_______________________________________________________________________________________________________________ Справа № 520/9315/15-ц
Провадження № 2/520/1569/18
УХВАЛА

01.11.2018 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі - Єгоровій Н.Ю.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1 недержавного Пенсійного фонду Національного банку України ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження клопотання представника відповідача ОСОБА_1 недержавного пенсійного фонду Національного банку України про залишення позову без розгляду та компенсації судових витрат по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1 недержавного Пенсійного фонду Національного банку України, фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання договорів купівлі-продажу та оренди недійсними,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 02.07.2015 року звернулась до Київського районного суду міста ОСОБА_7 з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_1 недержавного Пенсійного фонду Національного банку України, фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, про визнання договорів купівлі-продажу та оренди недійсними, в якому просить суд:

- визнати поважними причини пропущення трирічного строку позовної давності для захисту порушеного права позивача на право власності на нежитлові приміщення №504, загальною площею 133,1 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_3;

- визнати недійсним, укладений 29.09.2010 року договір купівлі-продажу нежитлових приміщень №504, загальною площею 133,1 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_3, між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 недержавним Пенсійним фондом Національного банку України;

- визнати недійсним укладений 22.10.2012 року договір оренди нежитлових приміщень №163О-3/3 між ОСОБА_1 недержавним Пенсійним фондом Національного банку України та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу за вказаною позовною заявою розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 17.07.2015 року на підставі вищевказаної позовної заяви відкрито провадження по справі та призначено дату, час і місце проведення попереднього судового засідання.

У попередньому судовому засіданні 17.08.2015 року судом ухвалено залучити в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6.

Ухвалою Київського районного суду міста ОСОБА_7 від 08.12.2015 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1 недержавного Пенсійного фонду Національного банку України, фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання договорів купівлі-продажу та оренди недійсними залишено без розгляду.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24.02.2016 року ухвалу Київського районного суду міста ОСОБА_7 від 08.12.2015 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.

В судовому засіданні 30.06.2016 року представник позивача надала до суду заяву про зміну підстав та предмета позову, яка була прийнята судом до розгляду, в якій позивач просить суд: визнати недійсним укладений 29.09.2010 року договір купівлі-продажу нежитлових приміщень №504, загальною площею 133,1 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_3, між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 недержавним Пенсійним фондом Національного банку України; визнати недійсним договір оренди нежитлових приміщень від 29.09.2012 року, загальною площею 133,1 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_3, приміщення №504, між ОСОБА_1 недержавним Пенсійним фондом Національного банку України та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 з підстав відсутності у ОСОБА_1 недержавного Пенсійного фонду Національного банку України законних повноважень щодо здійснення таких дій.

Згідно з вказаною уточненою позовною заявою, позивач ОСОБА_3 в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач хоч і була формально дієздатною, однак жодним чином не могла усвідомлювати значення деяких своїх дій при укладенні договору купівлі-продажу нежилого приміщення, загальною площею 133,1 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, приміщення №504.

На підтвердження вказаних посилань, представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_7 30 червня 2016 року також було заявлено клопотання про призначення по справі комісійної судово-психіатричної експертизи, на вирішення якої представник просила суд поставити наступне питання:

- Чи могла ОСОБА_3 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в момент укладення та підписання договору купівлі-продажу від 29.09.2010 року?

Ухвалою Київського районного суду міста ОСОБА_7 від 10.08.2016 року клопотання представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_8 ОСОБА_9 про призначення комісійної судово-психіатричної експертизи - задоволено частково. Призначено у справі судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: 1. Чи могла ОСОБА_3 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними 29 вересня 2010 року з 16 години 00 хвилин по 17 годину 00 хвилин - в момент укладення та підписання договору купівлі-продажу нежилого приміщення, загальною площею 133,1 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, приміщення №504? Проведення експертизи доручено експертам КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоровя».

На час проведення експертизи провадження по цивільній справі №520/9315/15-ц було зупинено.

15 листопада 2016 року до Київського районного суду міста ОСОБА_7 була повернута цивільна справа №520/9315/15-ц з висновком судово-психіатричних експертів №391, в якому зазначено, що за результатами проведеного комісійного амбулаторного судово-психіатричного дослідження, експертна комісія прийшла до висновку, що по фактично представленим матеріалам справи дати однозначні і науково-обґрунтовані відповіді на поставлені перед експертами питанням щодо психічного стану ОСОБА_3 на 29.09.2010 р. в період з 16:00 до 17:00 годин, не представляється можливим. Для проведення зазначеного виду експертного дослідження слід матеріали справи доповнити: показаннями свідків про поведінку ОСОБА_3 в побуті; її характеризуючими відомостями за місцем проживання від сусідів та з домоуправління; надати медичну документацію щодо неї з медичних відділень за місцем проживання; медичну документацію з інших лікувальних установ, в які ОСОБА_3 зверталася раніше; відомості про її стан на 29.09.2010 р.; відомості про ступінь споріднення і відносинах з особою, щодо якої було видано оспорюваний нині юридично значущий акт; дані про її поведінку та місце проживання після 29.09.2010 р.

Також було зазначено, що після отримання необхідних відомостей матеріали справи можуть бути знову повернуті до експертної установи для прийняття остаточного рішення.

Ухвалою Київського районного суду міста ОСОБА_7 від 16.11.2016 року провадження по цивільній справі за №520/9315/15-ц відновлено та призначено до відкритого судового засідання.

Надалі під час розгляду справи, судом було витребувано оригінали медичних карток стаціонарного хворого за №3698, №360 відносно ОСОБА_3, а також приєднано до матеріалів справи копію медичної картки амбулаторного хворого №9603 відносно ОСОБА_3.

Враховуючи те, що по вказаній цивільній справі ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10.08.2016 року було призначено судово-психіатричну експертизу, яка не виконана, а висновки експертизи будуть сприяти повному, обєктивному та всебічному розгляду справи, судом 14 березня 2017 року було постановлено ухвалу, якою направлено експертам КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоровя» матеріали цивільної справи №520/9315/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1 недержавного Пенсійного фонду Національного банку України, фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання договорів купівлі-продажу та оренди недійсними, для виконання ухвали Київського районного суду м. Одеси від 10 серпня 2016 року про призначення судово-психіатричної експертизи та прийняття остаточного висновку. У розпорядження експертів направлено матеріали цивільної справи №520/9315/15-ц, разом з оригіналами медичних карток стаціонарного хворого за №3698 і №360 відносно ОСОБА_3, провадження по справі на час проведення експертизи зупинено.

20 липня 2017 року до Київського районного суду міста ОСОБА_7 були повернуті матеріали цивільної справи №520/9315/15-ц з висновком судово-психіатричних експертів №213 від 17.05.2017 року.

Згідно з вказаним висновком, за наслідком проведеної судово-психіатричної експертизи експертна комісія дійшла висновку, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час укладення та підписання договору купівлі-продажу нежилого приміщення, загальною площею 133,1 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, приміщення №504,, тобто на 29.09.2010 року(у тому числі у період часу з 16:00 по 17:00 години), страждала на важкий, стійкий, хронічний психічний розлад (захворювання), у вигляді «Органічного розладу особистості та поведінки, судинного ґенезу, із вираженим психоорганічним синдромом (із зниженням когнітивних функцій та емоційно-вольовими порушеннями), із психотичними, переважно маячними, включеннями за анамнезом» (що відповідало діагностичним критеріям рубрики «F07.9» за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду, тобто «психоорганічному синдрому»). При цьому ступінь враженості та стійкість розладів її психічних функцій, змін особистості у ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на 29.09.2010 року (у тому числі у період часу з 16:00 по 17:00 годин), була настільки виражена, що абсолютно позбавляла її здатності усвідомлювати значення своїх дій та/або керувати ними.

Ухвалою Київського районного суду міста ОСОБА_7 від 07.08.2017 року провадження по справі було відновлено.

02 листопада 2017 року в судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 недержавного Пенсійного фонду Національного банку України заявила клопотання про допит експертів. В якому просила суд: викликати у судове засідання судово-психіатричних експертів ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які склали висновок експертів від 21 вересня 2016 року та висновок експертів від 17 травня 2017 року по цивільній справі №520/9315/15-ц з метою надання пояснень стосовно питань наукової обґрунтованості висновків та розяснень окремих положень відповідних висновків, повязаних із дослідженням обєктів та предмету судово-психіатричного дослідження.

Судом вказане клопотання було задоволено та викликано у судове засідання судово-психіатричних експертів ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12

Одночасно 02 листопада 2017 року в судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 недержавного Пенсійного фонду Національного банку України ОСОБА_2 заявила клопотання про забезпечення доказів шляхом їх витребування, в якому просила суд витребувати з Департаменту охорони здоров'я Одеської обласної державної адміністрації (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) письмову інформацію щодо підтвердження або спростування факту оформлення та/або видачі первинної облікової документації КУ «Одеська обласна психіатрична лікарня №1» відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалою Київського районного суду міста ОСОБА_12 від 02 листопада 2017 року забезпечено докази по цивільній справі №520/9315/15-ц, а саме:

- витребувано з Департаменту охорони здоров'я Одеської обласної державної адміністрації (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) письмову інформацію щодо підтвердження або спростування факту оформлення та/або видачі первинної облікової документації КУ «Одеська обласна психіатрична лікарня №1» відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2;

- витребувано з Комунальної установи «Міський психіатричний диспансер» письмову інформацію щодо знаходження на відповідному обліку ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3), а також інформацію: чи перебувала ОСОБА_3 на психіатричному обліку? Якщо так, то з якого моменту і на підставі якого діагнозу? Якщо так, то на підставі яких медичних документів?

Згідно з листом Комунальної установи «Міський психіатричний диспансер» від 16 листопада 2017 року за вих. №01-01-10/1184 повідомлено суд, що громадянка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, під наглядом лікаря-психіатра КУ «Міський психіатричний диспансер» не перебувала, за медичною допомогою не зверталась.

З Департаменту охорони здоров'я Одеської обласної державної витребувана ухвалою суду від 02 листопада 2017 року інформація не надходила.

У судове засідання 11 грудня 2017 року зявився судовий експерт ОСОБА_11, яка підтримала висновок судово-психіатричних експертів №213 від 17 травня 2017 року.

У судовому засіданні 12 лютого 2018 року судом було допитано в якості експерта ОСОБА_12

Також у судовому засіданні, яке відбулось 12 лютого 2018 року представник відповідача ОСОБА_1 недержавного Пенсійного фонду Національного банку України ОСОБА_2 звернулась до суду з клопотанням, в якому просила призначити у справі повторну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручити експертам Київського міського центру судово-психіатричної експертизи (04080, місто Київ, вулиця Кирилівська, будинок 103 А), на вирішення яких поставити наступні питання:

1. Чи страждала ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на будь-який психічний розлад на момент укладання 29.09.2010 року договору купівлі-продажу нежилого приміщення (нежиле приміщення (офісне)), загальною площею 133,1 кв.м., яке розташовано за адресою: АДРЕСА_3, приміщення №504, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за №5381?

2. Чи була здатна ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за своїм психічним станом усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на момент укладення 29.09.2010 року договору купівлі-продажу нежилого приміщення (нежиле приміщення (офісне)), загальною площею 133,1 кв.м., яке розташовано за адресою: АДРЕСА_3, приміщення №504, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за №5381?

Ухвалою Київського районного суду міста ОСОБА_12 від 12 лютого 2018 року клопотання представника відповідача ОСОБА_1 недержавного пенсійного фонду Національного банку України про призначення повторної судово-психіатричної експертизи задоволено. Призначено по цивільній справі №520/9315/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1 недержавного Пенсійного фонду Національного банку України, фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання договорів купівлі-продажу та оренди недійсними повторну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлені наступні питання:

1. Чи страждала ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на будь-який психічний розлад на момент укладання 29.09.2010 року договору купівлі-продажу нежилого приміщення (нежиле приміщення (офісне)), загальною площею 133,1 кв.м., яке розташовано за адресою: АДРЕСА_3, приміщення №504, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за №5381?

2. Чи була здатна ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за своїм психічним станом усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на момент укладення 29.09.2010 року договору купівлі-продажу нежилого приміщення (нежиле приміщення (офісне)), загальною площею 133,1 кв.м., яке розташовано за адресою: АДРЕСА_3, приміщення №504, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за №5381?

Проведення експертизи доручено експертам Київського міського центру судово-психіатричної експертизи (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 103-А), на час проведення якої провадження по справі зупинено.

29 червня 2018 року до Київського районного суду міста ОСОБА_12 з вказаної експертної установи були повернуті матеріали цивільної справи №520/9315/15-ц, для розгляду клопотання експерта про надання додаткових доказів, а саме трудової книжки на імя ОСОБА_3 та виробничу характеристику з останнього місця роботи, з деталізацією особливостей поведінки та психічного стану останньої; відомості про склад сімї; пояснення родичів ОСОБА_3, сусідів за місцем мешкання про особливості її поведінки, психічного стану (дивацтва, недоречності, висловлювання), зокрема на період 2008-2010 р.р.; довідку від нарколога в медичному закладі за місцем мешкання ОСОБА_3; пояснення ОСОБА_4 про обставини укладення майнових договорів з ОСОБА_3 в період 2008-2010 р.р.

Вказані матеріали цивільної справи були передані головуючому по справі після виходу з основної щорічної відпустки, а саме 06 серпня 2018 року.

Ухвалою Київського районного суду міста ОСОБА_12 від 06 серпня 2018 року поновлено провадження по справі.

З метою виконання вказаного клопотання експерта та проведення повторної судово-психіатричної експертизи по справі, призначеної ухвалою Київського районного суду міста ОСОБА_12 від 12.02.2018 року, судом, за заявою представника відповідача ОСОБА_1 недержавного пенсійного фонду Національного банку України, ухвалою суду від 19 жовтня 2018 року, були забезпечені докази по справі шляхом їх витребування, а саме:

- Зобовязано ОСОБА_3 надати у наступне судове засідання оригінал трудової книжки оформленої на її імя.

- Витребувано з Державної податкової інспекції в Малиновському районі міста ОСОБА_13 управління Державної фіскальної служби в Одеській області інформацію щодо місць працевлаштування (з зазначенням організаційно-правової форми та найменуванням працедавців, коду ЄДРПОУ, тощо) стосовно ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), за період з 2008 року по день надання відповіді.

- Витребувано з Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради письмову інформацію про склад сімї ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

- Витребувано з Комунальної установи «Одеський обласний наркологічний диспансер» інформацію чи перебуває на відповідному наркологічному обліку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1, якщо так, то надати до суду належним чином завірені копії документів на підтвердження цих обставин, з зазначенням: часу з якого моменту особа перебуває на обліку; інформації щодо встановленого діагнозу, тощо.

В судовому засіданні 01 листопада 2018 року представник відповідача ОСОБА_1 недержавного пенсійного фонду Національного банку України заявила клопотання про залишення позову без розгляду, яке підтримала і просила суд задовольнити, посилаючись на ч.10 ст. 84 ЦПК України, оскільки позивачем не виконується ухвала суду від 19 жовтня 2018 року про витребування доказів.

У судове засіданні інші сторони по справі та третя особа не зявились, про дату, час і місце проведення якого повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Суд зазначає, що ухвалою Київського районного суду міста ОСОБА_13 від 19.10.2018 року зобовязано позивача - ОСОБА_3 надати у наступне судове засідання оригінал трудової книжки оформленої на її імя.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 258 ЦПК України встановлено, що судовими рішеннями є: 1)ухвали; 2)рішення; 3)постанови; 4)судові накази.

Судове рішення (постанова, ухвала) це акт судової влади, що здійснює захист порушених або оскаржених прав громадян і організацій шляхом підтвердження наявності або відсутності правовідносин і розпорядженням відповідних дій в майбутньому.

Обов'язок виконувати судове рішення (постанову) випливає не з рішення (постанови) суду як такого, а із санкцій, передбачених нормами права, що були застосовані судом. Навіть у тих випадках, коли закон передбачає відповідальність за невиконання рішень, ця відповідальність має на меті примусити зобов'язану рішенням суду особу виконати розпорядження норми, що застосував суд.

Одними з властивостей судового рішення, що вступило в законну силу є: можливість примусового виконання судового рішення мимо волі зобов'язаної особи та обов'язковість, яка полягає в тому, що судове рішення, що вступило в законну силу, стає обов'язковим для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян і підлягають виконанню на всій території України. Рішення, що вступило в законну силу, є обов'язковим і підлягає точному виконанню. Усі державні органи, посадові особи й окремі громадяни, зобов'язані сприяти виконанню рішення суду, виконуючи вимоги державного виконавця.

Відповідно до вимог статті 84 ЦПК України, особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобовязані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом пяти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Згідно з ч. 10 ст. 84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для зясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Однак, суд зазначає, що в матеріалах цивільної справи №520/9315/15-ц відсутні відомості щодо підтвердження отримання позивачем ОСОБА_3 копії ухвали Київського районного суду міста ОСОБА_13 від 19 жовтня 2018 року, якою на неї покладено обовязок з надання суду доказів, у звязку з чим суд вважає недоведеним посилання представника відповідача щодо того, що позивачем здійснюються дії спрямовані на ухилення від подання доказів в порушення ухвали суду, у звязку з чим клопотання представника відповідача ОСОБА_1 недержавного пенсійного фонду Національного банку України про залишення позову без розгляду на підставі ч.10 ст. 84 ЦПК України є необґрунтованим та підлягає залишенню без задоволення.

Поміж вищевикладеного, суд зазначає, що у підготовче судове засідання призначене на 19 жовтня 2018 року позивач ОСОБА_3 та її представники не зявились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за відсутності позивача до суду не надходила.

19 жовтня 2018 року судом було ухвалено закрити підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 01 листопада 2018 року о 12 годині 15 хвилин.

У судове засідання призначене на 01 листопада 2018 року позивач ОСОБА_3 та її представники не зявились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за відсутності позивача до суду не надходила.

Частинами 6,7 ст. 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Суд зазначає, що усі судові виклики позивача до судових засідань здійснювались шляхом направлення, поштою разом з рекомендованим поштовим повідомленням про вручення, судових повісток про виклик на імя ОСОБА_3 за адресою зазначеною нею особисто у позові, а саме: 65000, АДРЕСА_2.

За вказаною адресою позивачем не отримувалось поштова кореспонденція, а саме судові повістки про виклик на судові засідання призначені на 19 жовтня 2018 року та 01 листопада 2018 року, що підтверджується повернутими до суду поштовими повідомленнями Курєрскої служби з зазначенням причини невручення у звязку з не проживання отримувача ОСОБА_14 за вказаною адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно з ч.3, 9 ст. 130 ЦПК України, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сімї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Частиною 1 статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

На підставі вищевикладеного, оскільки позивач ОСОБА_3 повторно не зявилась до судового засідання, про дату, час і місце проведення яких повідомлялась належним чином, шляхом направлення судових повісток за зазначеною нею особисто адресою місця мешкання, за якою не вбачається можливим вручити судові повістки у звязку з не проживанням позивача ОСОБА_3, яка в свою чергу в порушення вимог ч.1 ст. 131 ЦПК України не повідомляла суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи, у звязку з чим, суд доходить до висновку, що позивач ОСОБА_3 належним чином повідомлена про дату, час і місце проведення судових засідань призначених на 19 жовтня 2018 року та 01 листопада 2018 року, в які повторно не зявилась без поважних причин, оскільки про причини неявки суд не повідомила.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Окрім цього, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України", суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Позивач має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що позивач за вказаний період не зявлення до суду та не отримуючи судові повістки будучи обізнаною про судове провадження в суді за її зверненням, не вжила будь-яких заходів, щоб дізнатись про стан провадження в цій справі та дату судового засідання, що дає можливість зробити висновок про те, що позивач ОСОБА_3 втратила інтерес до підтримання свого позову.

Також суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 189 ЦПК України, підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Частинами 1, 2 статті 210 ЦПК України встановлено, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов'язковими для судів та учасників судових процесів.

Пунктом 3 вказаної вище постанови Пленуму судам розяснено, що з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків у цивільних справах є, в т.ч. і правова та фактична складність справи; поведінка заявника, характер процесу та його значення для заявника.

Судом враховується, що провадження в цій справі відкрито 17 липня 2015 року, тобто три роки тому, систематичні незявлення позивача до судових засідань робить неможливим проведення розгляду справи, що призводить до постійних їх відкладень, за наслідком чого призводить до порушення судом норм чинного законодавства України щодо розгляду справи в розумні строки.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що позивач повторно не зявилась в судове засідання; позивач зазначив адресу мешкання за якою не мешкає та не отримує судові повістки, у звязку з чим не можливо вручити позивачеві судову повістку; про зміну адресу позивач суд не повідомляла; позивач не повідомила суд про причини неявки; заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило; не здійснила жодних дій для отримання інформації про стан провадження в цій справі, у відповідності до норм Цивільного Процесуального Кодексу України, Конвенції та практики Європейського суду, суд дійшов висновку та вважає, що позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1 недержавного Пенсійного фонду Національного банку України, фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання договорів купівлі-продажу та оренди недійсними, підлягає залишенню без розгляду.

Крім того, судом враховується, що залишення позову без розгляду не порушує право позивача на доступ до суду, а є способом вжиття дій направлених на усунення неналежних виконань позивачем своїх процесуальних обовязків та певною мірою заходом суду для протидіяння здійсненим перепонам для руху справи створюваними недобросовісними учасниками справи, оскільки недієздатність суду протидіяти такім діям є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції, а також оскільки залишення позову без розгляду, не перешкоджає позивачеві для повторного звернення до суду з таким позовом, після усунення умов, що були підставою для залишення його заяви без розгляду.

Під час вирішення питання про залишення позову без розгляду у звязку з повторною неявкою, судом також враховується, що відповідно до п.3 ч.1 ст.157 ЦПК України, суд залишає позовну заяву без розгляду,у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його незявлення не перешкоджає вирішенню спору.

Вирішуючи питання про залишення позову без розгляду, суд враховує складність справи, стадію розгляду, готовність сторони до самостійного захисту своїх інтересів, добросовісність дій позивача, який не з'явився, за наслідком чого вважає за неможливе здійснювати розгляд справи за відсутності позивача, оскільки на останнього покладеного обовязок з надання доказів та безпосередня участь позивача в проведенні експертного дослідження, для проведення повторної судово-психіатричної експертизи призначеної ухвалою суду від 06.08.2018 року, яка підлягає обов'язковому виконанню та висновок за наслідком проведення якої буде мати важливе значення для вирішення спору в цій справі.

Також суд зазначає, що під час розгляду справи, ухвалою Київського районного суду міста ОСОБА_13 від 30 червня 2016 року були вжити заходи забезпечення позову по цій справі, а саме:

- накладено арешт на нежиле приміщення (офісне) №504, загальною площею 133,1 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_3, яке належить на праві власності ОСОБА_1 недержавному пенсійному фонду Національного банку України (, юридична адреса: 01008, м. Київ, вул. Інститутська, буд.9);

- заборонено ОСОБА_1 недержавному пенсійному фонду Національного банку України (, юридична адреса: 01008, м. Київ, вул. Інститутська, буд.9) вчиняти будь які дії повязані з відчуженням нежилого приміщення (офісне) №504, загальною площею 133,1 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_3.

Відповідно до ч.9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

З урахуванням того, що позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1 недержавного Пенсійного фонду Національного банку України, фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання договорів купівлі-продажу та оренди недійсними, підлягає залишенню без розгляду, суд вважає, що заходи забезпечення позову по цивільній справі №520/9315/15-ц, вжиті ухвалою Київського районного суду міста ОСОБА_13 від 30 червня 2016 року, підлягають одночасному скасуванню.

Одночасно представником відповідача ОСОБА_1 недержавного пенсійного фонду Національного банку України у клопотання про залишення без розгляду заявлено вимогу про відшкодування з позивача судових витрат понесених відповідачем в сумі 881 гривня за подання заяви про забезпечення доказів, яка була задоволена ухвалою суду від 19.10.2018 року, 800 гривень 00 копійок за подання заяви про забезпечення доказів, яка була задоволена ухвалою суду від 02.11.2017 року, 5629 гривень 50 копійок за проведення повторної судово-психіатричної експертизи.

Щодо заяви представника відповідача про компенсацію судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.257 ЦПК України, в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

Частиною 5 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, повязаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Тобто, для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу у випадку залишення позову без розгляду обовязковому встановленню підлягають, окрім іншого, розмір витрат, здійснених відповідачем, під час розгляду справи на судові витрати, а також необґрунтованість дій позивача.

Так, судом встановлено, що дійсно представником відповідача ОСОБА_1 недержавного Пенсійного фонду Національного банку України було сплачено під час розгляду справи:

- судовий збір в сумі 800 гривень 00 копійок за подання заяви про забезпечення доказів, що підтверджується меморіальним ордером №НОМЕР_2 від 20.10.2017 року, яка була задоволена ухвалою Київського районного суду міста ОСОБА_13 від 02 листопада 2017 року;

- судовий збір в сумі 881 гривня 00 копійок за подання заяви про забезпечення доказів, що підтверджується меморіальним ордером №НОМЕР_3 від 09.10.2018 року, яка була задоволена ухвалою Київського районного суду міста ОСОБА_13 від 19 жовтня 2018 року;

- кошти в сумі 5629 гривень 50 копійок, за проведення експертного дослідження судово-психіатричної експертизи по справі №520/9315/15-ц, призначеної ухвалою Київського районного суду міста ОСОБА_13 від 12.02.2018 року.

Однак, суд зазначає, що повторна судово-психіатрична експертиза призначена ухвалою Київського районного суду міста ОСОБА_13 від 12.02.2018 року є не проведеною, у звязку з чим представник відповідача в праві звернутись на адресу експертної установи - Київського міського центру судово-психіатричної експертизи з заявою щодо повернення сплачених коштів.

До того ж, жодним чином не доведений факт необґрунтованості дій позивача під час розгляду справи.

За змістом ч. 5 ст. 142 ЦПК України, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, повязаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та предявив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Крім того судом враховується, що лише повторна неявка позивача у судове засідання не може свідчити про наявність вказаних фактів.

Крім того, звернення до суду з позовом є субєктивним правом позивача, гарантованим ст. ст. 55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Оскільки факт необґрунтованості дій позивача під час розгляду справи відповідачем не обґрунтовані, не пояснені, не доведені, не заявлені, а судом не встановлені, то у задоволенні заяви представника відповідача в цій частині суд відмовляє.

Керуючись ст. 84, 142, 158, 257 ЦПК України, п. 15.5 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_1 недержавного пенсійного фонду Національного банку України про залишення позову без розгляду залишити без задоволення.

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1 недержавного Пенсійного фонду Національного банку України, фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання договорів купівлі-продажу та оренди недійсними залишити без розгляду.

Клопотання представника відповідача ОСОБА_1 недержавного пенсійного фонду Національного банку України про компенсацію судових витрат залишити без задоволення.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 30 червня 2016 року по цивільній справі №520/9315/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1 недержавного Пенсійного фонду Національного банку України, фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання договорів купівлі-продажу та оренди недійсними, а саме:

- Скасувати арешт з нежилого приміщення (офісне) №504, загальною площею 133,1 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_3, яке належить на праві власності ОСОБА_1 недержавному пенсійному фонду Національного банку України (, юридична адреса: 01008, м. Київ, вул. Інститутська, буд.9);

- Скасувати встановлену заборону ОСОБА_1 недержавному пенсійному фонду Національного банку України (, юридична адреса: 01008, м. Київ, вул. Інститутська, буд.9) вчиняти будь які дії повязані з відчуженням нежилого приміщення (офісне) №504, загальною площею 133,1 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_3.

Розяснити позивачеві ОСОБА_3, що залишення позову без розгляду, не перешкоджає повторному зверненню до суду з цим позовом, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали суду складено 01 листопада 2018 року.

Головуючий Калініченко Л. В.