ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1820/18 Справа № 201/5938/18 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О.А. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

31 жовтня 2018 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Свистунової О.В.

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2018 року

по справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та визнання виконавчих листів, такими, що не підлягають виконанню, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2018 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та визнання виконавчих листів, такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2018 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позовучастково задоволено.

Зупинено стягнення на підставі виконавчого листа № 2-410/5923/12 від 26 березня 2013 року, у розмірі 50 000 (пятдесят тисяч) гривень, в рамках виконавчого провадження 55333583 від 19.12.2017 року, що перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_3, до розгляду справи по суті.

В задоволенні решти вимог заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2018 року по справі №201/5938/18 про вжиття заходів забезпечення позову та у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити повністю.

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2018 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Відповідно до пункту 8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі Закон № 2147-VIII), що набув чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд, який забезпечує здійснення правосуддя на відповідній території.

Вказана цивільна справа передана до Дніпровського апеляційного суду та 17.10.2018 року було проведено автоматизований розподіл даної справи між суддями, яка передана в провадження судді Дніпровського апеляційного суду Лаченковій О.В., у складі колегії суддів Варенко О.П., Свистунової О.В.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому зробити неможливим виконання рішення, оскільки заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а саме до розгляду справи по суті, однак справа ще не розглянута, по справі проводяться процесуальні дії з метою повного і всебічного її розгляду і зясування обставин та ін., всі ці обставини є предметом розгляду по справі, по суті вимог позовної заяви своїх пояснень, учасники справи ще не давали, матеріали справи ще не досліджувалися. Таким чином на даний час, єдиним способом захисту законних прав та інтересів позивача є вжиття заходів забезпечення даної справи.

Але з таким висновком суду погодитись неможливо з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 червня 2018 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська разом із позовом до суду надійшла заява ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа № 2-2301/2008 від 29 жовтня 2008 року, у розмірі 233 616,26 (двісті тридцять три тисячі шістсот шістнадцять) гривень 26 копійок, у будь-якому Відділу державної виконавчої служби та/або будь-якого приватного виконавця, незалежно від їх територіального підпорядкуванню; зупинення стягнення на підставі виконавчого листа № 2-410/5923/12 від 26 березня 2013 року, у розмірі 50 000 (пятдесят тисяч) гривень, в рамках виконавчого провадження 55333583 від 19.12.2017 року, що перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця ОСОБА_3 (01001, м. Київ, вул. Грушевського,10), а також зобовязання приватного виконавця ОСОБА_3 (01001, м. Київ, вул. Грушевського,10) винести відповідну постанову та вилучити інформацію відносно ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) з Єдиного реєстру боржників.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_2 зазначає, що після зміни розміру аліментів судом видано новий виконавчий лист на підставі якого позивач належним чином сплачує поточні платежі на виплату аліментів на користь неповнолітньої дитини, крім того сплачуються належним чином аліменти на навчання повнолітньої дитини, а тому стягнення заборгованості за аліментами за виконавчими листами, що заявник також просить визнати, такими, що не підлягають виконанню ставить під загрозу належне виконання аліментних зобовязань та призведе до виникнення заборгованості по сплаті поточних платежів за виконавчими листами, що перебувають на виконанні у Соломянському ВДВС м. Києва, в звязку з чим до закінчення судового розгляду слід вжити вказані заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Згідно із ч.2, 3 ст.152 ЦПК України у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, а п.4 вказаної Постанови, передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва ОСОБА_3 про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам за виконавчим листом № 2-2301/2008 від 29 жовтня 2008 року виданим Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, у розмірі 233 616,26 (двісті тридцять три тисячі шістсот шістнадцять) гривень 26 копійок; визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 2-2301/2008 від 29 жовтня 2008 року; звільнення його від сплати неустойки (пеня) за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом № 2-410/5923/12 від 26 березня 2013 року по виконавчому провадженню № 55333583 від 19.12.2017 року, що перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця ОСОБА_3, у розмірі 50 000 (пятдесят тисяч) гривень; визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 2-410/5923/12 від 26 березня 2013 року.

Згідно із ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Таким чином, суд першої інстанції задовольняючи заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, фактично розглянув заявлені позовні вимоги по суті спору.

Окрім того, зупинення стягнення на підставі виконавчого листа № 2-410/5923/12 від 26 березня 2013 року, у розмірі 50 000 (пятдесят тисяч) гривень, в рамках виконавчого провадження 55333583 від 19.12.2017 року, що перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_3, до розгляду справи по суті, призведе до порушення прав та законних інтересів дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в інтересах та на користь яких здійснюється стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Також, суд першої інстанції в ухвалі про забезпечення позову не обґрунтував причини застосування саме такого забезпечення позову, не зазначив доказів та мотивів, з яких дійшов висновку про обґрунтованість припущень ОСОБА_2, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення.

Крім того, ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2018 року фактично зупинено виконання рішення Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13.02.2013 року по справі №2-410/5923/12, яке набуло чинності і має виконуватись належним чином.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, а ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2018 року скасувати і в задоволені заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та визнання виконавчих листів, такими, що не підлягають виконанню відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 352,40 грн.

Керуючись ст. 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2018 року - скасувати.

В задоволені заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та визнання виконавчих листів, такими, що не підлягають виконанню відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 352,40 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

ОСОБА_6