Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(спрощене провадження)

Справа № 695/1846/18

номер провадження 2/695/1007/18

19 вересня 2018 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі :

головуючого судді Степченка М.Ю.

за участю секретаря Біленко Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Золотоноша цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Новодмитрівської сільської ради Золотоніського району, третя особа на стороні відповідача: сільський голова Новодмитрівської сільської ради ОСОБА_3 про скасування розпорядження Виконавчого комітету Новодмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 22.01.2018 року за №10 «Про припинення контракту, укладеного 23 серпня 2016 року із директором Новодмитрівського будинку культури ОСОБА_1.», -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Новодмитрівської сільської ради Золотоніського районупро скасування розпорядження № 10 від 22.01.2018р. «Про припинення контракту, укладеного 23 серпня 2016 року із директором Новодмитрівського будинку культури ОСОБА_1.»; поновлення її на роботі та стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 25.01.2018р.

Ухвалою від 18.06.2018р. відкрито спрощене позовне провадження та справу призначено до розгляду по суті з викликом сторін.

Свою заяву позивач пояснює тим, що розпорядженням сільського голови Новодмитрівської сільської ради від 22.01.2018 року за № 10 ОСОБА_3 було припинено достроково дію контракту від 23.08.2016 року, укладеного з директором Новодмитрівського Будинку культури ОСОБА_1 та звільнено її із займаної посади з 25 січня 2018 року за невиконання умов абз. 4 п. 5.2. контракту, а саме часткового невиконання програм розвитку закладу культури, за п. 8 ст. 36 КЗпП України.

Перед цим, 20 січня 2018 року в зв'язку з поганим самопочуттям, позивач звернулася в Золотоніську районну лікарню на прийом до лікаря психотерапевта. Саме в той час, за місцем її роботи було складено Акт про відсутність її на робочому місці. У період, вказаний у вищезгаданому Акті про відсутність на робочому місці, вона отримувала медичну допомогу. У послідуючому, ОСОБА_1 звернулася зі скаргами на стан здоров'я до сімейного лікаря Золотоніської районної лікарні ОСОБА_5, після якого їй було відкрито лікарняний лист.

Своє звільнення вважає незаконним, оскільки попередження про дострокове розірвання контракту за два тижні не було здійснено роботодавцем, що є порушенням трудового законодавства. Крім того, її звільнення було проведено під час перебування на лікарняному. Також зазначила, що до неї за весь період роботи за цим контрактом жодного разу не застосовувалися міри дисциплінарного стягнення відповідно до ст. 147 КЗпП України.

У відзиві на позов відповідач позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, вказував, що Типова форма Контракту з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) державних та комунальних закладів культури, затверджена наказом Міністерства культури України від 02 серпня 2016 року № 624, не передбачає попередження про дострокове розірвання контракту за два тижні. Не передбачав попередження про дострокове розірвання контракту за два тижні з ініціативи роботодавця і контракт, укладений 23 серпня 2016 р. з керівником Новодмитрівського Будинку культури ОСОБА_1

Розпорядженням сільського голови Новодмитрівської сільської ради ОСОБА_3 №10 від 22.01.2018 року було припинено достроково дію контракту, укладеного з директором Новодмитрівського Будинку культури ОСОБА_1 та звільнено її із займаної посади з 25 січня 2018 року за п.8 ст.36 КЗпП України за невиконання абз.4 п.5.2 контракту, а саме часткового невиконання програм розвитку закладу культури. 23 січня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до сімейного лікаря Золотоніської районної лікарні ОСОБА_5, після чого їй було відкрито лікарняний лист. Відповідно до ст.40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності.

Виходячи з нормативного тлумачення п. 8 ст. 36 та ст. 40 КЗпП України, вважає, що на припинення трудового договору з працівником з підстав, передбачених контрактом, а саме п. 8 ст. 36 КЗпП України, - дія ст. 40 КЗпП України не поширюється.

Позивач ОСОБА_1 у позовній заяві зазначає, що 20 січня, коли за місцем її роботи був складений акт про відсутність її на робочому місці, вона отримувала медичну допомогу у Золотоніській районній лікарні. Згідно пояснення ОСОБА_1, яке вона написала 21 січня та передала 22 січня секретарю сільської ради ОСОБА_6, 20 січня 2018 року вона була відсутня на робочому місці із 12.00 год. до 16.00 год., так як вона разом із художнім керівником ОСОБА_7 домовились 19 січня 2018 року про те, що в суботу 20 січня ОСОБА_7 працюватиме із 11.00 год до 16.00 год.(у цей день у кожної 8 годинний робочий день), а ОСОБА_1 з 16.00 год. до 22.00 год. У поясненні навіть натяку немає на критичний стан здоров'я чи звернення за допомогою до лікарів.

Позивач у заяві також зазначає, що відносно неї жодного разу не застосовувались міри дисциплінарного стягнення. Слід зазначити, що 10.01.2018 року головним бухгалтером сільської ради ОСОБА_8 була подана доповідна записка сільському голові, в якій повідомлялось, що у ході інвентаризації матеріальних цінностей Новодмитрівського Будинку культури була виявлена нестача стійки до мікрофону в кількості 1 шт та 1 комплекту шахів, шахового годинника, шахової дошки. Відсутній був акт розкрою 33 метрів тюлі. У поясненні, написаному ОСОБА_1 15.01.2018 року, вона просила не показувать недостачу та дати їй час подумати та розібратись. Згідно розпорядження сільського голови №6 від 17.01.2018 року директору Будинку культури ОСОБА_1 оголошено догану та зобов'язано головного бухгалтера ОСОБА_8 провести відрахування із заробітної плати ОСОБА_1 вартість відсутніх матеріальних цінностей.

28.11.2017року (вихідний №833) сільський голова ОСОБА_3 звернувся до голови Золотоніської профспілкової організації працівників культури ОСОБА_9 із проханням дати згоду на розірвання трудового договору у формі контракту із членом Золотоніської профспілкової організації працівників культури директором Новодмитрівського Будинку культури ОСОБА_1 згідно п.б ст.40 КЗпП України (прогул без поважних причин). Також керівника профспілкової організації повідомлялось про те, що ОСОБА_1 із 12 запланованих заходів на січень-листопад 2017 року згідно Програми розвитку закладу культури не проведено 5 заходів, що є підставою припинення контракту згідно абз.4 п.5.2 «Контракту з керівником Новодмитрівського Будинку культури». Станом на 22.01.2018 року відповіді від профспілкової організації не надійшло.

Враховуючи вищенаведене, систематичні порушення трудової дисципліни директором Новодмитрівського Будинку культури ОСОБА_1, невиконання нею умов контракту, укладеного Новодмитрівською сільською радою із нею 23.08 2018 року, просив суд залишити в силі розпорядження сільського голови Новодмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 22.01.2018 року за №10 «Про припинення контракту, укладеного 23 серпня 2016 року із директором Новодмитрівського Будинку культури ОСОБА_1.»

Просив відмовити у задоволенні позову, оскільки датою надходження позовної заяви до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області є 14.06.2018 року, а датою розпорядження про звільнення ОСОБА_1 з 25.01.2018 року є 22.01.2018 року, яке позивачем було отримано 22.01.2018 року, що підтверджується відміткою на копії самого розпорядження, та факт отримання трудової книжки, тому позивачем пропущений строк позовної давності, встановлений трудовим законодавством.

У відповіді на відзив, що надійшла до суду із порушенням строків, передбачених процесуальним законом, позивач зазначила, що клопотання про застосування строків позовної давності є безпідставним. Оскільки відповідно до відмітки, яка міститься в оскаржуваному розпорядженні, ОСОБА_1 ознайомлена з його текстом 22.01.2018 року, а згідно відтиску, який міститься на конверті - позовну заяву з додатками відправлено саме 12.02.2018року, отже, позивач звернулася до суду в межах місячного строку.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_10 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, при цьому представник пояснив, що позовну заяву готував попередній юрист. Позовна заява була надіслана засобами поштового зв'язку ОСОБА_4 11 чи 12 лютого 2018р. з м. Черкаси.

У судовому засіданні представник відповідача Новодмитрівської сільської ради адвокат ОСОБА_11 заперечував проти задоволення позову, просив застосувати позовну давність, оскільки розпорядження № 10 від 22 січня 2018р. позивачем було отримане 22.01.2018р., тому місячний строк для звернення до суду закінчився 22 лютого 2018 року, а з позовом ОСОБА_1 звернулася лише 14.06.2018 року. Не відповідає дійсності твердження позивача щодо направлення позовної заяви 12 лютого 2018р., оскільки до матеріалів справи додані копії документів, які були отримані стороною позивача на адвокатський запит ОСОБА_4 від травня 2018р. тільки в червні 2018р.

Третя особа на стороні відповідача сільський голова Новодмитрівської сільської ради ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи сторони позивача, заперечення сторони відповідача, проаналізувавши надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відповідно до трудової книжки, ОСОБА_1 із 23.08.2016 року по 25.01.2018 року працювала на посаді директора Новодмитрівського Будинку культури та звільнена з посади за п.8 ст. 36 КЗпП України на підставі Розпорядження сільського голови № 10 від 22.01.2018р.

Із розпорядження № 10 від 22.01.2018 року «Про припинення контракту, укладеного 23 серпня 2016 року із директором Новодмитрівського Будинку культури ОСОБА_1.», вбачається, що із 25 січня 2018 року достроково припинено дію контракту від 23.08.2016 року, укладеного з директором Новодмитрівського Будинку культури ОСОБА_1 та звільнено її із займаної посади. Причина звільнення - невиконання абз. 4 п. 5.2 контракту керівником Новодмитрівського Будинку культури ОСОБА_1, а саме часткового невиконання програм розвитку закладу культури. Підстава звільнення: п. 8 ст. 36 Кодексу Законів про працю України.

23 січня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до сімейного лікаря Золотоніської районної лікарні ОСОБА_5, після чого їй 23 січня 2018р. було відкрито листок непрацездатності серії АДО № 527015 та вона перебувала на амбулаторному лікуванні з 23.01.2018р. по 01.02.2018р.

Відповідно до ч.3 ст.40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Норма вказаної статті є імперативною, перелік виключень є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Таким чином, оскільки звільнення ОСОБА_1 відбулося 25.01.2018р., в період її тимчасової непрацездатності, проти чого не заперечувала сторона відповідача, звільнення позивача відбулося з порушенням вимог ч.3 ст. 40 КЗпП України.

При цьому суд не приймає до уваги твердження сторони відповідача про те, що на припинення трудового договору з працівником з підстав, передбачених контрактом, а саме п. 8 ст. 36 КЗпП України (підстави передбачені контрактом), дія ст. 40 КЗпП України не поширюється, оскільки із п. 5.3 Контракту з керівником Новодмитрівського Будинку культури від 23.08.2016р. вбачається, що керівник може бути достроково звільнений з посади, за ініціативою Органу управління майном у випадках, передбачених статтями 40, 41 КЗпП України.

Таким чином, твердження відповідача щодо непоширення на спірні правовідносини саме частини третьої ст. 40 КЗпП України не ґрунтується на законі.

На звороті розпорядження № 10 від 22.01.2018 року «Про припинення контракту, укладеного 23 серпня 2016 року із директором Новодмитрівського Будинку культури ОСОБА_1.» мається власноручний підпис ОСОБА_1 про ознайомлення 22 січня 2018р. (а.с. 16).

На конверті, що мається в матеріалах справи (аркуш 22), в якому, зі слів позивача, була направлена до суду її позовна заява, міститься штамп поштового відділення Черкаси 2, датований 12.02.2018р.

Інших доказів направлення позовної заяви ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку, таких як опис поштового вкладення із штампом поштового відділення, позивачем суду не надано. Також позивачем не надано доказів отримання Золотоніським міськрайонним судом у лютому 2018 року позовної заяви ОСОБА_1 про скасування розпорядження Виконавчого комітету Новодмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 22.01.2018 року за № 10.

Відповідно до п. 2.2.1 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішенням Ради суддів від 05.06.2015р. № 55, вхідна кореспонденція, в тому числі процесуальні документи, приймається і опрацьовується користувачами автоматизованої системи, яким надано доступ до автоматизованої системи відповідно до їх функціональних обов'язків, і реєструється в автоматизованій системі в день її надходження.

Із штампу, що мається на першому аркуші позовної заяви вбачається, що Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області позовну заяву одержано 14.06.2018р. за вх. № 7999.

Відповідно до п. 2.3.1 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, розподіл судових справ здійснюється в суді в день їх реєстрації, на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ.

Із Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вбачається, що інформацію про дану справу внесено до системи автоматизованого розподілу та визначено склад суду 14.06.2018р. (а.с. 23).

Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою про захист свого порушеного права - скасування розпорядження Виконавчого комітету Новодмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 22.01.2018 року за № 10 лише у червні 2018 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 1 ст. 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Положеннями частини четвертої статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява представника відповідача адвоката ОСОБА_11 про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1, внаслідок спливу строку позовної давності підлягає до задоволення, оскільки відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За цих обставин, суд відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні позову про скасування розпорядження Виконавчого комітету Новодмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 22.01.2018 року за №10 «Про припинення контракту, укладеного 23 серпня 2016 року із директором Новодмитрівського будинку культури ОСОБА_1.».

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, а позивача було звільнено від сплати судового збору при подачі позову - судовий збір належить компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 76-84, 133, 141, 259, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 256, 261, 267 ЦК України, ст. 233 КЗпП України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення у порядку, встановленому чинним законодавством.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.Ю. Степченко

Повний текст рішення виготовлений 24 вересня 2018 року.