КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 761/1091/18 Головуючий у 1 інстанції: Притула Н.Г.
Провадження № 22-ц/824/525/2018 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційні скарги Державного підприємства «Інфоресурс» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2018 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства освіти і науки України, Державного підприємства «Інфоресурс» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, компенсації за невикористані відпустки та інших виплат,-

в с т а н о в и в:

В січні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Міністерства освіти і науки України, Державного підприємства «Інфоресурс» (далі - ДП «Інфоресурс») про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, компенсації за невикористані відпустки та інших виплат. Зазначив, що 20 серпня 2012 року між Міністерством освіти і науки України та ним був укладений контракт №43. За умовами контракту його призначено директором ДП «Інфоресурс» на п'ять років з 20 серпня 2012 року по 20 серпня 2017 року. 30 січня 2014 року до контракту укладено додаткову угоду №1. Згідно Наказу Міністерства освіти і науки України №270-к від 02 липня 2016 року він звільнений з роботи. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 03 серпня 2017 року його було поновлено на посаді з 02 липня 2016 року та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу. Він неодноразово звертався до Міністерства освіти і науки України із заявами про поновлення на роботі, але відповідний наказ був виданий лише 01 березня 2018 року. Відповідно до п.17 Розділу 3 Контракту йому мала виплачуватись винагорода за підсумками роботи за рік відповідно до діючого на підприємстві положення про оплату праці, а також винагорода за вислугу років. Відповідно до п.18 Розділу 3 Контракту йому мала бути надана щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів та матеріальна допомога на оздоровлення в розмірі середньомісячного заробітку. Відповідач компенсацію за невикористані відпустки виплатив йому частково. ОСОБА_2 просивстягнути з ДП«Інфоресурс» середній заробіток за час невиконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 03серпня 2017 року по 01березня 2018 року в сумі 127 046,16 грн.; компенсацію за щорічні невикористані відпустки з 10грудня 2014 року по 01березня 2018 року; матеріальну допомогу на оздоровлення з 10 грудня 2014 року по 01 березня 2018 року; винагороду за підсумками роботи за 2014-2017 роки; винагороду за вислугу років за 2014-2017 роки відповідно до діючого на підприємстві положення про оплату праці.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ДП «Інфоресурс» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді в сумі 126 187,74 грн.; матеріальну допомогу на оздоровлення за період з 10 грудня 2014 року по 20 серпня 2017 року в розмірі середньомісячного заробітку за кожен рік роботи; винагороду за підсумками роботи за 2014 рік в розмірі посадового окладу ОСОБА_2; винагороду за підсумками роботи за 2015 рік в розмірі посадового окладу ОСОБА_2; винагороду за підсумками роботи за 2016 рік в розмірі 70 % середньомісячного заробітку ОСОБА_2

Стягнуто з ДП «Інфоресурс» на користь держави судовий збір в сумі 1 261,87 грн.

Оскільки в резолютивній частині рішення суду не було вказано суми, які мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача, не вирішено питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, 19 червня 2018 року Шевченківським районним судом м. Києва в справі було ухвалено додаткове рішення.

Стягнуто з ДП «Інфоресурс» на користь ОСОБА_2 матеріальну допомогу на оздоровлення за період з 10 грудня 2014 року по 20 серпня 2017 року в розмірі середньомісячного заробітку за кожен рік роботи, що становить 51 505,20 грн.; винагороду за підсумками роботи за 2014 рік в розмірі посадового окладу ОСОБА_2, що становить 5 400,00 грн.; винагороду за підсумками роботи за 2015 рік в розмірі посадового окладу ОСОБА_2, що становить 5 400,00 грн.; винагороду за підсумками роботи за 2016 рік в розмірі 70 % середньомісячного заробітку ОСОБА_2, що становить 12 017,88 грн.; витрати на професійну правничу допомогу в сумі 17 962,82 грн.

Стягнуто з ДП «Інфоресурс» на користь держави судовий збір в сумі 743,23 грн.

Не погоджуючись із рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2018 року, ДП «Інфоресурс» подало апеляційну скаргу. Просило скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права і зазначає, що відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України від 01 березня 2018 року №82-К ОСОБА_2 було звільнено у зв'язку із закінченням строку дії контракту з 20 серпня 2017 року. Підприємство повністю виплатило позивачу середній заробіток за час невиконання рішення суду про поновлення на роботі по 20 серпня 2017 року. Відтак, у суду були відсутні підстави для стягнення середнього заробітку. Також суд безпідставно стягнув на користь позивача матеріальну допомоги на оздоровлення за період з 10 грудня 2014 року по 20 серпня 2017 року, винагороди за підсумками роботи за 2014, 2015, 2016 року, оскільки матеріальна допомога на оздоровлення надається тільки разом з відпусткою. З 08 грудня 2014 року позивач на підприємстві фактично не працював.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення суду ДП «Інфоресурс» також посилається на недоведеність наявності підстав для стягнення з підприємства на користь позивача матеріальної допомоги на оздоровлення за період з 10 грудня 2014 року по 20 серпня 2017 року, винагороди за підсумками роботи за 2014, 2015, 2016 року. Заперечує наявність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки суду не було надано договору про надання правничої допомоги та детального опису робіт.

В апеляційній інстанції представник ДП &q?пе;Інфоресурс&q?нц; підтримав апеляційні скарги та просить їх задовольнити. Представник Міністерства освіти і науки України вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню.

Представник ОСОБА_2 просить відхилити подані апеляційні скарги, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на їх законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 20 серпня 2012 року між Міністерством освіти і науки, молоді та спорту та ОСОБА_2 був укладений контракт №43, за яким ОСОБА_2 був призначений на посаду директора ДП «Інфоресурс» на строк п'ять років з 20 серпня 2012 року по 20 серпня 2017 року (а. с. 8-10, т. 1).

Додатковою угодою №1 від 30 січня 2014 року до Контракту №43 від 20 серпня 2012 року були внесені зміни, за якими були замінено сторону контракту Міністерством освіти і науки, молоді та спорту на Міністерство освіти і науки України та викладено в новій редакції Розділ 3 Контракту «Умови матеріального забезпечення Керівника». Сторони обумовили, що згідно п.17 контракту керівнику можуть виплачуватись винагорода за підсумками роботи за рік відповідно до діючого колективного договору на підприємстві та винагорода за вислугу років відповідно до діючого на підприємстві положення про оплату праці. Згідно з п.18 контракту передбачено, що у разі відпустки керівнику надається матеріальна допомога на оздоровлення в розмірі його середньомісячного заробітку (а.с. 11, т. 1).

Наказом Міністерства освіти і науки України № 632-к від 08 грудня 2014 року ОСОБА_2 звільнено з посади директора ДП «Інфоресурс» на підставі п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 скасовано наказ Міністерства освіти і науки України № 632-к від 08 грудня 2014 року про звільнення останнього, поновлено ОСОБА_2 на посаді директора ДП «Інфоресурс» з 08 грудня 2014 року. Стягнуто із ДП «Інфоресурс» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 216 321,84 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді та в частині присудження виплати заробітної плати у межах платежу за один місяць.

Наказом Міністерства освіти і науки України № 270-к від 02 липня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_2» достроково розірвано контракт від 20 серпня 2012 року №43 та звільнено ОСОБА_2 з посади директора ДП «Інфоресурс».

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 03 серпня 2017 року визнано незаконним наказ Міністерства освіти і науки України № 270-к від 02 липня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_2» та поновлено ОСОБА_2 на посаді директора ДП «Інфоресурс» з 02 липня 2016 року. Стягнуто із ДП «Інфоресурс» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 348 518,52 грн. з індексацією. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді директора ДП «Інфоресурс» з 02 липня 2016 року та в частині щодо присудження виплати заробітної плати у межах платежу за один місяць.

Постановою Апеляційного суду м.Києва від 06 лютого 2018 року рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 03 серпня 2017 року змінено та стягнуто з ДП «Інфоресурс» на користь позивача середній заробіток за час невиконання рішення про поновлення на роботі за період з 23 грудня 2015 року по 02 липня 2016 року в сумі 111 594,60 грн., середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02 липня 2016 року по 03 серпня 2017 року включно в сумі 234 348,66 грн.

Наказом Міністерства освіти і науки України №77- к від 01 березня 2018 року на виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 06 лютого 2018 року та рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 03 серпня 2017 року скасовано наказ Міністерства освіти і науки України від 02 липня 2016 року №270-к «Про звільнення ОСОБА_2» та поновлено ОСОБА_2 на посаді директора Державного підприємства «Інфоресурс» з 02 липня 2016 року на умовах контракту від 20 серпня 2012 року.

Наказом №82-к від 01 березня 2018 року Міністерства освіти і науки України у зв'язку із закінченням строку дії контракту від 20 серпня 2012 року звільнено ОСОБА_2 з посади директора Державного підприємства «Інфоресурс» 20 серпня 2017 року.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки наказ про поновлення ОСОБА_2 на роботі на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 03 серпня 2017 року винесений лише 01 березня 2018 року, ОСОБА_2 має право на стягнення з Державного підприємства «Інфоресурс» середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі по 01 березня 2018 року. Позивач має право на гарантії, передбачені трудовим контрактом, зокрема, на отримання матеріальної допомоги на оздоровлення за період з 10 грудня 2014 року по 20 серпня 2017 року винагороди за підсумками роботи за 2014, 2015, 2016 роки.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що судом неправильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Апеляційного суду м.Києва від 06 лютого 2018 року, якою було змінено рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 03 серпня 2017 року, було стягнуто з ДП «Інфоресурс» на користь позивача середній заробіток за період з 23 грудня 2015 року по 03 серпня 2017 року включно.

Наказом Міністерства освіти і науки України №77- к від 01 березня 2018 року ОСОБА_2 був поновлений на посаді директора ДП «Інфоресурс» з 02 липня 2016 року на умовах контракту від 20 серпня 2012 року (а. с. 70, т. 1). А наказом №82-к від 01 березня 2018 року Міністерства освіти і науки України у зв'язку із закінченням строку дії контракту від 20 серпня 2012 року звільнено ОСОБА_2 з посади директора Державного підприємства «Інфоресурс» з 20 серпня 2017 року. При цьому в п. 2 наказу №82-к від 01 березня 2018 року зазначено, що ДП «Інфоресурс» необхідно забезпечити видачу позивачу трудову книжку і провести з ним розрахунок (а. с. 71, т. 2).

На підставі вказаного наказу ДП «Інфоресурс» було сплачено ОСОБА_2 середній заробіток за період з 03 серпня 2017 року по 20 серпня 2017 року, тобто до дати закінчення укладеного контракту.

ДП «Інфоресурс» здійснило всі належні ОСОБА_2 виплати за вказаний період 06 березня 2018 року, що підтверджується відповідними платіжними документами (а.с.128-130, т.1), а тому у суду були відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за вказаний період.

Оскільки ОСОБА_2 був звільнений у зв'язку із закінченням строку контракту 20 серпня 2017 року, у суду були відсутні підстави для стягнення середнього заробітку згідно ст. 236 КЗпП України за період з 20 серпня 2017 року по 01 березня 2018 року.

Видання Міністерством освіти і науки України наказу про поновлення на роботі позивача 01 березня 2018 року не є підставою для нарахування середнього заробітку ОСОБА_2 по день видання наказу відповідно до положень ст. 236 КзпП України, оскільки позивач працював в ДП &qu К;Інфоресурс&q?ск; за контрактом, який діяв до 20 серпня 2017 року.

Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції безпідставно завдовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ДП «Інфоресурс» матеріальної допомоги на оздоровлення за період з 10 грудня 2014 року по 20 серпня 2017 року, а також винагороди за підсумками роботи за 2014, 2015, 2016 роки.

Пунктом 18 укладеного з ОСОБА_2 контракту передбачено, що керівнику надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 календарних днів. Оплата відпустки проводиться виходячи з його середнього заробітку, обчисленого у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі відпустки керівнику надається матеріальна допомога на оздоровлення в розмірі його середньомісячного заробітку (а.с. 11, т. 1).

Відповідно до вказаних положень контракту надання керівнику матеріальної допомоги на оздоровлення можливе лише у разі надання йому відпустки.

У період з 10 грудня 2014 року по 20 серпня 2017 року ОСОБА_2 відпустка не надавалася.

Пунктом 17 контракту передбачено, що керівнику можуть виплачуватись: винагорода за підсумками роботи за рік відповідно до діючого колективного договору на підприємстві; винагорода за вислугу років відповідно до діючого на підприємстві положення про оплату праці.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 фактично не працював на підприємстві з 10 грудня 2014 року.

Відповідно до ст. ст. 235, 236 КЗпП України у разі поновлення на роботі та за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, працівнику сплачується середній заробіток за відповідний період. Інших виплат, зокрема, виплати матеріальної допомоги чи винагороди за підсумками роботи за відповідний період працівнику в такому випадку не передбачено.

Враховуючи викладене, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2

Відповідно, підлягає скасуванню і додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2018 року, яким визначено грошові суми, які підлягають стягненню з ДП «Інфоресурс» та стягнуто з нього витрати на правничу допомогу.

Згідно з ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ДП «Інфоресурс» підлягає стягненню 1892,81 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги на рішення суду від 22 травня 2018 року та 1114,85 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги на додаткове рішення суду від 19 червня 2018 року, а всього 3007,66 грн. судового збору, сплаченого за розгляд справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Інфоресурс» задовольнити.

Скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2018 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2018 року та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити в позові ОСОБА_2 до Міністерства освіти і науки України, Державного підприємства «Інфоресурс» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, компенсації за невикористані відпустки та інших виплат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Державного підприємства «Інфоресурс» 3007,66 грн. судового збору, сплаченого за розгляд справи апеляційним судом.

Дані про учасників справи:

Державне підприємство «Інфоресурс»: місцезнаходження: 03057, м. Київ, вул. О.Довженка, 3, ,

ОСОБА_2, місце проживання: 03150, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Українець Л.Д.