Постанова

Іменем України

24 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 730/19/16-ц

провадження № 61-22260св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Синельникова Є. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариства комерційний банк «ПриватБанк»,

представники позивача: Сафір Федір Олегович, Рожко Сергій Миколайович,

відповідач - ОСОБА_6,

представник відповідача - ОСОБА_7,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 12 травня 2017 року у складі судді Кузюри Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 26 липня 2012 року між банком та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При цьому відповідач свої зобов'язання щодо сплати кредиту, процентів та комісії належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 31 жовтня 2015 року виникла кредитна заборгованість у розмірі 16 116 грн 28 коп., з яких: 4 998 грн 93 коп. - заборгованість за кредитом,

7 973 грн 77 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 1 899 грн 95 коп. - борг за комісією, 1 243 грн 63 коп. - штрафи (500 грн - фіксована частина та 743 грн 63 коп. - процентна складова).

Ураховуючи викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором від 26 липня 2012 року у розмірі

16 116 грн 28 коп.

Заочним рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області

від 05 лютого 2016 року у складі судді Луговця О. А. позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 26 липня 2012 року в сумі 16 116 грн 28 коп., в тому числі: 4 998 грн 93 коп. - заборгованість за кредитом, 7 973 грн

77 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 1 899 грн

95 коп. - борг за комісією, 1 243 грн 63 коп. - штрафи (500 грн - фіксована частина та 743 грн 63 коп. - процентна складова). Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення районного суду мотивовано тим, що ОСОБА_6 належним чином не виконував своїх зобов'язань за кредитним договором від 26 липня 2012 року, у зв'язку із чим у нього утворилась заборгованість перед банком, яка підлягає стягненню з відповідача.

У лютому 2017 року ОСОБА_6 звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд вказаного заочного рішення суду.

Ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 07 березня 2017 року у складі судді Луговця О. А. заяву ОСОБА_6 про перегляд заочного судового рішення залишено без розгляду.

Ухвала районного суду мотивована тим, що ОСОБА_6 особисто отримав копію оскаржуваного заочного судового рішення 23 січня 2017 року. У зв'язку із цим та з огляду на положення статей 67-70, 228 ЦПК України 2004 року останнім днем подачі заяви про перегляд заочного рішення для ОСОБА_6 є 02 лютого

2017 року. Однак, вказана заява ОСОБА_6 підписана 08 лютого 2017 року й подана до суду 16 лютого 2017 року, тобто з пропуском встановленого законом десятиденного строку; клопотання ж про поновлення зазначеного строку відсутнє й цим своїм процесуальним правом ОСОБА_6 не скористався і в судовому засіданні, тому заяву ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 05 лютого 2016 року залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 07 березня 2017 року, ОСОБА_6 звернувся до суду з апеляційною скаргою на вказане судове рішення.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 10 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Скрипки А. А., Лакізи Г. П., Тагієва С. Р. апеляційну скаргу

ОСОБА_6 відхилено. Ухвалу Борзнянського районного суду Чернігівської області від 07 березня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що згідно штемпеля реєстрації вхідної кореспонденції Борзнянського районного суду Чернігівської області ОСОБА_6 16 лютого 2017 року звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду першої інстанції, тобто з пропуском встановленого частиною другою статті 228 ЦПК України 2004 року десятиденного строку з дня отримання копії заочного рішення, тому ухвала суду першої інстанції про залишено заяви ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 05 лютого 2016 року без розгляду є законною і обґрунтованою.

Не погоджуючись із заочним рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 05 лютого 2016 року, ОСОБА_6 звернувся до суду з апеляційною скаргою на зазначене судове рішення.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 12 травня 2017 року

у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на заочне рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області

від 05 лютого 2016 року відмовлено.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що відповідно до положень статей 228, 231, 232 ЦПК України 2004 року не було дотримано процедуру оскарження заочного рішення районного суду, тому згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 297 ЦПК України 2004 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу апеляційного суду та поновити строк на апеляційне оскарження заочного рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 05 лютого

2016 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції є незаконною, необґрунтованою й такою, що постановлена з порушенням норм процесуального законодавства. Зазначав, що стаття 228 ЦПК України 2004 року встановлює порядок і строк подання заяви про перегляд заочного рішення, а статтею 231 ЦПК України 2004 року передбачено порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення, при цьому чинним законодавством України не передбачено залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відзив на касаційну скаргу не подано.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до статті 228 ЦПК України 2004 року заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Згідно зі частиною третьою статті 231 ЦПК України 2004 року у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Відповідно до статті 232 ЦПК України 2004 року заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 297 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі також у випадках, якщо справа не підлягає апеляційному розгляду у порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив із того, що ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області

від 07 березня 2017 року заяву ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 05 лютого 2016 року було залишено без розгляду, яка ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 10 квітня 2017 року залишена без змін, тому відповідно до положень статей 228, 231, 232 ЦПК України 2004 року не було дотримано процедуру оскарження заочного рішення районного суду, у зв'язку із чим відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 297 ЦПК України 2004 року суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Доводи касаційної скарги висновки апеляційного суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанцій залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 12 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

О. В.Білоконь

Є. В. Синельников