РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 року м. Рівне

Справа № 569/5435/16-ц

Провадження № 22-ц/4815/130/18

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Гордійчук С.О., Боймиструка С.В.,

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_4,

відповідачі ОСОБА_5,

ОСОБА_6

за участю: представника позивача - адвоката ОСОБА_7, представника відповідачки ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4, подану його представником ОСОБА_7 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області в складі судді Першко О.О. від 20 червня 2018 року, ухваленого в 15 год. 56 хв. в м.Рівне, дата складання повного судового рішення 25 червня 2018року,

в с т а н о в и в:

В квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Вимоги мотивовані не проживанням без поважних причин відповідачів з травня 2013 року у квартирі №АДРЕСА_1, що призводить до несення витрат по сплаті комунальних послуг у підвищеному розмірі. З підстав передбачених ст.71 ЖК України просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 червня 2018 року визнано ОСОБА_6 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи частково у позові, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка ОСОБА_5 не проживала у спірній квартирі з поважних причин, не втратила інтерес до неї, що свідчить про відсутність підстав для визнання її такою, що втратила право користування житлом.

У апеляційній скарзі ОСОБА_9, поданій його представником ОСОБА_7, вважає, що рішення в частині відмови у визнанні ОСОБА_5 такою, що втратила право користування квартирою не відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального права.

Зазначає, що у справі відсутні належні докази про працевлаштування ОСОБА_5 у Російській Федерації під час її відсутності по місцю реєстрації, а покази свідків не можуть братися до уваги, оскільки такі відомості їм стали відомі саме зі слів відповідачки.

Стверджує, що ОСОБА_5 не заперечує факт не проживання її в квартирі понад три роки. Разом з тим, вона у Росії проживала з новою сімю за кошти отримані від продажу земельної ділянки.

Вважає, що суд першої інстанції не вірно застосував положення ст.71 ЖК України, оскільки ОСОБА_5 не перебувала на роботі за кордоном і докази про це відсутні.

Просить рішення в частині відмови у задоволенні позову скасувати, визнати ОСОБА_5 такою, що втратила право користування квартирою.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_5 ОСОБА_8 вказує, що висновки суду про поважність відсутності відповідачки по місцю реєстрації ґрунтуються на належно оцінених доказах у справі. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної інстанції.

Рішення суду в частині задоволених вимог про визнання ОСОБА_6 таким, що втратив право користування квартирою учасниками справи не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи квартира АДРЕСА_1 була надана у користування ОСОБА_10, який являється основним квартиронаймачем. Окрім нього у вказаній квартирі були зареєстровані сторони по справі.

У даній справі 9.08.2016 року Рівненським міським судом постановлено заочне рішення про задоволення позову ОСОБА_4, яким було визнано ОСОБА_5, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування вказаною квартирою та відповідачі зняті з реєстрації в ній, і, яке було скасовано ухвалою цього ж суду лише 21.02.2018 року.

Із пояснень представника позивача встановлено, що на підставі рішення суду відповідачі були зняті з реєстрації, а квартира приватизована та відчужена.

Вказана обставина була відома і відповідачці та її представнику, який до відзиву на позов долучив ряд документів, серед яких були копії виписок з особового рахунку по опаленню спірної квартири, відповідно до яких, станом на лютий 2018 року у ньому імя абонента значиться ОСОБА_11

Таким чином, на час повторного розгляду справи спірна квартира перебувала у власності особи, яка не є учасником справи.

Відповідно до ч.3 ст.53 ЦПК України якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обовязки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору.

Треті особи можуть бути залучені до участі у справі також за заявою учасників справи (ч.1 ст.53 ЦПК України).

Підготовче судове засідання проведено судом першої інстанції 18 травня 2018року. Клопотання від сторін про залучення власника квартири до участі у справі до суду не подавались, а останній з власної ініціативи його не залучив.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України обовязковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є прийняття судового рішення про права, свободи, інтереси та (або) обовязки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Колегія суддів вважає, що оцінка доводів апеляційної скарги є передчасною, оскільки вони можуть бути предметом розгляду при новому розгляді справи у суді.

Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням по справі в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову в зв'язку з незалученням до участі у справу всіх осіб.

Понесені витрати по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375,376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, подану його представником ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 червня 2018 року в частині відмови у задоволенні позову скасувати.

ОСОБА_4 в задоволенні позову до ОСОБА_5 про визнання такою, що втратила право користування квартирою відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 1 листопада 2018року.

Судді: Бондаренко Н.В.

Гордійчук С.О.

Боймиструк С.В.