Справа № 128/2078/18

РІШЕННЯ

Іменем України

20.09.2018 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді Ганкіної І.А.,

за участі секретаря Жигарової Д.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Стадницької сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та про визнання права власності за членами колгоспного двору, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовують тим, що 01 вересня 2010 року в с. Стадниця, Вінницького району Вінницької області померла ОСОБА_5. Після її смерті відкрилась спадщина, в тому числі й на 1/5 частку у праві власності на будинковолодіння № 12 по вул. Шкільна (раніше вул. Матросова) в с. Стадниця, Вінницького району вінницької області, що належала померлій як члену колгоспного двору, який не втратив своє право на майно двору станом на 15 квітня 1991 року.

23 січня 2003 року ОСОБА_5 склала заповіт, яким заповідала все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право ОСОБА_1.

ОСОБА_1 спадщину після смерті 01 вересня 2010 року ОСОБА_5 прийняла, так як у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини. Інші спадкоємці та особи, які мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_5 відсутні.

Іншими членами колгоспного двору, які станом на 15 квітня 1991 року не втратили право на майно двору є: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Оформити свої спадкові права в порядку спадкування за заповітом після смерті 01 вересня 2010 року ОСОБА_5 позивач ОСОБА_1 в нотаріальній не має можливістю через приналежність спадкового майна до суспільної групи домогосподарств колгоспний двір.

За вказаних обставин позивачі просять суд ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_1, 02 листопад ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за заповітом, що посвідчений ОСОБА_6 секретарем виконавчого комітету Стадницької сільської ради Вінницького району Вінницької області 23 січня 2003 року та зареєстрований в реєстрі за № 5, після смерті 01 вересня 2010 року ОСОБА_5, на 1/5 часткужитлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 12 по вул. Шкільна (раніше вул. Матросова) в с. Стадниця, Вінницького району Вінницької області, що згідно з технічним паспортом, виготовленим «ФОП ОСОБА_7Ф.» від 28.06.2018 року складається з: житлового будинку під літерою «А»; прибудови під літерою «а»; веранди під літерою «а1»; ґанку під літерою «а2»; літньої кухні під літерою «Б»; убиральні під літерою «В»; сараю під літерою «Г»; погребу під літерою «Г/під»; сараю під літерою «Е»; сараю під літерою «е»; сараю під літерою «е1»; огорожі № 1-2; колодязю № 3. А також просять визнати за ОСОБА_1, 02 листопад ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності 1/5 частці за кожним, як за членами колгоспного двору, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 12 по вул. Шкільна (раніше вул. Матросова) в с. Стадниця Вінницького району Вінницької області,що згідно з технічним паспортом, виготовленим «ФОП ОСОБА_7Ф.» від 28.06.2018 року складається з: житлового будинку під літерою «А»; прибудови під літерою «а»; веранди під літерою «а1»; ґанку під літерою «а2»; літньої кухні під літерою «Б»; убиральні під літерою «В»; сараю під літерою «Г»; погребу під літерою «Г/під»; сараю під літерою «Е»; сараю під літерою «е»; сараю під літерою «е1»; огорожі № 1-2; колодязю № 3.Судові витрати по справі залишають за собою і просять не стягувати їх з відповідача.

В підготовче засідання учасники справи не зявились.

Представник позивачів згідно ордеру ОСОБА_8 попередньо подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, в поданій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача сільський голова с. Стадниця, Вінницького району Вінницької області також попередньо подав до суду письмову заяву про розгляд справи без представника сільської ради.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести підготовче засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Судом встановлено, що 01 вересня 2010 року померла ОСОБА_5 в с. Стадниця, Вінницького району Вінницької області, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 180608 від 01.09.2010 року (а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, в тому числі на 1/5 частку у праві власності на будинковолодіння № 12 по вул. Шкільна (раніше вул. Матросова) в с. Стадниця, Вінницького району Вінницької області, що належала померлій, як члену колгоспного двору, який не втратив своє право станом на 15.04.1991 року,що підтверджується виписками з погосподарських книг Стадницької сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 39-45); довідками № 408 та № 410, виданими виконкомом Стадницької сільської ради Вінницького району Вінницької області 14.06.2018 року (а.с. 34, 35).

Згідно копії свідоцтва № 119 про право особистої власності на домоволодіння від 27 листопада 1989 року, виданого виконкомом Стадницької сільської ради Вінницького району Вінницької області на підставі рішення Вінницької районної ради за № 128 від 19.05.1988 року, цілий житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в с. Стадниця по вул. Матросова, № 12 належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_5 (а.с. 27).

Згідно з технічним паспортом, виготовленим «ФОП ОСОБА_7Ф.» від 28.06.2018 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 12 по вул. Шкільна (раніше вул. Матросова) в с. Стадниця, Вінницького району Вінницької області має загальну площу 85,3 кв.м, житлову 61,3 кв.м та складається з: житлового будинку під літерою «А»; прибудови під літерою «а»; веранди під літерою «а1»; ґанку під літерою «а2»; літньої кухні під літерою «Б»; убиральні під літерою «В»; сараю під літерою «Г»; погребу під літерою «Г/під»; сараю під літерою «Е»; сараю під літерою «е»; сараю під літерою «е1»; огорожі № 1-2; колодязю № 3 (а.с. 29-32).

23 січня 2003 року ОСОБА_5 склала заповіт, яким заповідала все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право ОСОБА_1. Даний заповіт був посвідчений секретарем виконавчого комітету Стадницької сільської ради Вінницького району Вінницької області ОСОБА_6 23 січня 2003 року та зареєстрований в реєстрі за № 5, що підтверджується копією вказаного заповіту (а.с. 10).

Спадщину після смерті 01 вересня 2010 року ОСОБА_5 позивач ОСОБА_1 прийняла, так як у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини та на частину спадкового майна вже отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Інші спадкоємці та особи, які мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_5 відсутні, що вбачається з копії спадкової справи № 90/2011, заведеної Вінницькою районною державною нотаріальною конторою до майна померлої 01 вересня 2010 року ОСОБА_5.

З постанови Вінницької районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 1505/02-31 від 20 липня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті 01 вересня 2010 року ОСОБА_5 у звязку з тим, що спадкове будинковолодіння належить до суспільної групи домогосподарств колгоспний двір і зробити висновки про те, яка частка у праві власності на спадкове домоволодіння належить саме спадкодавиці нотаріус не має можливості (а.с. 47).

Судом є встановленим, що житловий будинок з належним до нього господарськими будівлями та спорудами № 12 по вул. Шкільна (раніше вул. Матросова) в с. Стадниця, Вінницького району Вінницької області відноситься до суспільної групи домогосподарств колгоспний двір.

Згідно вимог ст. 7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об'єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.

Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно п. 9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство.

Відповідно до Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року, пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору.

Згідно ст.ст.120, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.

Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Так, згідно погосподарських книг Стадницької сільської ради Вінницького району Вінницької області, станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору будинку № 12 по вул. Шкільна (раніше вул. Матросова) в с. Стадниця, Вінницького району Вінницької області були: ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, тобто частки усіх членів колгоспного двору, згідно норм закону ст. 123 ЦК України в редакції 1963 року, є рівними, і відповідно складають по 1/5 частці за кожним членом колгоспного двору (а.с. 39-45).

Відповідно до розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Таким чином, після смерті 01 вересня 2010 року ОСОБА_5 відкрилась спадщина саме на належну їй 1/5 частку в майні колгоспного двору житлового будинку № 12 по вул. Шкільна (раніше вул. Матросова) в с. Стадниця, Вінницького району Вінницької області.

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Судом є встановленим, що позивач по справі ОСОБА_1 є спадкоємицею за заповітом після смерті 01 вересня 2010 року ОСОБА_5 і спадщину вона прийняла належним чином, оскільки на частину спадкового майна вже отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (ч.1 ст. 392 ЦК України). Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Згідно розяснень , викладених у п.23 постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 р. № 7, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у звязку з чим, виникає цивільно-правовій спір.

Оскільки судом є встановленим, що позивач по справі ОСОБА_1 не в змозі оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, іншого способу захисту своїх спадкових прав, окрім судового, у неї немає, а також є встановленим, що позивачі позбавлені можливості в позасудовому порядку розподілити між собою частки в житловому будинку № 12 по вул. Шкільна (раніше вул. Матросова) в с. Стадниця, Вінницького району Вінницької області,суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Також за заявою позивачів, суд вважає залишити за ними судові витрати по справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 200, 206, 211, 223, 245, 247, 259, 263-265, 268, 354, п. 15.5 розділу XIII Прикінцевих положень ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, 02 листопад ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за заповітом, посвідченим ОСОБА_6 секретарем виконавчого комітету Стадницької сільської ради Вінницького району Вінницької області 23 січня 2003 року та зареєстрованим в реєстрі за № 5, після смерті 01 вересня 2010 року ОСОБА_5, на 1/5 частку:

житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 12 по вул. Шкільна (раніше вул. Матросова) в с. Стадниця, Вінницького району Вінницької області, що згідно з технічним паспортом, виготовленим «ФОП ОСОБА_7Ф.» від 28.06.2018 року має загальну площу 85,3 кв.м, житлову площу 61,3 кв.м та складається з: житлового будинку під літерою «А»; прибудови під літерою «а»; веранди під літерою «а1»; ґанку під літерою «а2»; літньої кухні під літерою «Б»; убиральні під літерою «В»; сараю під літерою «Г»; погребу під літерою «Г/під»; сараю під літерою «Е»; сараю під літерою «е»; сараю під літерою «е1»; огорожі № 1-2; колодязю № 3.

Визнати за ОСОБА_1, 02 листопад ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності по 1/5 частці за кожним, як за членами колгоспного двору, на:

житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 12 по вул. Шкільна (раніше вул. Матросова) в с. Стадниця, Вінницького району Вінницької області, що згідно з технічним паспортом, виготовленим «ФОП ОСОБА_7Ф.» від 28.06.2018 року має загальну площу 85,3 кв.м, житлову 61,3 кв.м та складається з: житлового будинку під літерою «А»; прибудови під літерою «а»; веранди під літерою «а1»; ґанку під літерою «а2»; літньої кухні під літерою «Б»; убиральні під літерою «В»; сараю під літерою «Г»; погребу під літерою «Г/під»; сараю під літерою «Е»; сараю під літерою «е»; сараю під літерою «е1»; огорожі № 1-2; колодязю № 3.

Судові витрати по справі залишити за позивачами.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ І.А.Ганкіна