КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
_______________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-з/520/320/18
УХВАЛА

01.11.2018 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Шевчук В.О.,

розглянувши у підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Одесі заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом

ОСОБА_3

до ОСОБА_2,

за участю третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Одеської міської ради, Київської районної адміністрації Одеської міської ради як Органу опіки та піклування

про встановлення місця проживання дитини з матірю та надання дозволу на виїзд малолітньої дитини закордон без згоди батька,

за зустрічним позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3,

за участю третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Одеської міської ради, Київської районної адміністрації Одеської міської ради як Органу опіки та піклування

про визначення місця проживання дитини з батьком,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа №520/12375/18 ОСОБА_3 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Одеської міської ради, Київської районної адміністрації Одеської міської ради як Органу опіки та піклування про встановлення місця проживання дитини з матірю та надання дозволу на виїзд малолітньої дитини закордон без згоди батька,за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Одеської міської ради, Київської районної адміністрації Одеської міської ради як Органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини з батьком.

30.10.2018року від ОСОБА_2 до канцелярії суду надійшла заява про забезпечення позву, в якій ОСОБА_2, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, просить суд забезпечити позов шляхом

встановлення обовязку Служби у справах дітей Одеської міської ради вчинити певні дії - надати до суду письмовий висновок щодо розвязання спору про встановлення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4, 23.04.2012року народження, з одним із батьків та встановлення графіку участі у вихованні і спілкуванні іншого батька, який буде проживати окремо від малолітньої дитини ОСОБА_4, 23.04.2012року народження;

встановлення обовязку ОСОБА_3 вчинити певні дії - надати до суду, письмові документи, які містять вид (характер) візи, яка відкрита дитині - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, 04.07.2018 року при в'їзді до Республіки Кіпр, та надати письмові документи, які містять правові підстави перебування дитини на території Республіки Кіпр на теперішній час.

В обґрунтування наданої заяви ОСОБА_2 посилається на те, що оскільки законодавством встановлений обовязок служби у справах дітей ОМР надати письмовий висновок, необхідний для розвязання вказаного цивільного спору, він вважає за необхідне забезпечити позов шляхом встановлення обовязку служби у справах дітей ОМР надати письмовий висновок щодо розвязання спору за цивільною справою № 520/12375/18, та за його заявою від 23.10.2018 року.

Крім того, оскільки на думку ОСОБА_2, позивачка за первісним позовом - ОСОБА_3 своїми діями вводить суд в оману, маніпулює та спотворює усі фактичні обставини, ОСОБА_2 просить встановити обовязок ОСОБА_3 вчинити певні дії - надати до суду, письмові документи, які містять вид (характер) візи, яка відкрита дитині - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, 04.07.2018 року при в'їзді до Республіки Кіпр, та надати письмові документи, які містять правові підстави перебування дитини на території Республіки Кіпр на теперішній час.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, проаналізувавши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом розгляду первісного позову є встановлення місця проживання дитини з матірю та надання дозволу на виїзд малолітньої дитини закордон без згоди батька, предметом розгляду зустрічного позову є визначення місця проживання дитини з батьком.

У наданій заяві про вжиття заходів забезпечення позову позивач за зустрічним позовом просить суд встановити обовязок Служби у справах дітей Одеської міської ради вчинити певні дії - надати до суду письмовий висновок щодо розвязання спору про встановлення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4, 23.04.2012року народження, з одним із батьків та встановлення графіку участі у вихованні і спілкуванні іншого батька, який буде проживати окремо від малолітньої дитини ОСОБА_4, 23.04.2012року народження, та встановити обовязок ОСОБА_3 вчинити певні дії - надати до суду, письмові документи, які містять вид (характер) візи, яка відкрита дитині - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, 04.07.2018 року при в'їзді до Республіки Кіпр, та надати письмові документи, які містять правові підстави перебування дитини на території Республіки Кіпр на теперішній час..

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п.2-4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії; встановленням обовязку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006року у п. 4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд вважає, що позивачем за зустрічним позовом не наведено жодних підстав для забезпечення позову, обґрунтування необхідності його застосування, не надано пропозицій щодо зустрічного забезпечення, не представлено відомостей про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, чи призведе до порушення прав позивача.

Крім того, суд зазначає про те, що чинний Цивільний процесуальний кодекс України не передбачає такого заходу забезпечення позову як зобовязання надати відповідні документи.

Взагалі, вказана заява про вжиття заходів забезпечення позову за змістом своїх вимог є заявою про забезпечення доказів, яка повинна бути подана та розглянута судом в порядку, встановленому ст.ст. 116, 117 ЦПК України.

З урахуванням викладеного, враховуючи розяснення Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006року, приймаючи до уваги, що вимоги, викладені у заяві про забезпечення позову є вимогами про витребування доказів, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви про забезпечення позову,

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Одеської міської ради, Київської районної адміністрації Одеської міської ради як Органу опіки та піклування про встановлення місця проживання дитини з матірю та надання дозволу на виїзд малолітньої дитини закордон без згоди батька, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Одеської міської ради, Київської районної адміністрації Одеської міської ради як Органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини з батьком відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом п'ятнадцятиднів з дня її складення.

Ухвалу складено 01.11.2018року.

Суддя Петренко В. С.