Справа № 489/376/18
Номер провадження 2/489/1070/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретар судового засідання Сироватка Т.О.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2018 року ОСОБА_1 звернулась із позовом про визнання ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1. Вказувала, що відповідачі, хоча і зареєстровані за вказаною адресою, проте в даній квартирі не проживають вже тривалий час, не беруть участь в утриманні житла, не сплачує комунальні послуги. Також, позивач зазначила, що реєстрація відповідачів у квартирі не дає її можливості реалізовувати своє право власності належним чином.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Від позивача д суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про місце та час розгляду справи повідомлялись судом належним чином. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалися.

Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

26.07.1999 р. між ОСОБА_4 та Літвіновою (після розірвання шлюбу Кравченко, після укладання шлюбу Деркач) ОСОБА_5 був укладений договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусам Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за № 1725.

Згідно з довідкою КЖЕП ММР «Зоря» виданою за № 105 від 23.01.2018 р., в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані позивач ОСОБА_1, відповідачі по справі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та інші члени сімї позивача.

Відповідно до Акту про не проживання складного КЖЕП ММР «Зоря» від 23.01.2018 р., підписаного сусідами сторін, у вищевказаній квартирі починаючи з квітня 2014 р. відповідачі не проживають.

З позову вбачається, що відповідачі протягом 4 років не проживають у спірній квартирі, їх особистих речей немає, поштову кореспонденцію за даною адресою відповідачі не отримують, комунальні послуги не сплачують.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном.

Гарантуючи захист права власності, передбачене ст. 41 Конституції України, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, інше житлове приміщення, призначені та придатні для проживання в них(ст.ст. 379, 380 ЦК ).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. ст. 12, 18, 48, 81, 141, 259, 263-264, 274-279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 26.02.2018 року.

Суддя Н.С. Тихонова