Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.10.2018 Справа №607/11654/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого: Братасюка В.М.

за участю секретаря: Созанської Т.І.

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 12.12.1995року померла ОСОБА_3 її мати, 14.02.2001року помер ОСОБА_4 її батько, після їх смерті відкрилася спадщина, яку вона прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном. Інших спадкоємців першої черги, після смерті обох померлих батьків немає. У визначений законом строк вона звернулася в Тернопільську районну державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки було виявлено, що відсутній правовстановлюючий документ на належну частку житлового будинку на імя спадкодавців, державна реєстрація права власності на житловий будинок, а також існує самочинно побудована господарська будівля під літ. «Д», що є перешкодою в оформлені права власності на спадкове майно. Просить суд позовні вимоги задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися, подано заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, подано заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

12.12.1995року померла ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про смерть серія І-ИД № 244078, виданим повторно Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 25.05.2018року.

За життя ОСОБА_3заповіту не склала, тому спадщина після її смерті була прийнята за законом спадкодавцями першої черги - чоловіком ОСОБА_4 та донькою ОСОБА_1, шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном.

14.02.2001року помер ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про смерть серія І-ИД № 095781, виданим Миролюбівською сільською радою Тернопільського району 14.02.2001року.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сс ім.Л.Українки с.Миролюбівка Тернопільського району Тернопільської області, без визначення меж цієї частки в натурі, ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади з нарахованими відсотками, компенсаціями та компенсаційними сертифікатами, а також майновий пай в розмірі 6351грн.

13.06.2018року, державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 12.12.1995року, та смерті батька ОСОБА_4, померлого 14.02.2001року з тих підстав, що було виявлено, що відсутній правовстановлюючий документ та державна реєстрація права власності на житловий будинок, а також існує самочинно побудована господарська будівля під літ. «Д».

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991р.). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991р. мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні: б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних: г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України - Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Оскільки вищевказаний житловий будинок побудовано до 15.04.1991р. (до введення в дію Закону України «Про власність») спадкодавці як члени колишнього колгоспного двору набули на нього право сумісної власності, причому це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору в результаті введення вдію вказаного Закону.

Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК УРСР 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (1963року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Як вбачається із інформаційних довідок №№629, 630 виданих 05.06.2018року, за матеріалами бюро станом на 01.01.2013року житловий будинок №27 по вул.Осіння в с.Лучка Тернопільського району зареєстровано за головою колишнього колгоспного двору ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 30.08.1990 року на підставі рішення виконкому №170 від 28.08.1990р. та записано в реєстрову книгу №1 за реєстровим №85, державна реєстрація зазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в бюро не проведена.

Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації від 05.06.2018р. № 631 по обліку бюро будинковолодіння №27 по вул.Осіння в с.Лучка Тернопільського району рахується за: ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9. Господарська будівля під літ. «Д» є самочинно побудована.

Відповідно до довідки №507 від 13.06.2018року виданої Миролюбівською сільською радою Тернопільського району, житловий будинок №27 по вул.Осіння в с.Лучка Тернопільського району, станом на 01.07.1990року числиться за членами колгоспного двору: ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_9.

Таким чином, вказане домоволодіння належало вищезазначеним членам колгоспного двору в рівних частинах по 1/6 на праві сумісної власності.

04.06.2018р. Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на житловий будинок №27 по вул.Осіння в с.Лучка Тернопільського району, у якому вказана характеристика будинку, господарських будівель та споруд.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Власник майна як це передбачає ст. 392 ЦК України може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

При цьому, відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна.

Зважаючи на викладене та враховуючи, що позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки спадкодавці не отримали за життя правовстановлюючий документ на належне їм майно та не здійснили державної реєстрації свого права власності, тому позивач змушений звертатися в суд за захистом своїх невизнаних прав.

Щодо визнання права власності в порядку спадкування на господарську будівлю під літ. «Д», яка є самочинно побудована в 1992році, позивачем ОСОБА_1 позовні вимоги не заявлено, тому суд вирішує позов виключно в межах заявлених позовних вимог.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки зазначені позивачем обставини унеможливлюють іншим способом захистити її права та інтереси, тому слід визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/6 частки житлового будинку, загальною площею 55,1 кв.м., з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, що знаходиться за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, с. Лучка, вул.Осіння, 27, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 12.12.1995року, та смерті батька ОСОБА_4, померлого 14.02.2001року.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 81, 263, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1261 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-IV, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_1, жителька с. Лучка, вул.Осіння, 27, Тернопільського району, Тернопільської області) право власності на 2/6 частки житлового будинку, загальною площею 55,1 кв.м., з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, що знаходиться за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, с. Лучка, вул.Осіння, 27, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 12.12.1995року, та смерті батька ОСОБА_4, померлого 14.02.2001року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п. 15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_10