КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 року м. Київ

Справа 758/3419/15-ц

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах: судді-доповідача: СоколовоїВ.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

секретар Луговий Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» на ухвалу Подільського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Супрун Г.Б. 23 лютого 2018 року у м. Києві у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» на дії державного виконавця Подільського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ільницького Івана Васильовича, стягувач: ОСОБА_3, про визнання дій протиправними та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 23 лютого 2018 року в задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» на дії державного виконавця Подільського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ільницького Івана Васильовича, стягувач: ОСОБА_3, про визнання дій протиправними та скасування постанови - відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду, уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» подано апеляційну скаргу, в якій вона посилається на неправильне і необґрунтоване застосування судом норм матеріального та процесуального права, та неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою визнати протиправними дії державного виконавця та скасувати постанову про накладення штрафу. Апеляційна скарга повністю дублює доводи викладені в скарзі на дії державного виконавця.

№ апеляційного провадження:22-ц/824/428/2018
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.

В судовому засіданні представник Банку - адвокат Дмітрішин Д.М. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

ОСОБА_3, його представник адвокат ОСОБА_5, та представник Подільського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кравцова О.С. не вбачали порушень норм чинного законодавства державним виконавцем, проте вбачали наявність публічно-правових відносин.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Подільського райооного суду м. Києва від 12 травня 2015 року позов ОСОБА_3 Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» про зобов'язання вчинити дії - задоволено. Зобов'язано

ПАТ «Банк «Київська Русь» переказати кошти у розмірі 1279394 грн з поточного рахунку ОСОБА_3 на рахунок ТОВ «КзУА «ІМІДЖ ФІНАНС», стягнуто з ПАТ «Банк «Київська Русь» на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 243,60грн.

Подільським районним судом м. Києва, на виконання вказаного рішення суду, 19 квітня 2017 року, видано виконавчий лист №758/3419/15-ц.

Головним державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ільницьким І.В. 26 квітня 2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 758/3419/15-ц від 19 квітня 2017 року.

Постановою головного державного виконавця від 23 травня 2017 року накладений штраф на боржника за невиконання рішення суду в розмірі 5100 грн.

У червні 2016 року ПАТ «Банк «Київська Русь» звернулось до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просило суд скасувати постанову про накладення штрафу від 23 травня 2017 року у виконавчому провадженні № 53830664. Скарга мотивована тим, що державним виконавцем Ільницьким І.В. винесено оскаржувану постанову в порушення вимог діючого Закону України «Про виконавче провадження» та без з'ясування всіх обставин на стадії виконання судового рішення. Зазначив, що відповідно до ч. 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець вправі накласти на боржника штраф лише в разі невиконання судового рішення без поважних причин, що не було враховано державним виконавцем.

Відмовляючи в задоволенні скарги ПАТ «Банк «Київська Русь», суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано доказів, що рішення суду виконується добровільно чи його невиконання викликано поважними причинами, Банк не відноситься до неплатоспроможних, а тому накладення штрафу не є передчасним.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. З ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2. 4. 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 63 вказаного Закону, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, утому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Такі висновки містяться у постановах ВеликоїПалати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 127/9870/16-ц, від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15.

Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно із п. 5 ч.1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої цієї статті.

В порядку п. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В силу ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених ст.ст. 255 та 257 цього Кодексу.

Беручи до уваги викладене, скарга ПАТ «Банк «Київська Русь» на постанову державного виконавця про накладення штрафу в силу положень ст. 18 КАС України має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. У зв'язку з цим, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 255, 377 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» - задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 23 лютого 2018 року - скасувати.

Провадження у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» на дії державного виконавця Подільського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ільницького Івана Васильовича, стягувач: ОСОБА_3, про визнання дій протиправними та скасування постанови - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:

Судді:

Повний текст ухвали складений 01 листопада 2018 року.