Справа № 444/1499/18
Провадження № 2/444/836/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2018 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.,

секретар судового засідання Мамедова Г. І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Зіболківської сільської ради Жовківського району Львівської області, третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на житловий будинок та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання права власності на житловий будинок та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, мотивуючи позовні вимоги тим, що йогобатьки ОСОБА_3, ОСОБА_4 проживали в АДРЕСА_1 в будинку, який станом на 30.06.1990 року відносився до колгоспного типу двору, головою якого був батько, що стверджено випискою з погосподарської книги.

Зазначає, що погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні з 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності у громадян. Отже право власності двору було зареєстровано згідно вимог діючого на той час законодавства.

Стверджує, що станом на 15.04.1991 року батьки проживали в будинку. ІНФОРМАЦІЯ_1 батько- ОСОБА_3 помер, що стверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1. Після його смерті мати проживала з ним і фактично прийняла спадщину, але не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати ОСОБА_4, що стверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 виданим Зіболківською сільською радою.

Позивач вказує, що після смерті матері відкрилася спадщина за заповітом, за яким вона все майно заповіла йому. Заповіт посвідчено 08.04.2014 року Зіболківською сільською радою. Спадкове майно складається з житлового будинку в АДРЕСА_1, земельної частки (паю) площею 0,67 га, яка належала батькові ОСОБА_3 на підставі сертифікату серії НОМЕР_3 виданого Зіболківською сільською радою 15.02.1995 року та земельної частки (паю) площею 1,67 га, яка належала матері ОСОБА_4

Стверджує, що про спадкування він звернувся до Жовківської державної нотаріальної контори, де відкрито спадкову справу № 588/2017, однак йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину із-за відсутності правовстановлюючого документу на будинок та сертифікатів встановленого взірця, про що видано постанову і лист-відмову та розяснено про необхідність звернення до суду.

Зазначає, що про те, що він є сином померлих стверджено свідоцтвом про його народження, а те, що його батьки були подружжям стверджено свідоцтвом про їх одруженням. Спадщина ним прийнята, оскільки відповідно до ст. 1269, 1270 ЦК України він подав заяву в нотконтору про спадкування в передбачений законом шестимісячний строк після смерті матері.

А тому просить постановити рішення, яким визнати за ним право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1, загальна площа якого становить 85,5 кв.м, житлова 52,4 кв.м, допоміжна 33,1 кв.м з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнати за ним право на земельні частки (пай) площею 0,67 га, яка належала ОСОБА_3 на підставі сертифікату серії НОМЕР_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та земельну частку (пай) площею 1,67 га, яка належала ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, на підставі сертифікату серії НОМЕР_4.

Позивач в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, просить задовольнити.

Представник відповідача Зіболківської сільської ради Жовківського району Львівської області в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду клопотання про розгляд справи без участі представника сільської ради, просять позов задовольнити.

Представник третьої особи- Жовківської державної нотаріальної контори Головного управління юстиції у Львівській області в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак від них на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач визнав позов, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності учасників та на підставі поданих до суду доказів постановити рішення по справі.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не зявилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється .

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку .

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, яке видане Зіболківською сільською радою Жовківського району Львівської області, вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 40.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, яке видане виконавчим комітетом Зіболківської сільської ради Жовківського району Львівської області, вбачається, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 про що складено відповідний актовий запис № 34.

З виписки з погосподарської книги Зіболківської сільської ради Жовківського району Львівської області вбачається, що господарство за адресою: АДРЕСА_1 станом на 30.06.1990 року та на 15.04.1991 року належало до колгоспного типу двору, голова двору- ОСОБА_3, 1919 року народження, ОСОБА_4, 1921 року народження.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, встановлено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Виходячи з даних, так як станом на 15.04.1991 року членами колгоспного типу двору у АДРЕСА_1 були ОСОБА_3 та ОСОБА_4, то відповідно всім належало по 1/2 частині даного двору, оскільки всі члени двору мали рівне право на частку в майні двору.

Також суд враховує, що згідно сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії НОМЕР_3, виданого Зіболківською сільською радою 15.02.1995 року ОСОБА_3 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Земельна ділянка розташована на території село Зіболки, Зіболківської сільської ради.

З копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 одружилися 08.07.1961 року, внаслідок чого дружині присвоєно прізвище ОСОБА_4.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 52960620 від 14.08.2018 року та листом Жовківської ДНК ГТУЮ у Львівській області стверджується про те, що після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкова справа не заводилася.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Так як ОСОБА_4 проживала разом із своїм чоловіком, ОСОБА_3, на час відкриття спадщини, тобто на час смерті останнього, оскільки проживали в АДРЕСА_1, вона вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3.

Відомостей про те, що ОСОБА_4 відмовлялася від спадщини у суду немає.

Суд враховує, що відомостей про те, що після смерті ОСОБА_3 складався заповіт, а також про те, що позивач проживав разом із ОСОБА_3 на час його смерті немає, а тому слід прийти до висновку, що позивач не приймав спадщини після смерті ОСОБА_3.

Аналізуючи наведене в сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину ОСОБА_3, яка складалася із 1/2 частини колгоспного типу двору у АДРЕСА_1 та права на земельну частку (пай) площею 0,15 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована на території села Зіболки, Зіболківської сільської ради.

Згідно сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії НОМЕР_4, виданого Зіболківською сільською радою 15.02.1995 року ОСОБА_4 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,15 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Земельна ділянка розташована на території село Зіболки, Зіболківської сільської ради.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 вбачається, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 і його батьком є ОСОБА_3, матірю- ОСОБА_4.

Ще протягом життя, а саме 08.04.2014 року ОСОБА_4 в приміщенні Зіболківської сільської ради Жовківського району Львівської області склала заповіт із змісту якого вбачається, що вона на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, а саме все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і все те, на що вона має право за законом і що належатиме їй на день її смерті заповіла у власність своєму сину ОСОБА_1, тобто позивачу по справі. Даний заповіт посвідчено секретарем Зіболківської сільської ради Жовківського району Львівської області Онисько Марією Іванівною та зареєстрованого в реєстрі за № 13. Даний заповіт не скасовувався і не поновлювався, що стверджується дублікатом заповіту.

Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Ч. 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Суд враховує, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, а ОСОБА_1 звернувся із заявою про прийняття спадщини 17.11.2017 року, тобто в шестимісячний термін зчасу відкриття спадщини, яким є день смерті особи. Внаслідок цього було зареєстровано спадкову справу № 588/2017, що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 49918356 від 17.11.2017 року.

ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4, оскільки є її сином, а так як подав в шестимісячний термін зчасу відкриття спадщини, яким є день смерті ОСОБА_4, тобто ІНФОРМАЦІЯ_2, а тому позивач є таким, що прийняв спадщину після смерті матері.

Позивач 26.04.2018 року подав в Жовківську державну нотаріальну контору Львівської області заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме на житловий будинок в АДРЕСА_1 та земельні частки (паї).

Однак позивачу 26.04.2018 року державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Галань О. Я. постановою № 1183/01-16 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, а листом від 26.04.2018 року № 1184/01-16 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме земельні частки (пай) , що розташовані на території Зіболківської сільської ради Жовківського району Львівської області, оскільки ним не подано сертифікатів на право на земельні частки (паї) нового взірця, згідно форми, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801.

Відповідно до статті 8 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" постановою Кабінет Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 затверджено відповідну форму сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай).

Сертифікати саме такої форми слід подавати до нотаріальної контори.

Листом від 04.05.2018 року № 02-36/1833 Жовківська районна державна адміністрація Львівської області повідомила позивача, що у звязку із втратою ОСОБА_4 та ОСОБА_3 цивільної правоздатності внаслідок смерті, сертифікати на право на земельну частку (пай) нового зразка райдержадміністрація видати їм не може та рекомендовано позивачу як спадкоємцю звернутися в Жовківський районний суд Львівської області.

Відповідно до вимог ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно ст. 1216-1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відтак судом встановлено, що позивачем не може бути предявлено для оформлення спадщини сертифікат на імя спадкодавця нового зразка, оскільки вона померла, а тому втратила цивільну правоздатність та дієздатність.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст. 80 ЦК України встановлено, що жилий будинок є об'єктом права приватної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

З копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 вбачається, що його загальна площа становить 85,5 кв. м, житлова площа 52,4 кв. м, допоміжна площа 33,1 кв. м. При будинку є господарські будівлі, погріб.

Отже, позивач є спадкоємцем першої черги за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, прийняв після її смерті спадщину, оскільки в шестимісячний термін з дня відкриття спадщини, тобто від дня смерті матері звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. В той же час судом встановлено, що спадщину ОСОБА_4, яка успадкова нею фактично, але юридично не оформлена після смерті ОСОБА_3, щоскладається із 1/2 частини колгоспного типу двору у АДРЕСА_1 та права на земельну частку (пай) площею 0,15 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована на території села Зіболки, Зіболківської сільської ради та спадщину безпосередньо ОСОБА_4, яка складається із 1/2 частини колгоспного типу двору у АДРЕСА_1 та права на земельну частку (пай) площею 1,15 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована на території села Зіболки, Зіболківської сільської радипозивач не може оформити, так як відсутні правовстановлюючі документи на дані земельні частки (паї) нового зразка та правовстановлюючий документ на будинок, які водночас не можуть бути видані на імя померлої, оскільки така втратила цивільну правоздатність та дієздатність. А тому право позивача на дані земельні частки (паї) та право власності на житловий будинок, який належав до колгоспного типу двору, підлягає захисту в судому порядку.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний звязок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 23, ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, ст. 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальна площа якого 85,5 кв. м, житлова площа 52,4 кв. м, допоміжна площа 33,1 кв. м з господарськими будівлями.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, право на земельну частку (пай) площею 1,15 умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території Зіболківської сільської ради, право на яку ОСОБА_4 мала на підставі сертифікату серії НОМЕР_4.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, право на земельну частку (пай) площею 0,15 умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території Зіболківської сільської ради, яка успадкована ОСОБА_4 за законом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та право на яку ОСОБА_3 мав на підставі сертифікату серії НОМЕР_3.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Апеляційного суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Зеліско Р. Й.