Провадження №2-др/523/23/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2018 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Виноградової Н.В.,

при секретарі Одарія В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про зобовязання вчинити певні дії та визнання договорів припиненими та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

19.11.2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 та просила розірвати нотаріально посвідчений договір позики від 28.07.2012 року укладений між нею та ОСОБА_2; зобовязати ОСОБА_2 прийняти від неї грошові кошти у розмірі 147710,64 грн., що в еквіваленті, станом на 27.06.2013 року складає 18480 доларів США; визнати припиненим після прийняття ОСОБА_2 грошових коштів за договором позики нотаріально посвідчений договір іпотеки від 28.07.2012 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2; встановити порядок виконання рішення, визначивши, що це рішення у разі його виконання є підставою для виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запису про арешт предмету іпотеки.

27.08.2015 року ОСОБА_1 заявлено додаткову вимогу: визнати заяву ОСОБА_2 про отримання від ОСОБА_3 грошової суми в розмірі 22400 доларів США в рахунок повного погашення зобовязань ОСОБА_1 за договором позики, від 28.07.2012 року недійсним правочином.

В свою чергу ОСОБА_3 28.08.2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2, уточнивши який просив суд визнати його кредитором у зобовязаннях, що виникли за договором позики від 28.11.2012 року, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та стягнути з ОСОБА_1 на свою користь борг у розмірі 1064742,92 грн., з яких: основний борг у розмірі 554433,13 грн. (еквівалент 22000 доларів США станом на 23.05.2016 р. по курсу НБУ 2520,1506 грн. за 100 доларів США); штраф, передбачений п. 8 договору позики, у розмірі 44562,33 грн.; пеня, передбачена п. 8 договору позики, у розмірі 465747,46 грн.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25.09.2015 року було обєднано в одне провадження позов ОСОБА_1 та позов ОСОБА_3

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24.11.2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано ОСОБА_3 кредитором у зобовязаннях, що виникли за договором позики від 28.11.2012 року, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шепелюк Р.Ю. 28.07.2012 року, реєстровий № 936. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 борг у розмірі 1064742,92 грн. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм процесуального та не правильне застосування матеріального права просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволені позовних вимог до ОСОБА_1 у повному обсязі та відмовити у задоволені заявлених ОСОБА_3 позовних вимог.

До апеляційного суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 про направлення справи до суду першої інстанції для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення по справі.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 13.12.2017р. клопотання представника ОСОБА_1 &#8211; ОСОБА_5 задоволено. Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про зобовязання вчинити певні дії та визнання договорів припиненими та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про стягнення боргу, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 &#8211; ОСОБА_5 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24.11.2016 року повернуто до суду першої інстанції для розгляду питання про ухвалення додаткового рішення.

Свою заяву про винесення додаткового рішення представник ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог, у відповідності до якої ОСОБА_1 просила залучити у якості співвідповідача ОСОБА_3, та Визнати заяву ОСОБА_2 про отримання від ОСОБА_3 грошової суми у розмірі 22 440 дол. США в рахунок повного погашення зобовязань ОСОБА_1 за договором позики, посвідченим 28.07.2012 р. приватним нотаріусом ОМНО Шепелюк Р.Ю. недійсним правочином. Однак, судом першої інстанції вищевказані позовні вимоги розглянуто не було.

Сторони у судове засідання не явилися. Від представника ОСОБА_3. надійшли заперечення в яких просив відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі №523/18422/14-ц. Обґрунтував тим, що заява подана преставником ОСОБА_1 не підлягала розгляду, оскільки було не підписана цифровим підписом заявника. Згідно відповіді Суворовського районного суду м. Одеси від 02.08.2018р. №5/1771/2018 на адвокатський запит від 24.07.2018р., 28.08.2015р. представником ОСОБА_9 на електрону адресу суду було надіслано заяву про збільшення розміру позовних вимог з додатками: копія заяви, копія довіреності; дана заява не була підписана електронним цифровим підписом. Оригінал такої заяви до суду подано не було, в матеріалах справи оригінал документу відсутній.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає за потрібне відмовити у задоволенні заяви про винесення додаткового рішення.

Згідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Заява ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог (т.1 а.с.98-99) не підлягала розгляду, оскільки була подана з порушенням вимог законодавства, а саме: не відповідає формі та змісту, що вимагається нормами ЦПК України, оскільки дана заява не була підписана електронним цифровим підписом. Оригінал такої заяви до суду подано не було.

Згідно приписів ч.2 ст.31 ЦПК України, до початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

ЦПК України 2004 року, в редакції діючої на момент подання заяви та її розгляду, не передбачав порядок подання заяв та клопотань до суду в електронній формі, а тому надсилання процесуальних та інших документів здійснювалося лише у паперовій формі.

Лише ЦПК України в редакції закону від 03.10.2017 року закріпив положення відносно того, що документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом (ч.5 ст.43 ЦПК України). Але, разом із тим, п. 15 Перехідних положень ЦПК України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі. На сьогодні ЄСІТС не функціонує, а тому ще до цього часу процесуальні документи подаються до суду у паперовій формі.

Крім того, згідно з п.125 Типової Інструкції з діловодства (далі Інструкція), затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 №1242, усі службові листи повинні містити дату, реєстраційний номер, заголовок до тексту, підпис посадової особи, відмітку про виконавця, з зазначенням його контактного номеру телефону (п. 79 Інструкції).

Згідно пунктів 2.7 та 7.3 розділу III Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах і організаціях, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 №1000/5, у разі виявлення помилок в оформленні документу, він не реєструється і відправникові надсилається письмовий запит або йому повідомляється про це по телефону.

До розгляду приймаються листи, які складені відповідно до чинного законодавства (абз.2 п.151 Інструкції).

Відповідно до п.8.2.23 Положення про порядок використання ресурсів локальної компютерної мережі в ДСА України, територіальних управліннях ДСА України, місцевих та апеляційних судах загальної юрисдикції, затвердженого Наказом ДСА України від 04.12.2013 №164, обробці не підлягають електронні листи, в яких відсутня зворотна електронна адреса, зворотна адреса невідома та в тексті листа відсутній підпис, за яким можливо ідентифікувати відправника. Відкривати файли, що приєднані до таких електронних листів, суворо забороняється.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» (в редакції від 28.06.2015), електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Згідно із ст.3 вищезазначеного Закону України, електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті.

З урахуванням вищезазначеного, є достатні підстави стверджувати, що у заяві про збільшення позовних вимог відсутній підпис, а тому дана заява не підлягала розгляду.

Приймаючи до уваги те, що вищезазначена заява була подана із порушення норм ЦПК України, Суворовський районний суд м. Одеси не повинен був розглядати її та вирішувати питання щодо її прийняття чи відхилення.

Таким чином, з урахуванням того, що заява про збільшення розміру позовних вимог до провадження не приймалася та взагалі розгляду не підлягала, усі заявлені вимоги Суворовським районним судом м. Одеси було розглянуто, то відсутні підстави відповідно до ст.270 ЦПК України для ухвалення додаткового рішення по даній справі.

Керуючись cт. 270 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про зобовязання вчинити певні дії та визнання договорів припиненими та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 15-ти денний строк з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали скаладено та підписано суддею 22.10.2018р.

Суддя: