АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2018 року м. Чернівці

справа № 2-3258/2008

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Владичана А.І., Яремка В.В.,

секретар: Андрушків С.П.,

позивач: публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_2,

відповідачі за зустрічним позовом: публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_1,

при розгляді справи за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 червня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Яреми Л.В., повний текст якого складено 25 червня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості у розмірі 254 688,09 грн. (35 032,75 Євро по курсу НБУ 7,27 грн. станом на 11.08.2008 року, що складається з 32 399,60 Євро заборгованість за кредитом, 2 260,09 Євро заборгованість по процентам за користування кредитом, 373,06 Євро пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором), мотивуючи свої вимоги тим, що 18.04.2006 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №Е/V06640, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 41 000 Євро на термін до 15.04.2011 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14% річних.

27.09.2017 року ОСОБА_2 подано зустрічну позовну заяву до ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, за якою уточнивши її під час розгляду справи просила визнати договору поруки №Е/V06640 від 19.04.2006 року, укладеного між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк», припиненим з 07.05.2008 року посилаючись на те, що банк звернувся з позовом до поручителів після спливу шестимісячного строку.

Провадження №22-ц/794/888/18 Категорія 27

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 червня 2018 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №Е/V06640 від 18 квітня 2006 року у розмірі 35 032 євро 75 євроцентів (що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 19.06.2018 року еквівалентно один мільйон сімдесят одна тисяча сто пятдесят чотири гривні 30 копійок), яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 32399,60 євро, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 2260,09 євро, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 373,06 євро.

В позові ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим задоволено.

Визнано договір поруки №Е/V06640 від 19 квітня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 припиненим.

Вирішено питання відносно розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні первісного позову банку до ОСОБА_2 та задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_1 скасувати та ухвалити нове, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити.

При цьому вказує, що боржник, а відтак і поручитель, узяли на себе зобовязання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 6 листопада 2032 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів, отже сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору.

Зазначає, що у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений ч.4 ст.559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, та приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам відповідає.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України, переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив того, що позивач звернувся до суду із позовом до поручителя ОСОБА_2 05 вересня 2008 року після спливу шестимісячного строку, а тому зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим підлягає до задоволення, належить визнати договір поруки №Е/V06640 від 19 квітня 2006 року укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 припиненим, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні первісного позову в частині стягнення заборгованості з відповідачки ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 18 квітня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №E/V06640, згідно умов якого відповідачу було видано кредит у розмірі 41 000 Євро зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % на рік, терміном до 15 квітня 2011 року (а.с.6-8), що спростовує твердження апеляційної скарги про наявність зобовязань до 06.11.2032 року.

19 квітня 2006 року в забезпечення зобовязань за вказаним кредитним договором між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №E/V06640, відповідно до якого відповідачка ОСОБА_2 зобовязалася перед кредитором відповідати за виконання відповідачем ОСОБА_1 своїх обовязків за кредитним договором №E/V06640 від 18 квітня 2006 року (а.с.8 зворот).

У звязку із тим, що ОСОБА_1 не виконував взяті на себе зобовязання за кредитним договором, станом на 13 серпня 2008 року утворилась прострочена заборгованість в сумі 35032,75 Євро, яка складається із: заборгованості по кредиту в сумі 32399,60 Євро, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 2260,09 Євро, а також пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 373,06 Євро (а.с.2-3).

Вказані обставини сторонами не спростовуються.

З матеріалів справи вбачається, що у зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором 05.10.2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було направлено претензію, яка датована 04.10.2007 року: ТОВ «Лістех», ОСОБА_1, ОСОБА_2, в якій вимагало від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в термін до 06.11.2007 року сплатити банку всю заборгованість, яка станом на 04.10.2007 року становила 36 494,27 Євро та складалася із: заборгованості по кредиту 35 482,65 Євро, заборгованості по відсоткам 991,11 Євро та пені 20,51 Євро (а.с.47). На цей письмовий доказ посилалась ОСОБА_2, про те банком він не спростовувався та сумнівів щодо його справжності не виникало.

Згідно ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Разом з тим, ч.1 ст.553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною 4 ст.559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

У п.24 постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року розяснено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Згідно пп.а п.2.3.1. Кредитного договору крім іншого, банк має право змінити умови договору зажадати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобовязань за договором в повному обємі шляхом напряму повідомлення. При цьому, згідно ст.212, 611, 651 ЦК України, за зобовязаннями, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються тими, що наступили у вказану в повідомленні дату (а.с.6 зворот).

Відповідно до п.2 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання обовязків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Пунктом 4 договору поруки передбачено, що у випадку невиконання боржником обовязків за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Отже, предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, банк відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й мав нагоду пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати, а саме 06.11.2007 року, а позовна заява до суду надійшла 05.09.2008 року.

Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання, передбаченого ч.4 ст.559 ЦК України, шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, приймаючи до уваги, що кінцевим строком виконання основного зобовязання строк який змінено банком, з урахуванням направленої претензії було 06.11.2007 року, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що банк пропустив шестимісячний строк на звернення до суду з позовом до поручителя, тим самим задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим.

Доводи апеляційної скарги щодо початку перебігу строку на предявлення вимоги до поручителя з 21.01.2015 року не обґрунтовані та не підтверджуються вищевказаними письмовими доказами.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте касаційна скарга на неї може бути подана протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий підпис /ОСОБА_3/

Судді підписи /ОСОБА_4, ОСОБА_5/