ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 жовтня 2018 року

м.Харків

справа № 643/5429/16-ц

провадження № 22-ц/818/547/18

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1,

заінтересована особа - Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні рішення та бездіяльність Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 01 березня 2018 року, постановлену під головуванням судді Ференчук О.В., в залі суду в місті Харкові, -

в с т а н о в и в :

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на неправомірні рішення та бездіяльність Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.

Ухвалою судді Московського районного суду м.Харкова від 13 травня 2016 року відкрито провадження по скарзі ОСОБА_1.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 01 березня 2018 року провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні рішення та бездіяльність Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції - закрито.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що його скарга на дії державного виконавця підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки скарга подається до суду, який видав виконавчий документ. Виконавчий документ виданий Московським районним судом міста Харкова.

Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області подав відзив на апеляційну скаргу, просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 01 березня 2018 року - залишити без змін. Вказував, що предметом скарги є бездіяльність начальника Жовтневого ВДВС ХМУЮ щодо невинесення постанови про задоволення чи відмову в задоволенні скарги за квітень 2016 року. Тобто вимоги заявника пов'язані з розглядом його звернення суб'єктом владних повноважень, а саме посадовою особою органу державної виконавчої служби, тому скарга має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Закриваючи провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні рішення та бездіяльність Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, суд першої інстанції виходив з того, що предметом скарги є владні, управлінські рішення та дії державного виконавця, який у межах спірних правовідносин діє як суб'єкт владних повноважень. У зв'язку з цим розгляд справи відноситься до юрисдикції адміністративного суду.

Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що 13 лютого 2014 року Московським районним судом м.Харкова було видано виконавчий лист у справі №643/5794/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4311,55 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на неправомірні рішення та бездіяльність Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції. Просив визнати неправомірною бездіяльність Жовтневого ВДВС ХМУЮ, що виразилася у неповному здійсненні виконавчих дій за квітень 2016 року по виконавчому провадженню згідно виконавчого листа по справі №643/5794/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 на його користь матеріальної шкоди. Також просив зобов'язати державного виконавця вчинити виконавчі дії, скасувати як неправомірні постанови про закриття виконавчого провадження або його зупинення в разі їх винесення. Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо невинесення постанови про задоволення чи відмову в задоволенні скарги за квітень 2016 року.

Як на підставу клопотання про закриття провадження у справі Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області посилався на те, що скарга ОСОБА_1 підлягає розгляду в порядку, передбаченому КАСУ, оскільки юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності. Постанова про задоволення скарги чи відмову у її задоволенні виноситься начальником відділу органу державної виконавчої служби як суб'єктом владних повноважень, а тому вирішення питання про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання надати дану постанову відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Матеріали справи свідчать про те, що 08 квітня 2016 року ОСОБА_1 подано до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції скаргу, в якій він просив надати повну інформацію щодо виконання рішення суду по виконавчому провадженню згідно виконавчого листа по справі №643/5794/13-ц та просив повідомити його про прийняте рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 7 Постанови Пленуму ВАСУ «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» від 13.12.2010 №3 встановлено, що органи державної виконавчої служби є суб'єктами владних повноважень, а тому до адміністративної юрисдикції належать справи, в яких оскаржуються й інші рішення, дії чи бездіяльність зазначених органів, що не пов'язані з виконанням виконавчих документів, але випливають з реалізації цими органами інших владних управлінських повноважень.

Таким чином висновок суду першої інстанції про те, що провадження у справі підлягає закриттю,- відповідає вимогам закону лише щодо вирішення скарги ОСОБА_1 за квітень 2016 року. В іншій частині скарга ОСОБА_1 підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи ДВС розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 447 цього Кодексу.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України «Про виконавче провадження», згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Водночас частиною другою статті 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З наведених норм права вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 цього Кодексу).

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Частиною 1 ст. 181 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Враховуючи наведене можна зробити висновок, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, утому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у справах № 14-16цс18 від 06 червня 2018 року, 14-177цс18від 13.06.2018 року.

По даній справі ОСОБА_1 оскаржуються дії та бездіяльність органів Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції пов'язані саме із виконанням судового рішення, крім вимог щодо вирішення скарги на дії посадових осіб відділу державної виконавчої служби за квітень 2016 року.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково прийшов до висновку про закриття провадження у справі за всіма вимогами скарги ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.

У зв'язку з цим, оскаржувана ухвала в частині оскарження дій посадових осіб Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції щодо вирішення скарги ОСОБА_1 за квітень 2016 року підлягає залишенню без змін, а в іншій частині ухвалу суду слід скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 01 березня 2018 року в частині оскарження дій посадових осіб Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції щодо вирішення скарги ОСОБА_1 за квітень 2016 року - залишити без змін, в іншій частині ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 31.10.2018 року.