Справа № 346/1984/18
Провадження № 2/727/1408/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 вересня 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі:
головуючого судді Семенка О.В.
при секретарі Гончарук Н.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей при Коломийській міській раді про позбавлення батьківських прав,-
06 липня 2018 року, до Шевченківського районного суду м. Чернівці за підсудністю з Коломийського Міськрайонного суду Івано-Франківської області надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей при Коломийській міській раді, про позбавлення батьківських прав.
Ухвалою судді від 23 липня 2018 року дану справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні.
Позивачка обґрунтовує позовні вимоги тим, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі.
Під час перебування у шлюбі з відповідачем, у них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 13.05.2015 року постановлено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 450 грн. Однак на протязі всього періоду стягнення він не заплатив жодної копійки і заборгованість згідно довідки за №1090-27/6 від 18.04.2018 року виданої Коломийським міськрайонним відділом ДВС 16200 грн.

Після розірвання шлюбу відповідач, перестав цікавитися сином, не виявляв бажання займатись його вихованням та в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надавав.

Відповідач по цей час, не спілкується з сином, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Відповідач свідомо не бажає брати участь у вихованні сина, виявляти турботу, щодо нього, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не відвідує сина вдома та в школі, хоча будь-яких перешкод чи заборони щодо побачень з дитиною відповідачу ніхто не чинить.

Просила позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивачка заявила про попередні (орієнтовні) судові витрати які очікувала понести у зв'язку з розглядом справи, це судовий збір та витрати на правову допомогу в сумі 4000 грн.

В судове засідання позивачка не з'явилась, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, проти заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, відомостей про поважність причини неявки суду не надав.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, від нього поступила заява про неможливість прибути в судове засідання, у зв'язку з чим просили справу розглянути без їхньої участі, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються заявлені позовні вимоги, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази надані сторонами в їх сукупності у межах заявлених вимог, суд вважає, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 травня 2003 року, який розірваний 13 серпня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу та рішенням суду від 13.05.2015 року (а.с.5-6).

Під час перебування у шлюбі з відповідачем, у них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.8).

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 13.05.2015 року постановлено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 450 грн. (а.с.6-7).

Однак на протязі всього періоду стягнення відповідач не платив аліменти на утримання свого неповнолітнього сина. Дане підтверджується довідкою №1090-27/6 від 18.04.2018 року виданої Коломийським міськрайонним відділом ДВС, з якої вбачається також, що станом на 18 квітня 2018 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає 16200 грн. (а.с.11).

Як вбачається з довідки Управління надання адміністративних послуг відділу ведення реєстрації територіальної громади сектору видачі довідок Коломийської міської ради неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований з матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою АДРЕСА_1 (а.с.47).

Дитині забезпечені належні умови проживання та дитина забезпечена усім необхідним, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 11 травня 2017 року за місцем реєстрації дитини (а.с.60).

Відповідно до довідки №66 від 18.04.2018 року, станом на квітень 2018 р. дитина навчалася у 7-Б класі Коломийського навчально-виховному комплексі №9 «Школа - природничо-математичний ліцей» (а.с.45).

За результатами розгляду заяви позивачки службою у справах дітей Коломийської міської ради винесено висновок про доцільність позбавлення громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьківським прав по відношенню до свого неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.58-59).

Даний висновок затверджений 29.05.2018 року рішенням Коломийської міської ради виконавчого комітету за №105 (а.с.57).

Як вбачається з вищезазначеного висновку відповідач свідомо не бажає брати участь у вихованні сина, виявляти турботу, щодо нього, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню до своєї дитини, не відвідує сина вдома та в школі природничо-математичний ліцей школа № 9 у м. Коломиї яку він відвідує, хоча будь-яких перешкод чи заборони щодо побачень з дитиною відповідачу ніхто не чинить. Відповідач по цей час, не спілкується з сином, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства».

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року ( ратифікована Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 -XII) дитина, враховуючи її фізичну і розумову незрілість, потребує спеціальної охорони і турботи. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтями 11,12,15 Закону України «Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року, з наступними змінами, передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов'язанні виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків.

Відповідно до ст. 157 ч. 2 СК України той з батьків хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь в її вихованні та має право на особисте спілкування з нею.

Здійснення батьківських прав є обов'язком відповідача, ухилення його від виконання обов'язків є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Таким чином, встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, які оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, що свідчать про обгрунтованість позовних вимог, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до свого сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору, а що стосується заявлених позивачем витрат в сумі 4000 грн. на правову допомогу слід відмовити, так як дані витрати нічим не підтверджені.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 125, 150, 157, 164-166 Сімейного кодексу України, Постановою ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 19, 89, 95, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, громадянина Росії, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_8 батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

В частині стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 4000 грн. - відмовити. Роз'яснити ОСОБА_2, положення статті 169 Сімейного кодексу України про те, що він має право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав після усунення умов, які стали підставою для позбавлення його батьківських прав й за умови, що дитина за той час не буде усиновлена, а також якщо на час вирішення питання судом про поновлення батьківських прав дитина не досягне повноліття.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Семенко О.В.