Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 жовтня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Орєхова О. І. ,

за участі секретаря Сокур О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в підготовчому провадженні в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

17.09.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини.

27 вересня 1997 року, він зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі у Відділі реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області, відповідний актовий запис № 1277.

Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей.

Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства.

За час їхнього перебування у шлюбі не вдалося створити міцну сімю, вони мають різні погляди на життя та несумісні характери. На сьогодні шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Подальше сумісне життя вважає несумісним та таким, що суперечить їхнім інтересам, а тому примирення між ним та відповідачкою вважає неможливим.

Просив суд розірвати шлюб між ним, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 27 вересня 1997 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області, відповідний актовий запис № 1277 ( а.с. 3-5).

Ухвалою судді від 05 жовтня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 12 годину 30 хвилин 29 жовтня 2018 року ( а. с. 12-13 ).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, надав до суду заяву, отримана судом 29.10.2018 року за вх. № 34821, в якій просив справу за його позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Судові витрати просив залишити за ним.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, отримана судом 29.10.2018 року за вх. № 34822, в якій просила справу за позовом ОСОБА_1 до неї про розірвання шлюбу розглянути без її участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Враховуючи те, що відповідачем визнано позов в повному обсязі, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, керуючись ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення рішення у підготовчому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не зявилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленному цим Кодеком, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

27 вересня 1997 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 Відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 27.09.1997 року зроблено відповідний актовий запис за № 1277, де прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія І-БК № 010268, виданого 27 вересня 1997 року( а. с. 9 ).

Встановлено, що подружжя від даного шлюбу мають двох повнолітніх дітей.

Встановлено, що спільне життя у подружжя не склалося, за час їхнього перебування у шлюбі не вдалося створити міцну сімю, вони мають різні погляди на життя та несумісні характери. На сьогодні шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Подальше сумісне життя позивач вважає несумісним та таким, що суперечить їхнім інтересам, а тому примирення між ним та відповідачкою вважає неможливим. Отже, сімя фактично розпалася, шлюб існує формально.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 1 СК України, завданням Сімейного кодексу України є зміцнення сімї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб.

Відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 1 цього Кодексу, завданням Сімейного кодексу України є побудова сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Частиною 2 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу не може бути предявлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини.

Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

З наявної в матеріалах справи заяви відповідача ОСОБА_2 вбачається, що остання визнає позов позивача в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Оскільки, спільне життя у подружжя не склалось, шлюбні відносини між подружжям припинені, подружжя не повязано спільним побутом, господарство сумісно не ведеться, проживають окремо, наполягали на розірванні шлюбу, подальше сумісне життя позивач вважає несумісним та таким, що суперечить їхнім інтересам, примирення між ним та відповідачкою вважає неможливим, крім того, відповідачем визнано позов позивача, суд приходить до висновку, що родина фактично розпалась та її поновлення неможливе, у звязку з чим, шлюб необхідно розірвати.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Оскільки позивачем в заяві про розгляд справи за його відсутності просив судові витрати залишити за ним, суд ввжає за можливим понесені позивачем при зверненні до суду судові витрати у сумі 704,80 гривень, які документально підтверджені ( а. с. 2 ) віднести за рахунок позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 3, 56, 105, 110-112, 113 Сімейного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 19, 82, 133, 141, 200, 206, 265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 27 вересня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 1277 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, - розірвати.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( адреса проживання: 09100, АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса проживання: 09100, АДРЕСА_2 ).

Повне судове рішення складено 29 жовтня 2018 року.

Рішення надруковане в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяОСОБА_4