Справа №443/1985/18
Провадження №6/443/39/18
У Х В А Л А

/про залишення подання без руху/

26 листопада 2018 року м. Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Коліщук З.М., розглянувши матеріали подання головного державного виконавця Жидачівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, погоджене начальником Жидачівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1, -

встановив:

Головний державний виконавець Жидачівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 звернулася в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом заборони перетину кордону України до виконання ним зобовязань, відповідно до виконавчого листа виданого за рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 29 квітня 2014 року в справі №1307/1216/2012.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обовязків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України врегульований Цивільним процесуальним кодексом України та має відбуватись з дотриманням певних умов, які передбачені, зокрема в статті 441 ЦПК України.

Вважаю, що наслідком недотримання зазначених умов є залишення подання без руху, а у разі, якщо цей недолік не буде усунуто у строк, установлений судом, визнання подання неподаним та його повернення заявнику (стаття 185 ЦПК України).

Перевіривши матеріали зазначеного подання, вважаю, що таке підлягає залишенню без руху, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (п.19 ч.3 статті).

Реалізація цих прав здійснюється шляхом звернення до суду в порядку ст.441 ЦПК України з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

В розділі XIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом МЮУ 02.04.2012 № 512/5 (у редакції 07.11.2018 року), зазначено, що подання має обовязково містити, зокрема: обґрунтування ухилення боржника від виконання своїх зобовязань (зобовязань боржника - юридичної особи).

В тексті подання виконавець покликається на ту обставину, що боржник ухиляється від виконання своїх зобов'язань за судовим рішенням, однак обґрунтування такого ухилення боржника не вказує.

ВСУ в Узагальненні судової практики щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України (ст. 377-1 ЦПК України (в ред. 2004 року), аналогічна норма якої закріплено в ст. 441 ЦПК України (в ред. від 15.12.2017 року) від 30.09.2016 року зазначено: «в аналізі судової практики, здійсненому у грудні 2012 р., ВСУ висловив думку, що в разі неналежного оформлення подання державних виконавців правильною є практика, коли суди залишають подання без руху, надаючи державному виконавцю строк для усунення недоліків, а в разі невиконання такої ухвали повертають ці подання відповідно до ст.121 ЦПК України (в ред. 2004р., аналогічна норма якої закріплено в ст. 185 ЦПК України (в ред. від 15.12.2017 року)). Така позиція і зараз визнається правильною».

Враховуючи наведене, приходжу до переконання про необхідність залишення подання без руху та надання державному виконавцеві строку для виправлення недоліків даного подання.

Окрім цього, вважаю за необхідне зазначити, що безпідставним є погодження подання начальником Жидачівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області, оскільки чинною Інструкцією це не вимагається. Таке положення містилось в попередній редакції Інструкції, яка втратила чинність.

Керуючись ст.185 ЦПК України,

постановив:

Подання головного державного виконавця Жидачівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, погоджене начальником Жидачівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати головному державному виконавцю строк 10 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

Роз'яснити головному державному виконавцю, що якщо у встановлений строк він виконає вимоги викладені в ухвалі суду, подання вважається поданим в день первісного його подання до суду. У разі, якщо головний державний виконавець не усуне недоліки подання у встановлений строк, подання вважається неподаним та повертається державному виконавцю.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя З.М. Коліщук