"21" вересня 2018 р.
Справа № 642/3388/18
Провадження 2/642/1349/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30.09.2016р.) в складі головуючого судді Ольховського Є.Б., за участі секретаря Антоненко Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради Харківської області про витребування майна з чужого незаконного володіння -
ВСТАНОВИВ:
В липні 2018 року до суду з вищезазначеним позовом звернувся ОСОБА_1 В позовній заяві зазначив що він є власником частки у спільній сумісній власності у нежитловому приміщенні з іншими співвласниками на підставі свідоцтва про право власності на житло (приватизація) з 15.01.2002 року у багатоквартирному будинку 8/10 - З по. вул. ОСОБА_2 ( колишня Червоноармійська) в м. Харкові. На час приватизації будинок належав Харківській дистанції цивільних споруд Південної залізниці. Рішенням Харківської міської ради від 30.04.2003 року № 74/03 «Про комунальну власність», до комунальної власності міста, під номером 54, було прийнято обєкт житловий будинок 8/10 «З» по вул. Євгена Котляра в м. Харкові та проведено заходи з реєстрації прав власності за територіальною громадою міста Харкова. Оскільки вказане рішення відповідача, в частині прийняття вищевказаного будинку до власності територіальної громади, порушує права позивача ОСОБА_1 прохає витребувати майно з чужого незаконного володіння. Просить звільнити нежитлове приміщення з приводу сперечань та передати йому ключі від нього. Також просить скасувати рішення ХМР від 30.04.2003 року № 74/03 «Про комунальну власність» в частині прийняття до комунальної власності міста обєкта (майна) під № 54 житловий будинок за адресою: м. Харків, вул. Червоноармійська 8/10 «З», скасувати свідоцтво про право власності на спірне нерухоме майно та забов*язати Департамент реєстрації ХМР внести необхідні зміни в реєстраційну справу.
Ухвалою суду від 12 липня 2018 року було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
Не погодившись з позовом представник відповідача, 01.08.2018 року, надіслав відзив в якому вказав що вказані позовні вимоги ОСОБА_1 вже були предметом розгляду Ленінським р/с м. Харкова та в задоволені позову ОСОБА_1 було відмовлено. Отже вважають що позовні вимоги в частині скасування рішення ХМР від 30.04.2003 року та в частині повернення майна з чужого незаконного володіння повинні бути залишені без розгляду. Також зазначили що позивач хибно зазначає в позові статус спірних приміщень оскільки вони є нежитловими і на них не розповсюджується положення щодо допоміжних, що визначені в рішенні Конституційного Суду України від 02.03.2004 року а отже вимоги про скасування свідоцтва про право власності задоволенню не підлягають. Крім того зазначили що позивач пропустив строки позовної давнини.
Ухвалою Ленінського р/с м. Харкова від 02.08.18 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
07.08.18 року ОСОБА_1 подав відповідь на відзив в якому вказав що покладається на розсуд суду щодо способу захисту його майнових прав, «таким чином щоб витребувати це майно і усунути перешкоди у користуванні ним таким чином, щоб звільнити це приміщення та передати мені ключі від нього, запобігти ХМР знову вчинити незаконні дії щодо мого мана, внести необхідні зміни в реєстраційну справу і привести її в первинний стан та заборонити у подальшому реєстрацію майнових прав щодо обєкту нерухомості на нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-:-8, 6а, 6б загальною площею 100,4 кв.м. в житловому будинку літ «А-9» по вул. Червоноармійській 8/10 , «З» м. Харків, будь кому». Також зазначив що раніше рішенням Ленінського р/с м. Харкова в справі № 642/4632/17 було відмовлено у задоволенні позову про скасування рішення ХМР від 30.04.2003 року і при цьому вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння не розглядалось. Вказав що предметом розгляду теперішнього цивільного провадження є саме спірне майно а вимоги щодо скасування чи ні рішення ХМР від 30.04.2003 року «вирішить суд після вирішення питання стосовно предмету сперечання (майна)»
Дослідивши матеріали справи суд встановив що позов задоволенню не підлягає за наступним:
судом встановлено ОСОБА_1 отримав частку у спільній сумісній власності у нежитловому приміщенні з іншими співвласниками на підставі свідоцтва про право власності на житло (приватизація) 15-січня 2002 р. у багатоквартирному будинку за адресою: м. Харків, вул. Євгена Котляра (Червоноармійська), буд. 8/10 «3», кв. 25 ( с.с. 23). На той час це нежитлове приміщення вже знаходилось у спільній сумісній власності інших співвласників, а саме: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 , ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 ( с.с.25-30 )
Ч. 1 п. 6 ст. 1 Закону України «Про здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачає, що спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче - огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.
А ч. 1, 2 цього ж Закону, визначають, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників і не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.
За ч. 2 ст. 382 ЦК власникам квартири у дво - або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування (сходові клітини, ліфтові шахти, коридори, вестибюлі, горища і под.), опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.
Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням про офіційне тлумачення положень п. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) від 2 березня 2004 р. було визначено:

1. Допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні тощо) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не погребує здійснення додаткових дій, зокрема створення обєднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього.

2. Власник неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир.

3. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

На нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-:-8, ба, 6б загальною площею 100,4 кв. м в житловому будинку по вул. Євгена Котляра (Червоноармійська), 8/10, «З», були проведені заходи з реєстрації прав власності за територіальною громадою міста Харкова про що свідчить копія свідоцтва від 15.06.2015 року (с.с. 15).

Підставою реєстрації стало рішення 12 сесії ХМР 4 скликання від 30.04.2003 року № 74/03 «Про комунальну власність м. Харкова» згідно до якого житловий будинок по вулиці Євгена Котляра 8/10 корп. 3 у м. Харкові було прийнято до комунальної власності територіальної громади м. Харкова разом із службовими приміщеннями загальною площею 197,2 кв.м. ( с.с. 34-43).

Відповідно до ч. 2 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування», підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб'єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Згідно до положень ч.1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

На теперішній час відповідач володіє спірними приміщеннями на підставі рішення 12 сесії ХМР 4 скликання від 30.04.2003 року № 74/03 «Про комунальну власність м. Харкова» яке не скасоване в порядку адміністративного або цивільного судочинства.

На думку суду вимоги щодо повернення спірного майна з чужого незаконного володіння є похідними від вимоги про скасування рішення субєкта владних повноважень. Оскільки вказане рішення ХМР від 30.04.2003 року на теперішній час є чинним - вважати майно таким що перебуває у чужому незаконному володіння не має підстав.

Рішенням Ленінського р/с м. Харкова 31.05.18 року ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні позову щодо скасування рішення від 30.04.2003 року № 74/03 «Про комунальну власність м. Харкова» та витребування майна з чужого незаконного володіння. Вказане рішення набуло законної сили.

Обставини встановлені рішенням суду у господарські, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом згідно до положень ст. 82 ЦПК України.

Згідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасником справи.

Посилання що містяться в відповіді на відзив, подані ОСОБА_1 07.08.2018 року, відносно покладення на суд вимог самостійно визначитись щодо належного захисту прав позивача не відповідають положенням діючого законодавствам і судом братись до уваги не можуть.

Оскільки судовим рішенням від 31.05.18 року відмовлено в задоволенні позову щодо скасування спірного рішення ХМР від 30.04.2003 року № 74/03 та судове рішення набуло законної сили не підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_1 відносно витребування майна з чужого незаконного володіння за презюмованим законним володінням ним з боку ХМР.

З цих самих підстав не підлягають задоволенню і вимоги щодо скасування свідоцтва про право власності на спірне майно та внесення відповідних змін до реєстраційної справи.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову судові витрат залишаються за рахунок позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81,82, 141, 258, 264-265, 268, 274 ЦПК України, ст. ст. 256, 257, 387 ЦК України -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Харківської міської ради Харківської області про витребування майна з чужого незаконного володіння залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Згідно до ч. 11 ст. 272 ЦПК України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

Суддя Є.Б. Ольховський