Справа №265/7617/18
Провадження №2/265/1756/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Гноєвого С. С.,

за участю секретаря Мамаєвої С.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

07 вересня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що вони з відповідачкою 26 грудня 1986 року зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Мадонського району Латвійської республіки. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Розлад сімейного життя стався через відсутність порозуміння між ними, розбіжність характерів та різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини припинені з грудня 2010 року. Вважає, що їх шлюб розпався остаточно та немає сенсу для його подальшого існування. Просив суд розірвати шлюб.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не зявився, від нього до суду надійшла заява з проханням справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розірвати шлюб.

Відповідач ОСОБА_2 до суду також не зявилася, надавши заяву з проханням справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнала повністю, проти розірвання шлюбу не заперечувала.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 грудня 1986 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія LVLA068928, виданим відділом РАЦС Мадонського муніципалітету Латвійської республіки, актовий запис № 277.

Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя.

Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб.

Відповідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін.

Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи, як позивач ОСОБА_1, так і відповідач ОСОБА_2, є учасниками лквфідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році, тому звільняються від сплати судового збору, який необхідно віднести за рахунок держави.

На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 223, 258, 259 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - Брувере) ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 26 грудня 1986 року у відділі РАЦС Мадонського району Латвійської республіки, актовий запис № 277- розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище дружині залишити без змін.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Маріуполя протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 23 жовтня 2018 року.

Суддя ________________________ Гноєвой С.С.