Справа № 234/7006/18
Провадження № 2/611/259/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 жовтня 2018 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді Андросова О.М.
секретаря Сторчай С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Барвінкового справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з неї боргу за договором позики у сумі 110000 грн. 00 коп.
Позивач зазначила, що 12 січня 2018 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 уклали договір позики, згідно якому ОСОБА_2 одержала від ОСОБА_1 у борг грошові кошти у сумі 110000 грн., зобовязавшись повернути їх до 12 травня 2018 року.
Факт укладення договору і передачі ОСОБА_1 ОСОБА_2 грошей у вказаній сумі підтверджується розпискою ОСОБА_2 від 12 січня 2018 року.
До цього часу ОСОБА_2 своє зобовязання за договором позики не виконала і одержані грошові кошти не повернула.
Представник позивача у надісланій до суду телефонограмі позов підтримує, просить його задовольнити, справу розглянути за відсутності позивача і його представника та у разі неприбуття в судове засідання відповідача ухвалити заочне рішення, що суд вважає за можливе, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності .
Відповідач до суду не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не сповістила, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності від неї не надходило.
Відповідач у наданий в ухвалі суду час не подала до суду відзиву.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.
З матеріалів справи вбачається, що 12 січня 2018 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 уклали договір позики, згідно якому ОСОБА_2 одержала від ОСОБА_1 у борг грошові кошти у сумі 110000 грн., зобовязавшись повернути їх до 12 травня 2018 року.
Факт укладення договору і передачі ОСОБА_1 ОСОБА_2 грошей у вказаній сумі підтверджується розпискою ОСОБА_2 від 12 січня 2018 року.
До цього часу ОСОБА_2 своє зобовязання за договором позики не виконала і одержані грошові кошти не повернула.
За клопотанням позивача ухвалою суду від 13 червня 2018 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову. До вирішення справи по суті накласти арешт в межах ціни позову 110 000 грн. 00 коп. на житловий будинок № 43, розташований по вул. Червоній, смт. Малотаранівка у м. Краматорську Донецької області, який належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно зі ст. ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю таку ж суму грошей у термін і в порядку, передбаченими договором.
Статті 526, 527, 530 ЦК України передбачають, що зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог законодавства. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
В порушення зазначених норм закону відповідач свої зобовязання за договором позики не виконав повністю.
Згідно зі ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.
Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.
Договір позики є двостороннім правочином, а також одностороннім договором, адже після його укладення всі обовязки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або відповідної кількості речей того ж роду й такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Про викладене вище зазначив Верховний Суд України в правовій позиції, викладеній в постанові від 12 квітня 2017 року у справі за № 6-487цс17.
Аналогічні за змістом правові позиції викладено у постановах Верховного Суду України від 08 червня 2016 року у справі № 6-1103цс16, від 18 січня 2017 року у справі за № 6-2789цс16.
Частиною 1 статті 3607 ЦПК України встановлено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.
Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивачем надано належні, допустимі і достовірні докази на підтвердження своїх позовних вимог
Відповідач не надала суду жодних доказів.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню
У відповідності зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений останнім судовий збір у сумі 1452 грн. 40 коп.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 280 - 282 ЦПК України, ст.ст. 514, 516, 526, 527, 530, 1046, 1047, 1049, 1050, 1051 ЦК України, суд
Позов задовольнити повністю.
Стягнути зі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, 110000 (сто десять тисяч) грн. 00 коп. суму боргу за договором позики від 12 січня 2018 року, та судовий збір в сумі 1452 (одну тисячу чотириста пятдесят дві) грн. 40 коп., всього 111452 (сто одинадцять тисяч чотириста пятдесят дві) грн. 40 коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його проголошення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Суддя Барвінківського районного суду О.М.Андросов