боргу по процентам в сумі 8875 грн. 99 коп., а також штрафів: 500 грн. фіксована частина та 572 грн. 06 коп. процентна складова.

В обґрунтування свого позову зазначав, що 13 грудня 2010 року між Банком та відповідачем був укладений договір кредиту шляхом підписання заяви-анкети та приєднання до Умов та ОСОБА_3 надання банківських послуг ПАТ КБ Приватбанк з оформленням пластикової кредитної картки. Відповідно до укладеного договору позивач надав йому кредит в сумі 30000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту, із умовою сплати відсотків за користування ним у розмірі 36 % на рік, які нараховувалися на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення коштів, що відповідав строку дії картки.

Однак позичальник не виконав умови кредитного договору в частині вчасного повернення кредиту та відсотків за користування ним, в звязку з чим за ним виникла зазначена заборгованість, яку позивач просив стягнути в повному розмірі.

21 травня 2018 року публічне акціонерне товариство Комерційний банк Приватбанк змінило назву на акціонерне товариство Комерційний банк Приватбанк.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги визнав частково та вказав, що з 11 травня 2014 року по 16 березня 2016 року він був мобілізований до складу збройних сил України. Після чого був прийнятий на військову службу за контрактом, яку він проходить до теперішнього часу. В зв'язку з чим на нього розповсюджуються гарантії соціального захисту викладені у статті 14 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, отже нарахування позивачем в період з 11 травня 2014 року до теперішнього часу відсотків та штрафу він вважає безпідставним. На підставі викладеного визнав позов на суму тіла кредиту в сумі 2565 грн. 13 коп.

У своїй відповіді на відзив позивач зазначив, що згідно змісту пункту 15 статті 14 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов'язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов'язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Отже в період дії особливого періоду, а саме: з 18 березня 2014 року по 2 травня 2014 року; з 7 травня 2014 року по 21червня 2014 року; з 24 липня 2014 року по 7 вересня 2014 року; з 20 січня 2015 року по 22 серпня 2015 року, штрафні санкції та проценти за користування кредитом не нараховуються.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до частини 6 статті 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як пять днів з дня закінчення розгляду справи.

В судове засідання представник позивача за позовом не з'явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, у позові просив провести розгляд справи за його відсутності, а позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково, підтвердив обставини викладені у відзиві на позов.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів, встановив наступні обставини та взаємовідносини сторін та дійшов до такого висновку.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

До того ж, ч. 2 ст. 1050 цього ж передбачено, що в разі порушення позичальником строків виконання зобов'язань банк має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту та погашення позичальником заборгованості за кредитом.

Виходячи з вимог статей 526 та 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (ч. 2 ст. 1067 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що 13 грудня 2010 року відповідач підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ Приватбанк, за змістом якої він погодився, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним і Банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився з даним договором до його укладання і погодився з його умовами.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг та тарифів, при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених Договором, більше ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості.

Згідно з укладеним таким чином договором відповідач отримав кредитну карту на час оформлення якої за користування кредитом позичальник повинен був сплачувати відсотки за базовою ставкою 36,00 % на рік на залишок заборгованості.

З наданого Банком розрахунку заборгованості відповідач, в порушення взятих на себе зобов'язань, перераховував платежі на погашення кредитної заборгованості несвоєчасно, у зв'язку з чим станом на 31 жовтня 2017 року за ним утворилася заборгованість в загальній сумі 12513 грн. 18 коп., яка складається з наступного: боргу за кредитом в сумі 2565 грн. 13 коп., боргу по процентам в сумі 8875 грн. 99 коп., а також штрафів: 500 грн. фіксована частина та 572 грн. 06 коп. процентна складова.

Згідно статті 1 Закону України Про оборону особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з ст. 1 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ та організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обовязку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Отже, за змістом наведених норм особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, а в разі оголошення стану війни воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В умовах відсутності рішення про оголошення війни або мобілізації, чи закінчення строків, встановлених для проведення мобілізації, особливий період не діє.

17 березня 2014 року виконувачем обов'язки Президента України був виданий Указ «Про часткову мобілізацію» № 303/2014, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 1126-VІІ. Згідно з п. 8 цього Указу він набирає чинності після його затвердження Верховною Радою України. Закон України від 17 березня 2014 року № 1126-VІІ набрав чинності з дня його опублікування 18 березня 2014 року. Відповідно до п. 3 зазначеного Указу мобілізація проводилась протягом 45 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Таким чином, з 18 березня 2014 року в Україні, відповідно до абз. 11 ст. Про оборону України та абз. 4 ст. 1 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію настав особливий період, тривалість якого пов'язується з тривалістю мобілізації, строк якої встановлено п. 3 Указу 45 діб: з 18 березня 2014 року по 2 травня 2014 року.

Указом виконувача обов'язки Президента України від 6 травня 2014року № 454/2014 «Про часткову мобілізацію», який затверджено Законом України № 1240-VІІ від 06.05.2014 року, оголошено часткову мобілізацію тривалістю 45 діб із дня набрання чинності цим Указом. Закон України № 1240-VII набрав чинності 7 травня 2014 року, отже, тривалість особливого періоду відповідно до Указу в.о. Президента України від 6 травня 2014 року № 454/2014 становила 45 діб: з 7 травня 2014 року по 21 червня 2014 року.

Указом Президента України від 21 липня 2014 року № 607/2014, який затверджено Законом України від 22 липня 2014 року № 1595-VII, оголошено часткову мобілізацію тривалістю 45 діб із дня набрання чинності цим Указом. Закон України від 22 липня 2014 № 1595-VІІ «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» набрав чинності 24 липня 2014 року, отже, тривалість особливого періоду відповідно до Указу Президента України від 21 липня 2014 року № 607/2014 становила 45 діб: з 24 липня 2014 року по 7 вересня 2014 року.

Указом Президента України від 14 січня 2015 року № 15, який затверджено Законом України від 15.01.2015 року № 113-VІІІ, оголошено протягом 2015 року часткову мобілізацію у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності цим Указом. Закон України від 15.01.2015 № 113-VІІІ «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» набрав чинності 20 січня 2015 року, отже, тривалість особливого періоду відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15 становила 210 діб: з 20 січня 2015 року по 22 серпня 2015 року.

З вищевикладеного вбачається, що особливий період в Україні діяв з 18 березня 2014 року по 2 травня 2014 року; з 7 травня 2014 року по 21червня 2014 року; з 24 липня 2014 року по 7 вересня 2014 року; з 20 січня 2015 року по 22 серпня 2015 року.

В умовах відсутності рішення про оголошення війни або мобілізації чи закінчення строків, встановлених для проведення мобілізації, особливий період не діє.

Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов'язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов'язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

В листах Національного Банку України від 08 травня 2014 року №18-112/22289, від 28 липня 2014 року №18-112/40258 банкам України вказано на необхідність після вступу в силу названого вище Закону, тобто після 08 червня 2014 року, переглянути умови виконання зобов'язань за кредитними договорами, укладеними з особами, які перебувають на військовій службі.

Відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, дія цього Закону поширюється на: військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов'язок за межами України, та членів їх.

На підставі викладеного на відповідача розповсюджуються вимоги пункту 15 статті 14 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, та не нарахування йому процентів за користування кредитом, а також штрафних санкцій за невиконання своїх зобов'язань і пені за кредитним договором.

Як вбачається з копії військового квитка відповідача він був мобілізований 11 травня 2014 року до лав Збройних Сил України.

Оскільки названий вище Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, згідно прикінцевих положень набрав чинності після дня його опублікування, тобто 8 червня 2014 року, і вказівки у ньому або в іншому нормативно-правовому акті про надання зворотної дії в часі немає, то право на відповідну пільгу у відповідача виникло 8 червня 2014 року.

Отже, за період з 8 червня 2014 року по 2 травня 2014 року; з 7 травня 2014 року по 21червня 2014 року; з 24 липня 2014 року по 7 вересня 2014 року; з 20 січня 2015 року по 22 серпня 2015 року, відповідач не повинен був сплачувати проценти за користування кредитними коштами.

Відповідно до наданого Банком розрахунку, заборгованості по процентам у відповідача за вказаний період не існувало і проценти йому не нараховувалися, а тільки нараховувалися за межами вказаних періодів, тому їх нарахування суд вважає законним, а тому посилання представника відповідача про незаконність нарахованих процентів і неустойки є необґрунтованим.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що з 10 листопада 2015 року Банком було збільшено процентну ставку до 43,20 % річних.

Відповідно до пункту 1.1.3.2.3. Умов та ОСОБА_3 має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому ОСОБА_3, за винятком зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менші як за 7 днів до введення змін повідомити клієнта, зокрема у виписці по Картрахунку. Якщо протягом 7 днів банк не отримає повідомлення від клієнта про незгоду, нові умови вважаються прийнятими.

Згідно з п. 2.1.1.5.4. Умов і ОСОБА_3 при незгоді з змінами правил та тарифів банку Клієнт має право звернутися до банку для розірвання договору та погасити заборгованість.

Із розрахунку заборгованості слідує, що свій кредитний ліміт відповідач не збільшував.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Отже, незважаючи на те, що пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил передбачено право Банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентів за користування кредитом, таке збільшення, з огляду на вказані приписи ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України та зазначені обставини справи, є нікчемним.

На підставі викладеного, проценти за користування кредитом повинні були нараховуватися Банком з 10 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року виходячи із 36,00 % річних.

Тому суд не може прийняти як належні докази, надані Банком розрахунки заборгованості за користування кредитом у в частині розрахунку боргу по процентам.

Станом на 09 листопада 2015 року заборгованості по процентам у відповідача не існувало.

Отже, розмір заборгованості по процентам у відповідача перед Банком на 31 жовтня 2017 року становить 2509 грн. 10 коп. (2565 грн. 13 коп. х 36 % : 360 днів х 722 дня) (де: 2565 грн. 13 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 722 - кількість днів, на яку нараховується заборгованість, тобто з 10 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року, а 36 % - процентна ставка на рік).

За такого, суд вважає, що позивачем доведена кредитна заборгованість відповідача станом на 31 жовтня 2017 року в загальній сумі 5138 грн. 01 коп., яка складається:

- із заборгованості за тілом кредиту - 2565 грн. 13 коп.

- боргу за процентами - 1852 грн. 02 коп.

- та штрафу в сумі 720 грн. 86 коп., який складається із двох частин 500 грн. (фіксована частина) та 220 грн. 86 коп. (5% від суми заборгованості ( 2565 грн. 13 коп.+ 1852 грн. 02 коп.)).

Дана заборгованість підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст. ст. 526, 549, 550, 611, 1054 ЦК України.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України Про судовий збір з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позову пропорційно задоволеним вимогам 41,06%.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 12-13, 141,259, 263-265, 280-289 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення кредитного боргу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк заборгованість за кредитним договором від 13 грудня 2010 року, що утворилася на 31 жовтня 2017 року, в загальному розмірі 5138 (п'ять тисяч сто тридцять вісім) грн. 01 коп., яка складається з наступного:

-борг за тілом кредиту в сумі 2565 грн. 13 коп.

-боргу за процентами в сумі 1852 грн. 02 коп.

-штрафу в сумі 720 грн. 86 коп., який складається із двох частин 500 грн. (фіксована частина) та 220 грн. 86 коп. (5% від суми заборгованості).

Стягнути з ОСОБА_1на користь акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк судові витрати пропорційно задоволеним вимогам в сумі 723 (сімсот двадцять три) грн. 48 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено і підписано 27 вересня 2018 року.

Суддя Р.В. Козаченко