КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року місто Київ.

Справа № 755/19747/17

Апеляційне провадження № 22-ц/824/1747/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів Болотова Є.В.,

Рубан С.М.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах Моторного (транспортного) страхового бюро України на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 19 березня 2018 року, (у складі судді Гончарука В.П. інформація про час ухвалення рішення та дату складання повного тексту рішення відсутня)

в справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

За змістом повідомлення, розміщеного в газеті «Голос України», днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 03 жовтня 2018 року.

У зв'язку з викладеним вище, 03 жовтня 2018 року цивільні справи, які перебували в провадженні Апеляційного суду міста Києва, були перереєстровані в Київському апеляційному суді з проведенням їх автоматизованого розподілу між суддями новоутвореного суду.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 03 жовтня 2018 дану справу призначено судді-доповідачу Желепі О.В.

Ухвалою від 04 жовтня 2018 року справа прийнята до провадження та призначена до розгляду Київським апеляційним судом в письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Представник позивача МТСБУ за довіреністю ОСОБА_2 у грудні 2017 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, мотивуючи вимоги тим, що 29.07.2015 року о 16 год. в м. Києві водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 на дорозі біля магазину Фуршет по вул. Луначарського не забезпечив безпечного руху під час руху транспортного засобу заднім ходом, що призвело до зіткнення з автомобілем Део Ланос д.н.з. НОМЕР_2. Після вчинення ДТП залишив місце пригоди.

Постановою Дніпровського районного суду від 22.09.2015 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 255 грн.

В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль Део Ланос д.н.з. НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_5

Під час вчинення ДТП керування автомобілем Део Ланос д.н.з. НОМЕР_2 здійснював ОСОБА_6

На дату скоєння ДТП ОСОБА_3 не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів.

21.07.2016 року з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду до МТСБУ звернувся ОСОБА_6

У зв'язку з залученням аварійного комісара, МТСБУ понесло витрати в розмірі 675 грн.

На підставі Звіту № 1287 від 04.08.2016 року ,,Про оцінку автомобіля Део Ланос

д.н.з. НОМЕР_2 " був складений наказ № 6827 від 02.09.2016 року про виплату страхового відшкодування потерпілій особі.

22.07.2016 року ОСОБА_6 звернувся до МТСБУ з метою отримання відшкодування.

Відповідно до ст. 41 Закону України ,,Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ було виплачено страхове відшкодування в розмірі 2729,80 грн.

05.09.2016 року МТСБУ було надіслано відповідачу листа № 3/1-05/23421 з вимогою сплатити загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди в сумі 3404,80 грн. Однак вимогу було залишено без задоволення.

Заочним Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 19 березня 2018 року в задоволенні позову Моторному (транспортному) страховому бюро України відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_2 в інтересах Моторного (транспортного) страхового бюро України, подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

В скарзі посилалася на те, що рішення необґрунтоване у звязку з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Посилалась на те, що в рішенні суду першої інстанції мотивом відмови у задоволенні позовної заяви вказано на недоведеність вини відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди внаслідок якої автомобілю Део Ланос д.н.з. НОМЕР_2 завдано шкоди через відсутність постанови суду у справі про адміністративне правопорушення про визнання винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУАП , яка набрала законної сили і є обовязковою для суду. Вважає висновки місцевого суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки в матеріалах справи міститься Постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 22.09.2015р., згідно якої відповідача було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, встановлено судом, що він не забезпечив безпечного руху, під час руху заднім ходом і зник з місця ДТП.

Вказує на те, що водій порушив п.2.10 Правил дорожнього руху України і винні дії відповідача знаходяться у причинно-наслідковому звязку з ДТП.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Вказаним вимогам рішення районного суду не відповідає.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно п.38.2.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" : "МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 29.07.2015 року о 16 год. в м. Києві водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 на дорозі біля магазину Фуршет по вул. Луначарського не забезпечив безпечного руху під час руху транспортного засобу заднім ходом, що призвело до зіткнення з автомобілем Део Ланос д.н.з. НОМЕР_2. Після вчинення ДТП залишив місце пригоди.

Постановою Дніпровського районного суду від 22.09.2015 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 255 грн.

В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль Део Ланос д.н.з. НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_5, під керуванням громадянина ОСОБА_6

На дату скоєння ДТП ОСОБА_3 не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів, тому 21.07.2016 року з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_6 звернувся до МТСБУ , а 22.07.2016 року він же звернувся до МТСБУ з метою отримання відшкодування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що представник позивача звертаючись до суду, не надав доказів вини вчинення ОСОБА_3 дорожньо - транспортної пригоди внаслідок якої автомобілю Део Ланос д.н.з. НОМЕР_2 було завдано шкоди, оскільки в матеріалах справи відсутня постанова суду у справі про адміністративне правопорушення про визнання винним ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення передбачено ст. 124 КУпАП, яка набрала законної сили і є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи..

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Постанови Дніпровського районного суду від 22.09.2015 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 255 грн.

Постановою Дніпровського районного суду від 22.09.2015 року встановлено, що ОСОБА_3 керуючи автомобілем ВАЗ

21093 д.н.з. НОМЕР_1 на дорозі біля магазину Фуршет по вул. Луначарського не забезпечив безпечного руху під час руху транспортного засобу заднім ходом, що призвело до зіткнення з автомобілем Део Ланос д.н.з. НОМЕР_2. Після вчинення ДТП залишив місце пригоди.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили є обов'язковою для суду що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої складена ця постанова лише в питанні чи мали місце ці дії, та чи вчинені вони цією особою.

Так як в постанові про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності встановлено , що останній не забезпечив безпечного руху під час руху транспортного засобу заднім ходом, що призвело до зіткнення з автомобілем ОСОБА_7 , висновок суду про недоведеність факту спричинення шкоди саме цією особою є помилковим.

Крім, того, суд не врахував вимоги ч.2 ст. 1166 ЦК України, а також того, що відповідач відзив на позов не надіслав, відповідно не намагався доводити свою непричетність до спричинення шкоди.

Відзив на апеляційну скаргу відповідач також до апеляційного суду не надсилав, тобто, ні в районному суді ні до апеляційного суду відповідач не подав докази на спростування фактів встановлених в постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до наказу № 6827 від 02 вересня 2016 року та платіжного доручення ОСОБА_6 МСБУ виплатило 2729 грн. 80 коп., а тому позивач має право вимагати вказану суму від особи, яка не застрахувала свою цивільну відповідальність. Також позивач сплатив за послуги страхового комісара 675 грн., що підтверджується рахунком № 34964 від 28 липня 2016 року та платіжним дорученням від 18 серпня 2016 року.

Таким чином позивач довів, що загальний розмір збитків, які він поніс у зв'язку із завданням шкоди відповідачем становить 3 404 грн. 80 коп., тобто заявлені позовні вимоги є доведеними та такими , що підлягають до задоволення.

Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегією суддів встановлено, що районний суд при ухваленні рішення порушив норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають встановленим судом обставинам, а тому рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подачу позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1600,00 грн..

При подачі апеляційної скарги сплачено 2400 грн. 00 коп. судового збору, який підлягає стягненню на користь позивача з відповідача.

Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 4000 грн.00коп..

В звязку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383,389ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 19 березня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення , яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі - стягнути з ОСОБА_8,(ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (адреса : 02000 м. Київ, вул. Русанівський бульвар,8, , р/р 871 в Укрексімбанку м. Києва, МФО 322313) страхове відшкодування та витрати понесені у зв'язку з його виплатою в розмірі 3404 грн.80 коп..

Стягнути з ОСОБА_8 ,(ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (адреса : 02000 м. Київ, вул. Русанівський бульвар,8, , р/р 871 в Укрексімбанку м. Києва, МФО 322313) суму сплаченого судового збору в розмірі 4000 грн.00коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 30 жовтня 2018 року.

Головуючий Желепа О.В.

Судді Рубан С.М.

Болотов

Є.В.