Справа № 183/1058/18
Провадження № 2/183/1714/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2018 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Майної Г. Є.,

з участю секретаря судового засідання Данильченко Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новомосковськ Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Велес Авто" про захист прав споживача, визнання попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним та повернення суми авансу,-

В С Т А Н О В И В:

27 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнив. В обґрунтування уточненого позову, позивач посилається на те, що він у листопаді 2017 року через мережу Інтернет знайшов оголошення про продаж відповідачем автомобіля марки "BYD S6", 2014 року випуску, яке зацікавило його низькою ціною, втричі нижчою від ринкової, що складала 110 000,00 грн., після чого він зателефонував продавцеві та домовився про продаж цього автомобіля. 27 листопада 2017 року він прибув до ТОВ "Велес Авто" в місті Павлоград Новомосковського району Дніпропетровської області для того, щоб одразу здійснити купівлю автомобіля, але з'ясувалось, що автомобіль нібито знаходиться в іншому місці, а тому потрібен час до 05 грудня 2017 року для його перевезення. В свою чергу працівник ТОВ "Велес Авто" запропонував укласти договір за яким внести на рахунок підприємства кошти у розмірі 33 000,00 грн. в якості авансу і вже 05 грудня 2017 року сплатити решту суми за автомобіль. Його запевнили про необхідність якнайшвидшої сплати суми авансу, оскільки кількість автомобілів обмежена, а продавець у цей час мав підготувати бланк договору. Він одразу пішов до банку та за наданими реквізитами підприємства вніс на його рахунок вищезазначену суму.

Повернувшись до офісу він отримав екземпляр договору і підписав його, однак поставка замовленого ним автомобіля не була здійснена відповідачем ані 05 грудня 2017 року, ані в подальшому. 05 грудня 2017 року в телефонній розмові з представником Павлоградського офісу ТОВ "Велес Авто" останній повідомив його, що з питань придбання автомобілів необхідно звертатись до ТОВ "Велес Авто" у місті Харкові та надав контактну інформацію, за якою абонент знаходився поза зоною досяжності. Вдома він уважно прочитав укладений договір і побачив, що це був попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу, який в дійсності він не мав наміру укладати. У п. 1.2 цього договору зазначено про те, що транспортний засіб марки "BYD S6", 2014 року випуску, вартістю 110 000,00 грн., для його відчуження покупцеві (ОСОБА_1 В.) ТОВ "Велес Авто" (продавець) зобовязується придбати у третіх осіб, тобто за своєю природою зазначений договір взагалі не є попереднім договором купівлі-продажу, а фактично є договором про надання послуг з підбору транспортного засобу або майнових прав на автомобіль для подальшого його придбання, оскільки в даному випадку ТОВ "Велес Авто" виступає лише посередником між покупцем та продавцем, яким є треті особи. 12 грудня 2017 року він звернувся до відповідача з листом (заявою) про розірвання договору від 27 листопада 2017 року та повернення суми сплаченого авансу у розмірі 33 000,00 грн., але в січні 2018 року відповідач своїм листом від 25 грудня 2017 року за вих. № 248 відповів відмовою у вчиненні таких дій.

Одночасно оспорюваний договір не зазначає про те, що покупець зобовязується передати ТОВ "Велес Авто" аванс, а ТОВ "Велес Авто" зобовязалось прийняти для подальшої передачі третім особам (власнику транспортного засобу) грошову суму (аванс) у розмірі 33 000,00 грн., а також не містить назви третіх осіб, їх місцезнаходження, контактні дані для розуміння того, що останні мають або могли б мати права на автомобіль марки "BYD S6", 2014 року випуску, вартістю 110 000,00 грн., для подальшого укладання договору купівлі-продажу. Крім того, підпис директора ОСОБА_2 на договорі є факсимільним відтиском, скріпленим печаткою із зазначенням юридичної адреси 61052, м. Харків, вул. Полтавський шлях, 56, офіс 512/1, адреса для листування 61124, м. Харків, а/с 2248, проте згідно Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 26 лютого 2018 року основний вид діяльності ТОВ "Велес Авто" консультування з питань комерційної діяльності й керування, місцезнаходження товариства зареєстровано за адресою: 01042, м. Київ, провул. Новопечерський, 19/3, його керівником і засновником є Сапаєв Бабакул, (адреса засновника: Туркменістан, місто Атамурат, вул. Тазе Дарсуш, 56), який має право вчиняти дії від імені товариства, у тому числі підписувати договори. Зазначене свідчить, що ОСОБА_2 не уповноважений від імені ТОВ "Велес Авто" підписувати договори. Крім того, він відвідав автосалон офіційного дистрибютора автомобілів марки "BYD" в м. Дніпро, менеджери якого повідомили йому про те, що автомобілі цієї марки навіть 2014 року не можуть коштувати 4 000,00 дол. США, а тому продавець завідомо обманює покупця.

У звязку з чим, він вимушений звернутись до суду із цим позовом та просить визнати недійсним попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу № 0215/17, укладений 27 листопада 2017 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Велес Авто" та стягнути з відповідача на його користь суму сплаченого за цим договором авансу у розмірі 33 000,00 грн.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 не зявились, але представником позивача суду надано заяву, в якій просив розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи суду не подавав.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов наступного висновку.

27 листопада 2017 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Велес Авто" було укладено попередній договір № 0215/17 купівлі-продажу транспортного засобу марки "BYD", модель "S6", 2014 року випуску, об'ємом дизельного двигуна 2,4 літри, з механічною коробкою передач, кузову "GLX", бронзового кольору, за ціною 110 000,00 грн. (а.с. 8-9).

В рахунок виконання п. 2.1 умов договору позивачем 27 листопада 2017 року сплачено платіж у розмірі 33 000,00 грн., що підтверджується засвідченою позивачем копією квитанції № 14393634 від 27 листопада 2017 року (а.с. 11).

12 грудня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про розірвання попереднього договору № 0215/17 від 27 листопада 2017 року та повернення авансового внеску в розмірі 33 000,00 грн. (а.с. 12, 13).

Згідно листа ТОВ "Велес Авто" № 248 від 25 грудня 2017 року позивачу надано відповідь про неможливість розірвання договору та повернення авансового внеску, посилаючись на те, що розірвання договору здійснюється за згодою сторін, розірвання договору в односторонньому порядку не допускається. Також зазначено, що ТОВ "Велес Авто" здійснює дії направлені на підбір та подальшу купівлю транспортного засобу, що є предметом договору, а тому, при розірванні договору, останній понесе збитки (а.с. 14).

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року з подальшими змінами за всіма споживачами однаковою мірою визнається право на задоволення їх потреб у сфері торговельного та інших видів обслуговування. Встановлення будь-яких переваг, застосування прямих або непрямих обмежень прав споживачів не допускається, крім випадків, передбачених нормативно-правовими актами.

Споживач має право на вільний вибір товарів і послуг у зручний для нього час та на вільне використання електронних платіжних засобів з урахуванням режиму роботи та обов'язкових для продавця (виконавця) форм (видів) розрахунків, установлених законодавством України.

Продавець (виконавець) зобов'язаний всіляко сприяти споживачеві у вільному виборі продукції та форм її оплати.

Згідно ч. 2 ст. 17 Закону України "Про захист прав споживачів" забороняється примушувати споживача придбавати продукцію неналежної якості або непотрібного йому асортименту, у будь-який спосіб обмежувати використання ним електронних платіжних засобів, якщо відповідно до законодавства продавець (виконавець) зобов'язаний приймати їх до сплати.

Статтею 18 вищезазначеного Закону передбачено визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Згідно п.п. 4, 12, 13 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати характеристики продукції, що є предметом договору.

Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним, відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Як передбачено ч.ч. 5, 6 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: такі положення також підлягають зміні; договір може бути визнаним недійсним у цілому.

Згідно з приписами ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" нечесна підприємницька практика забороняється.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що забороняються як такі, що вводять в оману, зокрема, недостовірне повідомлення про наявність обмеженої кількості товарів або з метою спонукання споживачів до прийняття швидкого рішення позбавлення їх достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення.

Згідно до ч. 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Крім того, відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Про нікчемність вказаної категорії договорів, у разі недотримання вимоги закону про його нотаріальне посвідчення, зазначено і у правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-2766 цс15.

На підставі ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Велес Авто" (, 01042, м. Київ, пров. Новопечерський, 19/3) про захист прав споживача, визнання попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним та повернення суми авансу задовольнити.

Визнати попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу № 0215/17, укладений 27 листопада 2017 року між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Велес Авто" (, 01042, м. Київ, пров. Новопечерський, 19/3) недійсним.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Велес Авто" (, 01042, м. Київ, пров. Новопечерський, 19/3) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) авансовий внесок за попереднім договором купівлі-продажу транспортного засобу № 0215/17 від 27 листопада 2017 року в розмірі 33 000,00 грн. (тридцять три тисячі гривень 00 коп.).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Велес Авто" (, 01042, м. Київ, пров. Новопечерський, 19/3) на користь держави судовий збір у розмірі 1 409,60 грн. (одна тисяча чотириста дев'ять гривень 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Повне рішення суду складено 19 жовтня 2018 року.

Суддя Г.Є. Майна