У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2018 року, місто Новоград-Волинський Житомирської області

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Мозгового В. Б.

за участю секретаря судового засідання Кравець І. А.

заявника ОСОБА_1

державного виконавця Жигадло Ю. С.

(Справа № 2-356/10, провадження № 6/0285/195/18)

розглянув у відкритому судовому засідання заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у вигляді заборони виїжджати за кордон,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою в якій просив скасувати тимчасове обмеження у вигляді заборони виїжджати за кордон України, встановлене відносно нього ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 05.10.2011 року №6-91/11.

Заявник посилаючись на те, що оскільки наданий час відсутнє виконавче провадження, стягувач протягом шести років повторно з виконавчим листом не звертався, а наявність обмеження у праві виїзду за кордон порушує його конституційні права, просить суд заяву задовольнити.

В судовому засіданні заявник заяву підтримав та просив її задовольнити.

Державний виконавець в судовому засіданні повідомив, що виконавче провадження щодо ОСОБА_1 відсутнє. Стягувач після повернення виконавчого листа повторно не звертався.

Представники АКБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» в судове засідання не з'явились, про місце і час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

ТОВ «Кей-Колект» у поданому клопотання покладається на розгляд суду.

Вислухавши усні пояснення заявника, державного виконавця дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Встановлено, що ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 05 жовтня 2011 року №6-91/11 було тимчасово заборонено боржнику ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, виїжджати за кордон України до виконання своїх зобов'язань. Як вбачається з зазначеної ухвали, підставою обмеження заявника у праві виїзду, стало рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду №2-365/10 від 14.09.2010 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» боргу в сумі 866705,46 грн. та 910 грн. судового збору.

Відповідно до ч. 5 ст.441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Заява вмотивована тим, що 28.03.2012 року виконавче провадження ВП №27424357 було закінчене, а виконавчий лист повернуто стягувану, і на даний час стягувач повторно з виконавчим документом не звертався. Строк повторного пред'явлення виконавчого документа вже сплив, а з заявою про його поновлення стягувач не звертався.

Зазначені обставини в судовому засіданні державним виконавцем не заперечувались.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі Конвенції), частина друга якої передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». При чому згідно ч. 3 указаної статті це на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам'ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду.

Стаття 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Отже, враховуючи тривалість обмеження права заявника на виїзд за межі України, яке діє ще з жовтня 2011 року по теперішній час, відсутність з 2012 року на виконанні виконавчих документів про стягнення з нього боргів, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 є вмотивованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 441 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у вигляді заборони виїжджати за кордон - задовольнити повністю.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, застосоване відносно ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, на підставі ухвали Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області №6-91/11 від 05 жовтня 2011 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвалу не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому цієї ухвали суду.

Суддя В.Б. Мозговий