Справа № 544/979/18
№ пров. 2/544/444/2018
Номер рядка звіту 45
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
28 вересня 2018 року м. Пирятин
Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Ощинської Ю.О.,
за участю секретаря судового засідання Пірогова В.Г.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у м. Пирятин у приміщенні суду по вул. Ярмарковій, 17 цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,
ОСОБА_1 у серпні 2018 року звернувся до суду із позовом до Миколайовича до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до договору купівлі продажу від 27 липня 2007 року та копії витягу КП «Лубенське МБТІ» про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.08.2007 ОСОБА_1 є власником будинку № 15 по вул. Центральна у с. Харківці Пирятинського району Полтавської області. У вказаному будинку крім позивача зареєстрована його колишня дружина ОСОБА_2, проте з 2013 року у зазначеному будинку не проживає, але з реєстраційного обліку не знялася. Фактичне місце проживання відповідача невідоме. Через реєстрацію відповідача у будинку позивача, в останнього виникають незручності у користування майном, зокрема з отримання субсидії, тому віна просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житлом, а саме будинком № 15 по вул. Центральна у с. Харківці Пирятинського району Полтавської області.
Позивач ОСОБА_1 до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги викладені у позові підтримує у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про що свідчить оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
28 вересня 2018 року згідно зі ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, вивчивши позов, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_4 знайшли своє підтвердження та підлягають до задоволення з огляду на наступне.
Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини:
Відповідно до договору купівлі продажу від 27 липня 2007 року, посвідчено приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу ОСОБА_5 ОСОБА_1 є власником будинку № 15 по вул. Центральна (Леніна) у с. Харківці Пирятинського району Полтавської області (а.с. 9).
Згідно копії витягу КП «Лубенське МБТІ» про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.08.2007 № 15767294 ОСОБА_1 є власником будинку № 15 по вул. Центральна (Леніна) у с. Харківці Пирятинського району Полтавської області (а.с. 10).
Відповідно довідок Харківецької сільської ради Пирятинського району Полтавської області № 379 та № 380 від 31.07.2018 ОСОБА_1 має такий склад сімї: дружина -ОСОБА_2, яка зареєстрована, але не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11-12).
Рішенням Пирятинського районного суд від 23 грудня 2016 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . ( а.с.13)

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника (інших осіб, які отримали право користування житлом з його згоди) у випадку зміни власника.

Виникнення права членів сім'ї власника квартири (інших осіб) на користування квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на цю квартиру, а отже, припинення права власності на квартиру припиняє право членів його сім'ї на користування цією квартирою.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 406 ЦК України, сервітут (право користування чужим майном) припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Судом встановлено, що відповідач у належному позивачу будинку ніколи не проживав.

Таким чином, оскільки відповідач пять років не проживає у будинку, що належить позивачу, а її реєстрація у ньому заважає позивачу у повній мірі володіти та користуватися його житлом, позовні вимоги щодо визнання ОСОБА_2, такою, що втратив право на користування житлом, є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 6-13, 76-81, 259, 263-265, 352 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, народження 28 березня 1962 року, яка зареєстрована за адресою: вул. Центральна (Леніна), 15, с. Харківці Пирятинського району Полтавської області, такою, що втратила право на користування цим житловим приміщенням.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Апеляційного суду Полтавської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення у порядку, передбаченому ст.ст. 351, 352, 354, 355, п.п.п. 15.5 п.п. 15 п. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обовязковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу.

Суддя Ю.О.Ощинська