ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2018 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді Ковалевської Л.М.,

за участі секретаря Омельчук С.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Фастові Київської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадщину,-

в с т а н о в и в :

22 червня 2018 року позивачі звернулися до суду з позовною заявою доОСОБА_3 про визнання права власності на спадщину, мотивуючи вимоги тим, що 25 вересня 2011 року помер їх батько ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок розташований за адресою: Київська область, м. Фастів, вул. Некрасова, 5 та на земельну ділянку площею 0,0663 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Київська область, м. Фастів, вул. Некрасова, 5. За життя ОСОБА_4 заповіту не склав, тому право на спадкування за законом одержали ОСОБА_1, ОСОБА_2, як сини спадкодавця та його дружина ОСОБА_3 Позивачі зазначають, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10.07.2017 року за ними (за кожним) визнано право власності на 1/3 частину житлового будинку по вул. Некрасовій, 5 в м. Фастові Київської області після смерті батька ОСОБА_4, який помер 25.09.2011 року. Однак на момент подачі вищевказаного позову у них була відсутня будь-яка інформація про правовстановлюючі документи на право власності ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку.

Реалізуючи своє право на спадщину позивачі звернулись до нотаріальної контори для отримання свідоцтв про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку, однак у видачі свідоцтв про право на спадщину державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову, з підстав відсутності правовстановлюючих документів, які б підтверджували факт права власності на земельну ділянку за спадкодавцем.

На підставі зазначеного позивачі просили суд визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 право власності за кожним на 1/3 частину земельної ділянки за адресою: Київська область, м. Фастів, вул. Некрасова, 5, кадастровий номер земельної ділянки :09:003:0165, в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4, померлого 25 вересня 2011 року.

13 серпня 2018 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 надали пояснення, що відповідають змісту поданої заяви, просили позов задовольнити.

Відповідач в підготовчому судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 вересня 2011 року помер ОСОБА_4, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть, виданим 19.03.2012 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві, серія I-БК № 232365 /а.с.21/. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок розташований за адресою: Київська область, м. Фастів, вул. Некрасова, 5 та на земельну ділянку площею 0,063 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Київська область, м. Фастів, вул. Некрасова, 5.

За життя ОСОБА_4 заповіту не склав, тому право на спадкування за законом одержали ОСОБА_1, ОСОБА_2, як сини спадкодавця та його дружина ОСОБА_3 відповідач по справі.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2017 року визнано заОСОБА_1, ОСОБА_2 (за кожним) право власності на 1/3 частину житлового будинку по вул. Некрасова,5 в м. Фастові Київської області після смерті батька - ОСОБА_4.

Реалізовуючи своє право на спадщину, позивачі звернулися до нотаріальної контори для отримання свідоцтв про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку, однак у видачі свідоцтв про право на спадщину державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову, з підстав відсутності правовстановлюючих документів, які б підтверджували факт права власності на земельну ділянку за спадкодавцем (а.с.70).

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 76 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до п. 3.3 ОСОБА_6 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у звязку з їх втратою та відсутності реєстрації обєкта нерухомості за спадкодавцем (на імя спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно».

Також, у даному ОСОБА_6 зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем».

Судом встановлено, що спадкодавець за життя набув у власність земельну ділянку на підставі рішення Фастівської міської ради №15/10-LXVII-V від 25.08.2010 року, тобто є власником земельної ділянки площею 0,0663 га, у межах згідно з планом, яка розташована за адресою: Київська область, м. Фастів, вул. Некрасова, 5, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. На підставі зазначено рішення був виготовлений на імя спадкодавця державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯК № 196578, кадастровий номер :09:003:0165, проте оригінал державного акту у позивачів відсутній /а.с.13/.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Суд вважає доведеним, що позивачі є спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_4, фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, тому набули право на спадкування, але не мають правовстановлюючого документа про право власності на спадкову земельну ділянку, саме тому у суду є всі підстави для визнання за ними права власності в порядку спадкування за законом, оскільки іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування при відсутності правовстановлюючого документа не існує.

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь позивачів в розмірі по 1080,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 328, 392, 1218, 1268 ЦК України та ст.4,12,81,263-265,268 Цивільного процесуального кодексу України, Постанова Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадщину задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на 1/3 частину земельної ділянки за адресою: Київська область, м. Фастів, вул. Некрасова, 5, кадастровий номер земельної ділянки :09:003:0165, після смерті батька ОСОБА_4, який помер 25.09.2011 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право власності на 1/3 частину земельної ділянки за адресою: Київська область, м. Фастів, вул. Некрасова, 5, кадастровий номер земельної ділянки :09:003:0165, після смерті батька ОСОБА_4, який помер 25.09.2011 року.

Стягнути з ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ПІН: НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 судові витрати в розмірі по 1080 (одна тисяча вісімдесят) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 05.10.2018 року.

Суддя Л.М.Ковалевська