ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року

м. Харків

Справа № 642/4154/17

Провадження № 22-ц/818/251/18

Суддя судової колегії судової палати у цивільних справах Харківського апеляційного суду Сащенко І.С., при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2, в особі представника ОСОБА_3 на ухвалу Ленінського районного суду міста Харкова від 19 вересня 2017 року по цивільній справі за заявою Харківської міської ради про визнання спадщини відумерлою, заінтересовані особи: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, ОСОБА_2, -

у с т а н о в и в:

Ухвалою Ленінського районного суду міста Харкова від 19 вересня 2017 року заяву Харківської міської ради про визнання спадщини відумерлою залишено без розгляду.

08.10.2018 року на це судове рішення ОСОБА_2, в особі представника ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу.

Відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року.

Згідно з Перехідними положеннями ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, вважаю за необхідне у відкритті апеляційного провадження відмовити, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що оскаржуваною ухвалою заяву Харківської міської ради про визнання відумерлою спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, залишено без розгляду. ОСОБА_2 була залучена до участі у справі у якості заінтересованої особи, оскільки вона є донькою померлої.

Залишаючи заяву Харківської міської ради без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що під час розгляду справи у порядку окремого провадження виник спір про право.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 з ухвалою суду не згодна. В апеляційній скарзі посилається на те, що ОСОБА_2 є дієздатною та знаходиться на лікуванні у Обласній психіатричній лікарні №3. Про судову справу не знала, проте при укладенні договору про надання правової допомоги повідомила, що бажає проживати не в лікарні і не в квартирі АДРЕСА_1, а в будинку-інтернаті для психічно хворих; жодних претензій чи запитів стосовно квартири АДРЕСА_2 не має.

Зважаючи на викладене, вважає, що спір про право відсутній, а ухвала суду першої інстанції є передчасною.

Згідно ч.2 ст.358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Беручи до уваги те, що апеляційна скарга подана представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3 після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, а також те, що ОСОБА_2 донькою померлої ОСОБА_4 та входить до кола спадкоємців, підстави вважати, що оскаржуваною ухвалою були порушені її права, відсутні, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї.

Таким чином перегляд ухвали Ленінського районного суду міста Харкова від 19 вересня 2017 рокуне може бути виправданим, оскільки матиме місце порушення принципу юридичної визначеності.

Керуючись ч.2 ст.358 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2, в особі представника ОСОБА_3 на ухвалу Ленінського районного суду міста Харкова від 19 вересня 2017 року по цивільній справі за заявою Харківської міської ради про визнання спадщини відумерлою, заінтересовані особи: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, ОСОБА_2.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Суддя І.С. Сащенко