Справа № 234/8837/18
Провадження № 2-о/234/869/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кравченко О.Ю.,

присяжних ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Каліберди А.О.,

заявника ОСОБА_3,

представника заявника адвоката ОСОБА_4,

представника заінтересованої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою, в якій просила визнати її сина, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, безвісно відсутнім.

В обґрунтування заяви посилається на те, що ОСОБА_6, 02.05.1970 оку народження є її сином. За час свого життя він не був одружений, в нього не було дітей. Протягом всього часу вони мешкали за адресою м.Краматорськ, вул.Паркова, 16-31, де вони з сином, донькою та онуком є співвласниками вищевказаної квартири в звязку з актом приватизації. Проживаючи в Краматорську після служби в армії, син ніде офіційно не працював, перебивався випадковими заробітками. У 2000 році син повідомив, що їде на заробітки на території України, конкретного місця свого перебування він не повідомив. На даний час їй 77 років, вона обмежена в коштах, хворіє. Та обставина, шо у її квартирі зареєстрований син, який є співвласником квартири та не може надати відомості про свої доходи, позбавляє її можливості здійснити процедуру призначення і виплати житлової субсидії. Спроби розшукати сина результату не дали. Нездоровий спосіб життя сина, зловживання спиртними напоями, могло привести до небажаних наслідків. Ці обставини змушують її звернутися до суду із заявою про визнання сина безвісно відсутнім. Визнання сина безвісно відсутнім необхідно їй для отримання житлової субсидії.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_3 підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити та суду пояснила, що її син, ОСОБА_6 приблизно у 2000 році вихав до м.Донецьк працювати. З 2000 року разом з ній він не мешкає, де він знаходиться їй невідомо. В поліцію із заявою про розшук сина вона не зверталась. На даний час вона тяжко хворіє, має невелику пенсію, якої не вистачає навіть на їжу та ліки, не може виписати сина з квартири та отримати субсидію. До правоохоронних органів із заявою про зникнення сина вона не зверталася. Раніше до суду вона не зверталась, оскільки їй надавали субсидію.

Представник заявника адвокат ОСОБА_4 підтримав вимоги заяви, просив її задовольнити та суду пояснив, що син заявниці є співвласником квартири за адресою м.Краматорськ, вул.Паркова, 16-31 та зареєстрований за цією адресою. Приблизно з 2000 року ОСОБА_6 за місцем своєї реєстрації не мешкає, про місце його перебування заявниці невідомо. Жодного разу ОСОБА_6 не приїздив до матері, не надавав їй матеріальної допомоги. Заявниця похилого віку, має невелику пенсію, не має можливості сплачувати комунальні послуги та отримати житлову субсидію. Оскільки заявниця не має відомостей про місце перебування сина більше року, просив визнати ОСОБА_6 безвісно відсутнім.

Представник Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради ОСОБА_5 просила вирішити питання про визнання ОСОБА_6 безвісно відсутнім на розсуд суду.

Вислухав пояснення заявниці та її представника, пояснення представника заінтересованої особи, показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що вимоги заявниці не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 4 ЦПК України надає кожній особі право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, підставою для захисту прав в судовому порядку є їх порушення, оспорювання чи невизнання іншими особами.

Стаття 13 ЦПК України вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За статтею 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином заявниці ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.25).

Як вбачається з довідки про склад сімї та реєстрацію від 25.06.2018 року, заявниця ОСОБА_6 разом з сином зареєстровані за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.40) з 11.03.1991 року.

Як вбачається з довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України УДМС України в Херсонській області від 29.07.2015 року ОСОБА_6 зареєстрованим або знятим з реєстрації не значиться (а.с.9).

З довідки УДМС України в Черкаській області від 31.07.2015 року вбачається, що ОСОБА_6 зареєстрованим або знятим з реєстраційного обліку по м.Черкаси та області не значиться (а.с.10).

З довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в м.Києві від 29.07.2015 року вбачається, що ОСОБА_6 за відомостями відділу адресно-довідкової роботи зареєстрованим в ІНФОРМАЦІЯ_3 не значиться (а.с.11).

Листами Управління ДМС України в Полтавській області від 05.08.2015 року та УДМС України в Сумській області від 05.08.2015 року та від 27.07.2015 року ОСОБА_3 відмовлено у наданні інформації щодо реєстрації ОСОБА_6 (а.с.12-13).

З довідки відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України від 05.08.2015 року вбачається, що ОСОБА_6 зареєстрованим на території Дніпропетровської області або знятим з реєстраційного обліку не значиться (а.с.14).

З довідки Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області від 30.07.2015 року вбачається, що ОСОБА_6 не значиться зареєстрованим або знятим з реєстраційного обліку по м.Житомиру та Житомирській області (а.с.15).

Як вбачається з акту про непроживання від 03.09.2018 року, підписаного свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_7, ОСОБА_6 за адресою м.Краматорськ, вул.Паркова, 31-16 не мешкає з липня 2000 року (а.с.41).

Згідно даних Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, перетнув державний кордон України 14.07.2014 року через пункт пропуску КПВВ Чонгар (а.с.46).

Відповідно до довідки Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області від 08.06.2018 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 правоохоронними органами України за скоєння правопорушень не розшукується, покарання у містах позбавлення волі не відбуває. Факт смерті або нещасного випадку за участю ОСОБА_6 підрозділами Національної поліції України не реєструвався. Повідомлень та заяв про безвісне зникнення ОСОБА_6 до Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області не надходило (а.с.6).

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні суду пояснила, що вона є сусідкою заявниці і її чоловік мав дружні стосунки з сином заявниці, ОСОБА_6. Їй відомо, що син заявниці не мешкає за адресою реєстрації приблизно з 2000 року, він кудись поїхав.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою заявниці, їх квартири поруч. Вона знає сина заявниці, ОСОБА_6, з дитинства. З 2000 року син заявниці з нею не мешкає, поїхав до м.Донецьк на заробітки.

Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. При визнанні фізичної особи безвісно відсутньою настають правові наслідки визначені ст.44 ЦК України.

Таким чином, для визнання фізичної особи безвісно відсутньою слід встановити кілька юридичних фактів, а саме: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання (тобто за місцем реєстрації) протягом тривалого часу; 2) відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливість їх одержання усіма доступними способами; 3) закінчення одного року з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування даної особи.

Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється ЦПК України. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою (п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Отже, предметом доказування у справі про оголошення фізичної особи безвісно відсутньою є обставини, які підтверджують відсутність відомостей про місцеперебування особи у місці її постійного проживання протягом одного року, вживання заявником заходів до розшуку особи, неможливість встановлення місця знаходження даної особи.

Заявниця в заяві із якою вона звернулася до суду, посилається на те, що її син, ОСОБА_6 за місцем свого проживання та реєстрації не проживає з 2000 року, дані про його місце перебування у неї відсутні.

Разом з тим, сама по собі тривала відсутність особи за місцем проживання або реєстрації не може бути підставою для визнання такої особи безвісно відсутньою, оскільки безвісна відсутність засвідчений у судовому порядку факт довготривалої відсутності фізичної особи в місці свого проживання, якщо не вдалося встановити місце її перебування.

За своїм змістом стаття 43 ЦК України передбачає з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.

Визнання особи безвісно відсутньою має широке коло правових наслідків, тому мають бути вжиті всі заходи для з`ясування обставин зникнення особи, заходи щодо її розшуку.

Процес розшуку безвісно відсутніх осіб регулюється такими нормативно-правовими актами законодавчого рівня, як Кримінальний кодекс України, Кримінальний процесуальний кодекс України, закони України «Про Національну поліцію» та «Про оперативну-розшукову діяльність».

Законом України «Про Національну поліцію» (ст.23) визначено, що одним із повноважень поліції є розшук безвісно зниклих осіб; початок розшуку безвісно зниклих осіб є підставою для відкриття кримінального провадження. Відповідно до ст.6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» інформація про безвісно зниклу особу є підставою для здійснення оперативно-розшукової діяльності.

Як встановлено у судовому засіданні, заявниця ОСОБА_3 не зверталась до органів Національної поліції України із заявою про зникнення сина, ОСОБА_6

В судовому засіданні суду ні заявником, ні представником заявника не надано належних та обґрунтованих доказів на підтвердження наявності обставин, які дають підстави вважати, що за останнім місцем проживання ОСОБА_6 відсутні відомості про його місцезнаходження. На думку суду, не може бути підставою визнання особи безвісно відсутньою тривала відсутність за адресою реєстрації та небажання спілкуватись з родиною.

Враховуючи вищевикладені обставини, підстави для задоволення заяви ОСОБА_3 відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 77-81, 258-259, 263-265, 293-294, 305-308 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3, заінтересована особа Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, безвісно відсутнім - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. ОСОБА_2 в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 05.11.2018 року.

Суддя: О.Ю. Кравченко

Присяжні: ОСОБА_2

ОСОБА_1