Справа № 562/746/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" вересня 2018 р. Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Мички І.М.

при секретарі Кондратюк Н.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Здолбунів цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради, третя особа на стороні позивача ОСОБА_1 про визнання права на поштову адресу,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_4 сільської ради, третя особа на стороні позивача ОСОБА_1, у якій просить визнати за нею право на поштову адресу - вул.Шевченка,44 в с.Глинськ Здолбунівського району Рівненської області як місце її проживання та державної реєстрації її права власності на житловий будинок із господарськими будівлями, розміщений на земельній ділянці площею 0,25 га із кадастровим номером :00:007:0326.

Ухвалою Здолбунівського районного суду від 21 березня 2017 року по справі провадження було зупинено у зв'язку зі смертю позивачки ОСОБА_3.

Ухвалою Здолбунівського районного суду від 16 січня 2018 року провадження у справі було відновлено.

У судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_5, який діє на підставі ордеру серії РН -153 №018 від 19 березня 2018 року, позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просили задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_4 сільська рада заперечили проти позову та вказали, що за вказаною адресою є зареєстрований житловий будинок з надвірними будівлями, який належить ОСОБА_6, а позивачці належить житловий будинок з надвірними будівлями за №42 по вул. Шевченка в с.Глинськ Здолбунівського району. Просили у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши зібрані докази, прийшов до висновку, у задоволенні позову слід відмовити виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до вимог ст.76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів комунального підприємства "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" позивачці ОСОБА_3 належав на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями №44 по вул.Шевченка в с.Глинськ Здолбунівського району Рівненської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Здолбунівською районною державною нотаріальною конторою від 16.11.2002 року. Дане свідоцтво не внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

17 березня 2017 року ОСОБА_3 померла. Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_7 є її дочка ОСОБА_1, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом, які знаходяться в матеріалах справи.

Як вбачається із долучених до матеріалів справи копій документів, виконавчим комітетом ОСОБА_4 сільської ради Здолбунівського району Рівненської області 26 лютого 2016 року було прийнято рішення №19 "Про впорядкування нумерації будинків" житловому будинку ОСОБА_3 присвоєно №42 по вул.Шевченка в с.Глинськ Здолбунівського району, а ОСОБА_6 залишено поштову адресу будинку №44 вул.Шевченка с.Глинськ Здолбунівського району.

Згідно із приписами Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до повноважень сільської, селищної, міської, районної, обласної ради віднесено прийняття рішень з питань адміністративно-територіального устрою, що передбачає прийняття рішень про присвоєння адреси об'єктам нерухомого майна. Відтак, присвоєння поштової адреси законодавством віднесено до компетенції органів місцевого самоврядування.

Із змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету ОСОБА_8 Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року вбачається, що під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 №1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов'язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб'єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі. Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб'єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб'єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Дискреційні повноваження в більш звуженому розумінні це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 21.05.2013р. №21-87а13.

Відтак, за своєю правовою природою, повноваження органу місцевого самоврядування щодо присвоєння поштової адреси є дискреційними повноваженнями.

Позивач не надала суду жодних доказів того, що рішення виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської ради від 26 лютого 2016 року №19 "Про впорядкування нумерації будинків" визнано судом протиправним та скасовано, а отже воно є законним та підлягає до виконання на відповідній адміністративно-територіальній одиниці.

Суд вважає, що позов необгрунтований, оскільки суд не може перебрати на себе функції та повноваження ОСОБА_4 сільської ради, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 4, 5, 11, 12, 13, 80, 81, 223, 264-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 сільської ради про визнання права на поштову адресу відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, в разі подання апеляційної скарги рішення суду набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя