Постанова

Іменем України

24 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 640/4564/16-ц

провадження № 61-31618св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф. Черняк Ю. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_3,

заінтересовані особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради, Харківський міський психоневрологічний диспансер № 3, ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Харкова, у складі судді Золотарьової Л. І., від 06 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області, у складі колегії суддів: Бровченка І. О., Кружиліної О. А., Хорошевського О. М., від 22 серпня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

23 березня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою, в якій просила визнати недієздатною її матір ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, та призначити її опікуном недієздатної ОСОБА_5

ОСОБА_3 мотивувала свої вимоги тим, що ОСОБА_5 є її матір'ю. Після смерті батька ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 року, вона проживає разом з матір'ю. З того часу займається опікою над нею. З липня 2015 року у матері почалися розлади психоемоційного стану. Мати не усвідомлює наслідків своєї поведінки, не спроможна орієнтуватися у простих життєвих ситуаціях, потребує постійного нагляду та турботи. Внаслідок стійкого психічного розладу мати не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Стан здоров'я матері погіршується. Мати стоїть на обліку з липня 2015 року у Харківському міському психоневрологічному диспансері № 3 та пройшла лікування у Харківській міській клінічній психіатричній лікарні № 15. Внаслідок душевної хвороби ОСОБА_5 потребує догляду та встановлення над нею опіки. Вона бажає доглядати за своєю матір'ю і бути її опікуном, має на це можливість та бажання, у зв'язку із чим просила суд заяву задовольнити.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2016 року заяву ОСОБА_3 задоволено. Визнано недієздатною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку с. КазачкаЗміївського району Харківської області, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_5 Призначено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, опікуном матері ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_5 в силу стійкого психічного захворювання потребує сторонньої допомоги та піклування. На засіданні опікунської ради Київського району виконавчого комітету Харківської міської ради від 05 жовтня 2016 року прийнято рішення про доцільність призначення опікуном над ОСОБА_5 її доньки ОСОБА_3, з урахуванням можливості останньої виконувати обов'язки опікуна.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, а рішення Київського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права. ОСОБА_5 фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1. Власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 29 квітня 2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лазаревим В. М. У провадженні Київського районного суду м. Харкова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виселення останньої із квартири АДРЕСА_3 без надання іншого житлового приміщення, однак рішення про виселення ОСОБА_5 ще не прийнято. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильного по суті рішення районного суду, яким правильно встановлено місце проживання ОСОБА_5, а тому відсутні підстави для виключення з мотивувальної та резолютивних частин рішення суду посилання на фактичне проживання недієздатної ОСОБА_5

11 вересня 2017 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Київського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 22 серпня 2017 року і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що у порушення вимог частини першої статті 240 ЦПК України, 2004 року, справу було розглянуто без участі представника органу опіки та піклування. Судом апеляційної інстанції не викликався представник органу опіки та піклування для участі у розгляді справи. Суд першої інстанції визначив місце проживання недієздатної особи за адресою, відмінною від реєстрації її місця проживання та від реєстрації місця проживання заявника (опікуна), однак не навів ні мотивів визначення саме такої адреси адресою місця проживання недієздатної особи. Визначаючи місце проживання недієздатної особи, судами попередніх інстанцій було порушено положення частини п'ятої статті 29 ЦК України. Визначивши місце проживання недієздатної ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1, суди порушили права ОСОБА_4 як власника квартири, оскільки на час постановлення рішення судом першої інстанції зазначена квартира уже понад шість місяців знаходилась у власності останньої. Заявник також посилається на те, що справу було розглянуто за участі народних засідателів, хоча їхня участь у процесі не була передбачена законом.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній справі.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 частини першої Перехідних положень ЦПК України, передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду справу за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради, Харківський міський психоневрологічний диспансер № 3, про визнання особи недієздатною та встановлення опіки призначено до судового розгляду.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судами встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Казачка Зміївського р-ну Харківської області, громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6

Відповідно до свідоцтва про народження заявник ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, є донько ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Згідно з довідкою медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_5 є інвалідом 2 групи за загальним захворюванням безстроково.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 498 від 29 червня 2016 року, проведеної комісією КЗОЗ «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3», у ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, на теперішній час виявляються ознаки стійкого хронічного психічного розлад у формі судинної деменції; ОСОБА_5 на теперішній час за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно з висновком у ОСОБА_5 з 2013 року було відзначено прогресуюче зниження вищої функції кори головного мозку. Комісією експертів при цьому амбулаторному обстеженні виявлені непродуктивний контакт, порушення орієнтування в місці і часі, різко виражене інтелектуально-мнестичне зниження, зниження здатності розуміння і раніше набутих знань, аж до втрати елементарних навичок, здатності до самообслуговування, відсутність критичних передумов, повна дезадаптація в соціально-побутовій сфері. Вищевказане позбавляє ОСОБА_5 можливості правильно коригувати свої дії, правильно і повно оцінювати те, що відбувається, правильно орієнтуватися в навколишньому, оцінювати свої вчинки і їх наслідки, адекватно висловлювати своє волевиявлення, а отже ОСОБА_5 не здатна усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

Відповідно до висновку опікунської ради Київського району виконавчого комітету Харківської міської ради від 05 жовтня 2016 року № 2378/0/179-16, ОСОБА_5 є інвалідом 2 групи загального захворювання, постійно проживає за адресою: АДРЕСА_7, разом з донькою ОСОБА_3, яка здійснює догляд за нею. Онук ОСОБА_5, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8, який зареєстрований разом з бабусею за адресою: АДРЕСА_8 та фактично мешкає за місцем реєстрації дружини, надав заяву до опікунської ради, якою не заперечує, щоб опіку над бабусею взяла його мати ОСОБА_3 Умови проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 вивчені. ОСОБА_3 отримує пенсію по інвалідності 3 групи, за місцем проживання характеризується позитивно, згідно висновку медичних установ стан її здоров'я задовільний, за даними ГУМВСУ в Харківській області до кримінальної відповідальності не притягувалась. У зв'язку з цим опікунська рада адміністрації Київського району Харківської міської ради вважала можливим призначити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, опікуном ОСОБА_5

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2013 року позов ОСОБА_9 у справі № 2018/3528/2012 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 заборгованість за договором позики коштів від 27 квітня 2007 року, договором № 1 від 29 травня 2007 року про внесення змін до договору позики коштів від 27 квітня 2007 року, договором № 2 від 17 грудня 2007 року про внесення змін до договору позики коштів від 27 квітня 2007 року у розмірі 225 155, 38 грн шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_4. Питання про виселення ОСОБА_5 судом не вирішувалось.

29 квітня 2016 року державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Казанцевим Д О. на підставі протоколу № 155572 від 08 квітня 2016 року проведення електронних торгів ДП «Сетам» було складено акт державного виконавця про проведення електронних торгів та реалізацію предмета іпотеки.

29 квітня 2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лазаревим В. М. було видано ОСОБА_4 свідоцтво про право власності на нерухоме майно, квартиру АДРЕСА_2.

У провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває у цивільна справа № 640/8461/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виселення останньої з квартири АДРЕСА_3 без надання іншого житлового приміщення. Рішення про виселення ОСОБА_5 не прийнято.

Частиною першою статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви ОСОБА_3, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, із урахуванням вказаних норм матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про визнання ОСОБА_5 недієздатною та призначення ОСОБА_3 опікуном її матері ОСОБА_5 Місце встановлення опіки судами не визначалось. Місцевий суд у своєму рішенні зазначив лише відомості про місце реєстрації та відоме місце проживання недієздатної особи і опікуна.

Залишаючи без змін рішення районного суду, апеляційний суд надав належну оцінку аргументам та доводам апеляційної скарги ОСОБА_4 та дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги, встановивши, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не заперечувалось, що ОСОБА_5 фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

Судами також було встановлено, що у провадженні Київського районного суду м. Харкова на момент розгляду даної справи, знаходилася справа № 640/19645/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 22 березня 2018 року у справі № 640/19645/16-ц позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням - задоволено. Усунуто перешкоди ОСОБА_4 у користуванні та розпорядженні квартирою № АДРЕСА_1 шляхом передачі їй ОСОБА_5 та ОСОБА_3 ключів від вхідних дверей та тамбуру даної квартири. Зобов'язано ОСОБА_5 та ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_4 перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи було враховано, що у провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виселення останньої із квартири АДРЕСА_3 без надання іншого житлового приміщення, однак рішення про виселення ОСОБА_5 ще не прийнято.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, які провели розгляд справи у законному складі, оскільки суди правильно застосували до даних правовідносин нормиматеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дійшли обґрунтованого висновку про задоволення заяви ОСОБА_3

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 22 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді О. В. Білоконь
Є. В. Синельников
С. Ф. Хопта
Ю. В. Черняк