Постанова

Іменем України

17 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 2/577/17/15

провадження № 61-6296 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Висоцької В. С., Лесько А. О., Пророка В. В. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М., Фаловської І.М.,

учасники справи:

позивач-ОСОБА_6,
відповідачі:-ОСОБА_7,
-ОСОБА_8,
представник відповідача-ОСОБА_9,
третя особа-ОСОБА_10,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Апеляційного суду Сумської області в складі колегії суддів: Попруги С. В., Ільченко О. Ю., Рибалки В. Г., від 05 жовтня 2016 року.

Встановив:

У вересні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - ОСОБА_10, про виділ в натурі частки з об'єкту права спільної часткової власності.

Позовні вимоги ОСОБА_6 мотивувала тим, що їй та відповідачам у справі належить на праві спільної часткової власності будинковолодіння АДРЕСА_1. ОСОБА_6 є власником 57/100 частин цього будинковолодіння, а 43/100 його частини належать на праві власності ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у рівних частках.

Спірне будинковолодіння розташоване на земельній ділянці загальною площею 1 297 кв. м, із яких ОСОБА_6 належить 570 кв. м (для обслуговування житлового будинку) та 169 кв. м (для ведення особистого селянського господарства) на підставі свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 16 вересня 2013 року, ОСОБА_7 належить 290,5 кв. м (для обслуговування житлового будинку) та 86,5 кв. м (для ведення особистого селянського господарства) на підставі договору дарування від 18 серпня 2005 року і свідоцтва про право на спадщину від 23 січня 2010 року, а ОСОБА_8 належить 139,5 кв. м (для обслуговування житлового будинку) та 41,5 кв. м (для ведення особистого селянського господарства) на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23 січня 2010 року.

В добровільному порядку сторони вирішити питання щодо реального поділу будинковолодіння не можуть, а тому позивач звернулася до суду з цим позовом. Запропонований позивачем варіант розподілу будинковолодіння відповідає фактичному використанню сторонами будинку і найбільш відповідає їх інтересам, а запропонований позивачем варіант поділу земельної ділянки повністю розмежовує співвласників.

На підставі наведеного, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_6 просила суд:

- виділити у натурі та визнати за нею право власності, з відступом від ідеальних часток на 37/100 частин, будинковолодіння АДРЕСА_1, згідно другого варіанту розподілу будинковолодіння зазначеного у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 08 грудня 2014 року № 1627/1628/1629, за яким виділити позивачеві веранду площею 6,20 кв. м, передню площею 6,50 кв. м, санвузол площею 3,30 кв. м, житлові кімнати площею 9,00 кв. м, площею 19,30 кв. м та площею 11 кв. м, кухню площею 9,10 кв. м, а також ганок «гн», вбиральню «Е», погріб «пг», колодязь «к», ? частину огорожі, і стягнути з відповідачів грошову компенсацію в розмірі 88 879,76 грн, а також припинити право приватної спільної часткової власності щодо виділеної частини домоволодіння;

- виділити у натурі та визнати за позивачем право власності на 57/100 частин земельної ділянки, що становить 739 кв .м від загального розміру земельної ділянки розташованої у АДРЕСА_1, відповідно до третього варіанту розподілу зазначеного у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 08 грудня 2014 року № 1627/1628/1629, і припинити право приватної спільної часткової власності на вище вказану земельну ділянку;

- стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 понесені судові витрати в розмірі 6 377,70 грн.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 січня 2015 року позов задоволений.

Виділене в натурі та визнане за ОСОБА_6 право власності, з відступом від ідеальних часток на 37/100 частин, будинковолодіння АДРЕСА_1 згідно другого варіанту розподілу будинковолодіння, зазначеного у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 08 грудня 2014 року № 1627/1628/1629, за яким виділені позивачеві:

1) по житловому будинку: веранду 1-1 площею 6,20 кв. м; передню 1-2 площею 6,50 кв. м; санвузол 1-3 площею 3,30 кв. м; житлові кімнати 1-4 площею 9,00 кв. м , 1-5 площею 19,30 кв. м та 1-6 площею 11,00 кв. м; кухню 1-7 площею 9,10 кв. м, всього по житловому будинку - 64,40 кв. м загальною вартістю 40 568 грн;

2) по надвірним спорудам: ганок «гн», вбиральню «Е», погріб «пг», колодязь «к», ? частину огорожі, загальною вартістю 13 954 грн, а всього по будинковолодінню на загальну суму 54 522 грн.

Залишені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у приватній спільній частковій власності, з відступом від ідеальних часток, 63/100 частин спірного будинковолодіння згідно другого варіанту розподілу зазначеного у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 08 грудня 2014 року № 1627/1628/1629 (графічний варіант розподілу наведений у додатку № 4 до висновку експертизи, де виділена їм частка позначена жовтим кольором) за яким:

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишені на праві приватної спільної часткової власності:

1) по житловому будинку: коридор 2-1 площею 3,00 кв. м; передню 2-2 площею 5,70 кв. м; передню 2-3 площею 5,70 кв. м; житлові кімнати 2-4 площею 18,00 кв. м, 2-5 площею 9,50 кв. м та 2-6 площею 5,90 кв. м; санвузол 2-7 площею 4,60 кв. м; веранду 2-8 площею 39,10 кв. м; кухню 2-9 площею 9,20 кв. м, а всього по житловому будинку 100,70 кв. м загальною вартістю 62 382 грн;

2) по надвірним спорудам: сарай «Б»; гараж «Г»; сарай «Д»; ? частину огорожі, загальною вартістю 29 641 грн, а всього по будинковолодінню на загальну суму 92 023 грн.

Припинене право спільної часткової власності у зазначеному будинковолодінні щодо вказаної частини майна належної ОСОБА_6 на праві приватної власності. Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у зв'язку зі збільшенням розміру їх частки на користь ОСОБА_6 грошову компенсацію, по 44 439,88 грн з кожного.

Виділені в натурі ОСОБА_6 та визнане за нею право приватної власності на 57/100 частин земельної ділянки, що становить 739 кв. м від загального розміру земельної ділянки, розташованої у АДРЕСА_1, відповідно до третього варіанту розподілу зазначеного у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 08 грудня 2014 року № 1627/1628/1629 (графічний варіант розподілу представлений у додатку № 7, де земельна ділянка ОСОБА_6 позначена синім кольором на схемі).

Залишена ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у приватній спільній частковій власності земельна ділянка площею 558 кв. м відповідно до вказаного варіанту експертизи (у додатку № 7 позначено жовтим кольором на схемі).

Встановлений сервітут для обслуговування будівель і споруд загальною площею 7,0 кв. м на користь ОСОБА_6 Лінія розподілу проходить по лінії розподілу житлового будинку (відрізок А-Д-Е) до точки Й, яка знаходиться на відрізку, що перпендикулярний межі на АДРЕСА_1 (огорожа) довжиною 17,69 м (позначений К-Й).

Припинене право приватної спільної часткової власності на вище вказану земельну ділянку, належну на праві приватної власності ОСОБА_6

Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 понесені нею судові витрати, по 3 188,85 грн з кожного відповідача.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем доведено підстави позову щодо належності сторонам у справі на праві спільної часткової власності нерухомого майна, неможливість його поділити в позасудовому порядку, необхідність поділу спірного майна у спосіб, вказаний судом першої інстанцій у рішенні суду.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 05 жовтня 2016 року рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 січня 2015 року змінено. Позов ОСОБА_6 задоволений частково.

Виділені в натурі та визнане право власності за ОСОБА_6, з відступом від ідеальних часток, на 35/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого у АДРЕСА_1, згідно четвертого варіанту розподілу зазначеного у висновку додаткової судової будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 29 липня 2016 року № 494/495/503 (графічний варіант розподілу наведений у додатку № 5 до висновку експертизи, де виділена частка ОСОБА_6 позначена синім кольором) за яким:

ОСОБА_6 виділені:

1) по житловим будівлям: літ. а2: веранду 1-1 площею 6,2 кв. м; літ. А1-1: передню 1-2 площею 6,5 кв. м; санвузол 1-3 площею 3,3 кв. м; житлову 1-4 площею 9,0 кв. м, житлову 1-5 площею 19,3 кв. м, літ. А-1: житлову 1-6 площею 11,0 кв. м; кухню 1-7 площею 9,1 кв. м, всього по житловим будівлям 64,4 кв. м, загальною вартістю 64 910 грн;

2) по надвірним будівлям: літ. «гн»: ганок, літ. «Д»; сарай, літ. «Е»; вбиральню; літ. «к»; колодязь; ворота № 1, огорожу № 3, загальною вартістю 17 056 грн, а всього по житловому будинку з надвірними будівлями на загальну суму 81 966 грн.

Залишені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у приватній спільній частковій власності, з відступом від ідеальних часток, 65/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями (ОСОБА_7 - 59/100 та ОСОБА_8 - 6/100), розташованого у АДРЕСА_1, згідно четвертого варіанту розподілу зазначеного у висновку додаткової судової будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 29 липня 2016 року № 494/495/503 (графічний варіант розподілу наведений у додатку № 5 до висновку експертизи, де виділена їм частка позначена жовтим кольором) за яким:

- ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишені на праві приватної спільної часткової власності:

1) по житловим будівлям: літ. а2: сіни 2-1 площею 3,0 кв. м; літ. А-1: передню 2-3 площею 5,7 кв. м; житлову 2-4 площею 18,0 кв. м; житлову 2-5 площею 9,5 кв. м; літ. а: передню 2-2 площею 5,7 кв. м; житлову 2-6 площею 5,9 кв. м; житлову 2-7 площею 4,6 кв. м; кухню 2-9 площею 9,2 кв. м; літ.а3: веранду 2-8 площею 39,1 кв. м, всього по житловим будівлям 100,7 кв. м загальною вартістю 99 810 грн;

2) по надвірним будівлям: літ.«Б»: гараж; літ. «Г»: гараж; літ. «пг»: погріб; огорожу № 2, ворота № 4, загальною вартістю 52 696 грн, а всього по житловому будинку з надвірними будівлями на загальну суму 152 506 грн.

Припинене право спільної часткової власності ОСОБА_6 на вищезгаданий житловий будинок з надвірними будівлями.

Зобов'язано ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 провести обладнання квартир самостійними системами опалення, електропостачання, водопостачання, іншими інженерними системами та самостійними виходами на горище з дотриманням вимог Державних будівельних норм і правил (далі - ДБН).

Зобов'язано ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 розподіл горищного приміщення житлового будинку робити по лінії розподілу житлового будинку без зведення перегородок з дотриманням вимог ДБН.

Стягнуті з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 7 282,42 грн та з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 740,58 грн грошової компенсації.

Виділені в натурі ОСОБА_6 та визнане за нею право приватної власності на 57/100 частин земельної ділянки, що становить 739 кв. м від загального розміру земельної ділянки, розташованої у АДРЕСА_1, відповідно до четвертого варіанту розподілу зазначеного у висновку додаткової судової будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 29 липня 2016 року № 494/495/503 (графічний варіант розподілу наведений у додатку № 9, де земельна ділянка ОСОБА_6 позначена синім кольором на схемі).

Залишені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у приватній спільній частковій власності 43/100 частин земельної ділянки, що становить 558 кв. м відповідно до вказаного варіанту наведеної експертизи (у додатку № 9 позначено жовтим кольором на схемі).

Встановлений ОСОБА_6 сервітут на право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд загальною площею 17,0 кв. м (пункт «ж» статті 99 Земельного кодексу України).

Встановлений ОСОБА_7, ОСОБА_8 сервітут на право проходу та проїзду на велосипеді площею 20,0 кв. м (пункт «а» статті 99 Земельного кодексу України), на право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд площею 6,0 кв. м (пункт «ж» статті 99 Земельного кодексу України), інші земельні сервітути площею 25,0 кв. м (пункт «з» статті 99 Земельного кодексу України).

Визначено, що лінія розподілу проходить по відрізкам побудови меж земельних ділянок:

- від точки М, розташованої на межі з ділянкою АДРЕСА_2, на відстань 1,56 м до точки А, розташованої на лінії поділу житлового будинку літ. «А-1»;

- від точки А, по лінії поділу житлового будинку літ. «А-1» (ламана лінія точка Б-В-Г) до точки Д;

- від точки Д під кутом по стіні веранди літ. «а2» до точки Е, розташованої на куті будівлі;

- від точки Е по прямій на відстань 4,90 м до точки Ж;

- від точки Ж під кутом на відстань 4,85 м до точки З, розташованої на куті сараю літ. «Д»;

- від точки З по стіні сараю літ. «Д» до точки И;

- від точки И по стіні сараю до точки Й, розташованої на куті будівлі;

- від точки Й по прямій на відстань 9,57 м до точки К, розташованої на межі АДРЕСА_1 (червона лінія).

Визначено, що точка К ділить межу земельної ділянки на АДРЕСА_1 на дві частини: ламана лінія 21,92 м (14,18 + 7,74) та ламана лінія 32,03 м (2,26 + 7,01 + 22,76).

Визначено, що точка М ділить тильну межу земельної ділянки (ділянка АДРЕСА_2) на дві частини: ламана лінія 36,28 м (4,02 + 4,82 + 8,85 + + 1,39 + 17,20) і 10,80 м, відповідно до графічно варіант 4 розподілу земельної ділянки наведено в додатку № 9, межі земельних ділянок визначеного розподілу показані червоним кольором.

Припинене право приватної спільної часткової власності ОСОБА_6 на вищевказану земельну ділянку.

Стягнуті з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 418 грн судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що суд першої інстанції припустився помилки, здійснюючи поділ спірного будинковолодіння і земельної ділянки яка відноситься до нього, на підставі висновку судової будівельно-технічної експертизи від 08 грудня 2014 року № 1627/1628/1629, оскільки таку експертизу було проведено без дослідження інвентарної справи № 9545 на житловий будинок АДРЕСА_1, яка містить на 96 аркушах технічні документи та на 48 аркушах правовстановлюючі документи, а тому покладені в основу рішення суду першої інстанції висновки експертизи викликають сумніви у їх правильності.

Тому ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 30 травня 2016 року за клопотанням представника ОСОБА_6 - ОСОБА_11 призначена у справі повторну судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено за домовленістю з ОСОБА_7 Сумському відділенню при Харківському науково-дослідному інституті судових експертиз імені заслуженого професора М. С. Бокаріуса.

Згідно висновку додаткової судової будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 29 липня 2016 року № 494/495/503 запропоновано сторонам чотири варіанти розподіл житлового будинку з надвірними будівлями та чотири варіанти поділу земельної ділянки.

Позивач і відповідач ОСОБА_8 погодилися з четвертим варіантом висновку додаткової судової будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи щодо розподілу житлового будинку з надвірними будівлями та з четвертим варіантом розподілу земельної ділянки.

Відповідач ОСОБА_7 не погодилися із жодним варіантом розподілу житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки, однак своїх варіантів поділу не запропонував.

За встановлених обставин справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновків про необхідність поділу спірного нерухомого майна за четвертими варіантами поділу будинку і земельної ділянки, запропонованими висновком експертизи від 29 липня 2016 року № 494/495/503, оскільки при такому поділі грошова компенсація, яку повинна сплатити ОСОБА_6 ОСОБА_7 та ОСОБА_8, у порівняні з іншими варіантами, є найменшою.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_7 просить змінити рішення Апеляційного суду Сумської області від 05 жовтня 2016 року та розділити між сторонами в натурі спірне нерухоме майно пропорційно до їх часток майна, з урахуванням фактичного порядку користування спільним майном, станом на 15 травня 1982 року (момент придбання ОСОБА_11 - попередній власник частки позивача). Детальний варіант поділу будинку і земельної ділянки, який на переконання ОСОБА_7 має бути проведений в судовому порядку, відповідач вказав у прохальній частині його касаційної скарги.

Касаційна скарга ОСОБА_7 мотивована тим, що при вирішенні спору апеляційний суд неправильно провів поділ спірного майна з урахуванням часток сторін у справі станом на час звернення до суду ОСОБА_6 з цим позовом, оскільки попередньому власнику частини спірного майна, яка належить позивачеві, належало не 57/100 частин спірного будинковолодіння, а лише 21/100 його частина (станом на 15 травня 1982 року), і зміна часток сторін у праві спільної часткової власності, яка відбулася в подальшому внаслідок будівництва, не є законною, не впливає на порядок фактичного користування власністю сторонами у справі та на її поділ.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 жовтня 2016 року, крім іншого, відкрите касаційне провадження у справі, роз'яснене сторонам право на подання заперечення на касаційну скаргу.

У запереченні на касаційну скаргу, поданому в листопаді 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, відповідач ОСОБА_8 просить відхилити касаційну скаргу і залишити в силі рішення суду апеляційної інстанції.

Заперечення на касаційну скаргу мотивоване тим, що апеляційний суд поділив між сторонами у справі спільну часткову власність з дотриманням вимог закону, з урахуванням чинних правовстановлюючих документів сторін на їх частки у праві спільної часткової власності, з урахуванням фактичного користування сторонами спільною власністю та на підставі законних висновків експертизи з цього питання. Водночас, касаційна скарга ґрунтується на припущеннях, а тому її вимоги задоволенню не підлягають.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 лютого 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

06 лютого 2018 року справу передано на розгляд Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 08 жовтня 2018 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (частина 2 статті 364 ЦК України).

Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається.

Виходячи з аналізу змісту статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо. У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Аналогічний принцип, як правило, застосовується і при поділу (виділу) співвласнику частини земельної ділянки, яка відноситься до будинковолодіння та є об'єктом права спільної часткової власності.

При вирішенні цього спору на підставі чинних правовстановлюючих документів сторін у справі стосовно їх часток у спірному нерухомому майні, яке є об'єктом права спільної часткової власності позивача і відповідачів у справі, апеляційний суд дійшов обґрунтованих висновків, про те, що позивачеві належить на праві власності 57/100 частин будинку на АДРЕСА_1, і позивач є власником земельної ділянки за цією ж адресою: площею 0,0570 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель; площею 0,0169 га - для ведення особистого селянського господарства.

Також апеляційний суд дійшов обґрунтованих висновків про необхідність проведення у справі повторної експертизи з метою з'ясування питання щодо можливості та способу виділу частки позивача зі спірного нерухомого майна, яке є об'єктом права спільної часткової власності сторін у справі. Вичерпні мотиви з цього приводу апеляційний суд вказав у своєму рішенні.

Висновки додаткової судової будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 29 липня 2016 року № 494/495/503, а також згоду позивача і одного з відповідачів з одним можливим варіантом виділу в натурі частки позивача (варіант 4), апеляційний суд поклав в основу своїх висновків про необхідність часткового задоволення позовних вимог у справі.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_7 не свідчать, що апеляційним судом при вирішенні спору порушено вимоги процесуального права чи неправильно застосовано норми матеріального права. Посилання ОСОБА_7, що поділ (виділ) спірного нерухомого майна, яке є об'єктом права спільної часткової власності, має бути проведено пропорційно до часток сторін станом на травень 1982 року є безпідставними, оскільки розмір часток співвласників у спірному будинку та земельній ділянці, на якій знаходиться будинок, змінився і суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частку нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки на час вирішення відповідного спору судом.

Доводи і посилання касаційної скарги ОСОБА_7 фактично зводяться до необхідності переоцінки касаційним судом зібраних у справі доказів та встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, однак відповідно до статті 400 ЦПК України Верховний Суд не наділений такими процесуальними повноваженнями.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оспорюване судове рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419, підпунктом 4 пункту 1 розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України,

Постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Сумської області від 05 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

А.О. Лесько

В.В. Пророк

В.М. Сімоненко

І.М. Фаловська