Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

спр. № 336/3043/18

пр. № 2/336/1967/18

2 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Зарютіна П.В.,

при секретарі Чернишовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 (представник ОСОБА_2) до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, за яким зазначила, що вона є пенсіонеркою за віком, єдиним її доходом є пенсія за віком, яка станом на травень 2018 року складає 1623,78 грн.

Відповідач по справі є рідною донькою позивача, яка може допомагати та підтримувати позивача матеріально.

Позивач хворіє, крім того, майже вся пенсія витрачається на оплату комунальних послуг, відповідач участі у сплаті комунальних послуг не приймає, пенсія, яку отримує позивач, не достатньо для нормального проживання. Інших джерел доходу вона не має.

На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду і довічно.

Вищевказана справа була призначена до судового розгляду, у судовому засіданні сторона позивача підтримала позов у повному обсязі. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій вказала, що вона не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с. 47).

Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідною матірю відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_4 (а.с. 11).

ОСОБА_1 є пенсіонеркою за віком та отримує пенсію в розмірі 1623,78 гривень, що підтверджується довідкою Шевченківського обєднаного Управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 24.04.2018 року (а.с.4).

Пенсію, яку отримує позивач, не вистачає їй для задоволення мінімальних життєвих потреб.

Відповідач по справі працює у Запорізькому обласному бюро судово-медичної експертизи, має стабільний доход.

Обов'язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплений в ст. 51 Конституції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 202СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов'язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов'язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

В силу ст. 205СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Пункт 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" містить роз'яснення, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обовязків щодо них.

Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Свідченням такої потреби є отримання матір'ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо.

При визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей.

При вирішення спору слід врахувати роз'яснення, викладені в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 березня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно з ч. 2 ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Позивач по справі є самотньою літньою жінкою, чоловік якої помер, яка має двох доньок, одна з яких ОСОБА_5 є інвалідом другої групи (а.с.10), а друга - відповідач ОСОБА_3

У звязку з тим, що вона не працює та отримує лише пенсію в розмірі 1623,78 гривень, їй не вистачає коштів для забезпечення своїх мінімальних життєвих потреб.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладені обставини справи та те, що позивач є пенсіонеркою, тобто в правовому розумінні непрацездатною особою, бо досягла загального пенсійного віку, суд дійшов висновку про те, що остання потребує утримання від своєї доньки.

Отже, розглядаючи по суті даний спір, суд дійшов до висновку про задоволення по суті позовної вимоги щодо стягнення аліментів, однак при цьому слід враховувати і майновий стан відповідача (а.с. 47).

Таким чином, виходячи з принципів змагальності, всебічності та повноти з'ясування обставин справи, розумності та справедливості, суд вважає, що матеріальне становище відповідача дозволяє їй сплачувати аліменти саме у в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісяця на утримання матері, зважаючи на достатність, на думку суду, вказаного розміру та й на те, що розмір стягуваних аліментів не буде становити чи перевищувати й половини заробітку (доходу) відповідача.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в сумі 704,80 гривень, слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 51 Конституції України, ст. ст. 79, 191, 202, 205 СК України, ст.ст. 1-4, 5, 12, 13, 76-81 89, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3; номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4; номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2) про стягнення аліментів.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01.06.2018 року, і довічно.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь державного бюджету судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В. Зарютін