Справа № 636/2545/18
Провадження № 1517/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року Чугуївський міський суд Харківської області у

складі: головуючого - судді Ковригіна О.С.

при секретарі - Фатєєвої С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя набутого під час шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить провести поділ спільного сумісного майна подружжя визнавши за ним право власності на ? частину житлового будинку 3 - ярусного, загальною площею 442,00 м2, житлова - 247 м2, з прибудовами. У будинку є масандра, гараж, цокольний поверх, сауна, басейн, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він перебував у шлюбі з відповідачкою, з 19 лютого 2000 року до 27 жовтня 2016 року. Перебуваючи у шлюбі вони у 2011 році розпочали будівництво, а в квітні 2016 року завершено будівництво будинку в якому і мешкали, але в експлуатацію його ввести не встигли.

Позивач зазначає, що житловий будинок був побудований в інтересах сім'ї, а договору на володіння, користування чи розпорядження набутим майном між сторонами укладено не було, як і не укладався шлюбний договір з цього приводу, тому придбану нерухомість слід вважати спільною сумісною власністю подружжя.

У зв'язку з тим, що сторони не можуть провести добровільний розподіл майна, що є їх спільною власністю, набутою у шлюбі, він вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечувала посилаючись на те, що дійсно за час сумісного проживання було побудовано житловий будинок 3 - ярусний, загальною площею 442,00 м2, житлова - 247 м2, з прибудовами розташований за адресою: АДРЕСА_2, але наголошує на тому, що будувала Відповідачка його без участі Позивача, хоча доказів цих слів не наводить.

Вислухавши Позивача та Відповідача, дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 19 лютого 2000 року до 27 жовтня 2016 року, що не спростовується Відповідачем.

У 2011 році сторони розпочали будівництво, а в квітні 2016 року завершено будівництво будинку 3 - ярусного, загальною площею 442,00 м2, житлова - 247 м2, з прибудовами у якому є масандра, гараж, цокольний поверх, сауна, басейн, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, в якому і мешкали, але в експлуатацію його ввести не встигли.

Отже, право власності на вище вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, не було набуто Позивачем і Відповідачем під час шлюбу.

Враховуючи те, що нерухомість була побудована в інтересах сім'ї, а договору на володіння, користування чи розпорядження набутим майном між сторонами укладено не було, як і не укладався шлюбний договір з цього приводу, тому побудований житловий будинок слід вважати спільною сумісною власністю подружжя.

Суд критично відноситься до свідчень Відповідача про будування спірного житлового будинку без участі Відповідача, оскільки ніяких доказів щодо підтвердження цього факту суду не представлено.

Поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу.

Вислухавши Позивача та Відповідача, дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2, перебували у шлюбі з 19 лютого 2000 року до 27 жовтня 2016 року що і не спростовується відповідачем.

У 2011 році розпочали будівництво, а в квітні 2016 року завершено будівництво будинку 3 - ярусного, загальною площею 442,00 м2, житлова - 247 м2, з прибудовами у якому є масандра, гараж, цокольний поверх, сауна, басейн, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, в якому вони і мешкали, але в експлуатацію його ввести не встигли, що підтверджується довідкою КП «Чугуївське МБТІ» від 30.09.2016 року № 2102 (а.с. 25).

Згідно ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

До судового розгляду домовленості про добровільний розподіл майна, що є спільною власністю сторін, набутою у шлюбі, між позивачем та відповідачем не досягнуто, однак враховуючи вище викладене, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

У ЦК України, крім понять «нерухомість», «нерухоме майно», «об'єкт нерухомого майна» (частина перша статті 181, пункт 6 частини першої статті 346, статті 350, 351), вживаються також інші поняття, наприклад: «об'єкт незавершеного будівництва» (стаття 331), «об'єкт будівництва» (статті 876, 877, 879-881, 883), однак прямого визначення цих понять не міститься.

Виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, слід визнати, що об'єкт будівництва (об'єкт незавершеного будівництва) - це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб'єктивних майнових, а також зобов'язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства.

Вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення суб'єктивних цивільних прав стосовно об'єкта незавершеного будівництва, потрібно враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами.

Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об'єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки, тому такий об'єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

За позовом дружини, чоловіка, членів сім'ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд має право здійснити поділ об'єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами.

У разі неможливості поділу об'єкта незавершеного будівництва суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію.

Правовий аналіз наведених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що об'єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток.

При цьому суд може визнати право на частину об'єкта незавершеного будівництва за кожною зі сторін.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 154 ЦПК України, суд може одночасно з ухваленням судового рішення скасувати заходи забезпечення позову.

Керуючись: ст.ст. 60, 61, 69-72 СК України, ст.ст. 10, 11, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя набутого під час шлюбу - задовольнити.

Визнати об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2- об'єкт незавершеного будівництва, тобто речей, предметів матеріального світу з яких складається житловий будинок 3 - ярусний, загальною площею 442,00 м2, житлова - 247 м2, з прибудовами. У будинку є масандра, гараж, цокольний поверх, сауна, басейн розташований за адресою: АДРЕСА_3.

Провести поділ спільного сумісного майна подружжя визнавши за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на ? частину об'єкта незавершеного будівництва, тобто речей, предметів матеріального світу з яких складається житловий будинок 3 - ярусний, загальною площею 442,00 м2, житлова - 247 м2, з прибудовами. У будинку є масандра, гараж, цокольний поверх, сауна, басейн розташований за адресою: АДРЕСА_3.

Скасувати ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 12 серпня 2016 року та зняти арешт з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_4.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4405 (чотири тисячі чотириста п'ять ) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до або через Чугуївський міський суд Харківської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя -