Справа № 331/4775/18
Провадження № 2 /331/1397/2018
05 листопада 2018 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Жукової О.Є.
за участю секретаря - Хащук В.Д.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Кредитної спілки «Хортиця» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Позивач 17.08.2018 року звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача , в якому просив стягнути з ОСОБА_1 суму боргу по нарахованим процентам за користування кредитом за період з 17.08.2017 року по 17.08.2018 року в розмірі 29 492,00 гривень та інфляційні втрати з вересня 2015 року по червень 2018 року в сумі 15 485,54 гривень , а всього 44 977,54 гривень .
Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 15 грудня 2006 року між КС «Хортиця» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого , відповідач отримав кредит в сумі 40 400,00 гривень на засадах строковості, платності та забезпеченості. З огляду на невиконання своїх зобов»язань за договором, позивач вимушений був звернутися за захистом порушеного права до суду. 21.12.2012 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя було ухвалене рішення, яким було звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення суми боргу, у тому числі за тілом кредиту у розмірі 40 400,00 гривень .Крім того, рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2015 року з відповідача було стягнуто суму заборгованості за період з січня 2013 року по червень 2015 року у сумі 30 955,28 гривень . Оскільки відповідачем рішення суду не виконується , останній повинен сплатити КС «Хортиця» проценти згідно п. 2.3 договору з 17.08.2017 року по 17.08.2018 року в розмірі 29 492,00 гривень та інфляційні втрати з вересня 2015 року по червень 2018 року в сумі 15 485,54 гривень , а всього 44 977,54 гривень.
Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2018 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін .
В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову.
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з»явився, відзив на позов не надав, в зв»язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність , на підставі доказів наявних в матеріалах справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Так судом встановлено, що 15 грудня 2006 року між КС «Хортиця» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 40 400,00 гривень на строк до 15 грудня 2009 року.
Відповідно до п.2.1 договору кредиту № 147 від 15.12. 2006 року за користування кредитом позичальник зобов'язується виплачувати кредитору плату у розмірі 0, 1479 % за кожний день користування кредитом від суми заборгованості. Остаточне погашення заборгованості по кредиту зробити не пізніше 15 грудня 2009 року.
Відповідно до п.2.2. договору кредиту № 147 від 15.12. 2006 року позичальник робить виплати процентів щомісячно не пізніше 20 числа кожного місяця, починаючи з січня 2007 року до повної сплати суми кредиту.
П. 2.3 вказаного договору встановлено , що у випадку несвоєчасної виплати передбачених цим договором сум , кредитор має право отримати від позичальника додаткові проценти в озмірі 0,2% від суми заборгованості за кожний день прострочення.
Крім того, заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2015 року у справі 331/5813/15-ц з відповідача на користь позивача стягнуто інфляційні втрати у розмірі 30 955,28 гривень .
На теперішній час вищезазначені рішення суду не виконані, сума заборгованості відповідачем не сплачена.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша статті 1050 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобовязання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобовязання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.
За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.
Згідно із статтею 599 ЦК України зобов»язання припиняється виконанням , проведеним належним чином.
Таким чином, аналіз вищенаведених норм чинного законодавства та встановлених судом фактичних обставин справи у їх сукупності, дає суду підстави дійти до висновку, що позивач має право на отримання від позичальника ОСОБА_1 проценти згідно п. 2.3 договору з 17.08.2017 року по 17.08.2018 року в розмірі 29 492,00 гривень та інфляційні втрати з вересня 2015 року по червень 2018 року в сумі 15 485,54 гривень, через що позов підлягає задоволенню.
Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 3,4,11-13, 19, 263, 265 , 279, 280-282 ЦПК України, суд
Позовну заяву Кредитної спілки «Хортиця» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
Повний текст судового рішення складено 05 листопада 2018 року .
Суддя: О.Є. Жукова