АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 686/9834/17
Провадження № 22-ц/792/183/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Філіпчук О.С.,

з участю: представника ОСОБА_4 ОСОБА_5,

представника ТОВ «Кей-Колект» Кудельського А.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/9834/17 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2017 року (суддя Продан Б.Г.) у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Пруняк Наталія Мефодіївна, ОСОБА_11, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», про визнання недійним договору іпотеки.

Заслухавши доповідача, пояснення представників позивача і третьої особи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

25 травня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2011 року визнано незаконним і скасовано розпорядження Хмельницької квартирно-експлуатаційної частини району №92 від 22 листопада 2005 року про передачу квартири АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та визнано недійсним свідоцтво про право власності відповідачів на цю квартиру, видане 23 листопада 2005 року. На виконання рішення він звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно. Однак, рішенням від 21 квітня 2017 року йому було відмовлено у скасуванні запису про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у зв'язку із наявністю в Єдиному реєстрі заборон відчужень об'єктів нерухомого майна інформації про зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно (квартири АДРЕСА_1).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна НОМЕР_1 йому стало відомо, що 22 грудня 2006 року між ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» був укладений договір іпотеки №1471, предметом якого є квартира АДРЕСА_2. Зазначений договір укладений з метою забезпечення зобов'язань позичальника ОСОБА_11 за кредитним договором.

У зв'язку з порушенням його права при приватизації квартири, договір іпотеки укладений з порушенням вимог чинного законодавства. Тому, позивач просив визнати недійсним договір іпотеки від 22 грудня 2006 року, укладений між відповідачами.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 28 листопада 2017 року позов задоволено. Визнано недійсним договір іпотеки від 22 грудня 2006 року, укладений між ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» про передачу в іпотеку квартири АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсиббанк», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, просило його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначало, що рішення є незаконним і необґрунтованим. Судом неправильно застосовано норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. На думку апелянта, при ухваленні рішення не враховано обставини дотримання іпотекодержателем та іпотекодавцем вимог законодавства України на час укладання договору іпотеки від 22 грудня 2006 року. До спірних правовідносин судом не застосована ст. 23 Закону України «Про іпотеку».

Згідно з п.п. 8 п. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_4 визнав апеляційну скаргу необґрунтованою у повному обсязі. Представник ТОВ «Кей-Колект» підтримав доводи апеляційної скарги.

Інші учасники справи не з'явилися, про розгляд справи належним чином повідомлені.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 26 жовтня 2011 року, яке набрало законної сили, у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Хмельницької квартирно-експлуатаційної частини району про визнання недійсним розпорядження та свідоцтва про право власності на квартиру було визнано незаконним і скасовано розпорядження Хмельницької квартирно-експлуатаційної частини району №92 від 22 листопада 2005 року про передачу квартири АДРЕСА_2 у власність ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та визнано недійсним свідоцтво про право власності ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на зазначену квартиру, видане Хмельницькою квартирно-експлуатаційною частиною району 23 листопада 2005 року.

Цим рішенням встановлено, що на час приватизації спірної квартири в ній постійно проживали відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, а позивач ОСОБА_4 не проживав у зв'язку з роботою за межами України. Суд прийшов до висновку, що станом на 22 листопада 2005 року за позивачем ОСОБА_4 зберігалося право на жиле приміщення і він мав право на безоплатне отримання у власність частини квартири нарівні з іншими, оскільки приватизація житла була можлива лише за письмової згоди наймача та усіх членів його сім'ї, у тому числі і ОСОБА_4, а такої згоди останній не надавав.

Згідно з договором іпотеки №1471 від 22 грудня 2006 року, укладеним між ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк», з метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника ОСОБА_11 за договором про надання споживчого кредиту, в іпотеку була передана квартира АДРЕСА_2.

Наведене підтверджується матеріалами справи і не заперечується сторонами.

При задоволенні позову суд виходив з того, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. В іпотеку могла бути передана квартира, що є у спільній власності, лише за нотаріально засвідченою згодою усіх співвласників.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Статтею 5 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що предметом іпотеки може бути об'єкт нерухомого майна, який належить іпотекодавцю на праві власності.

Відповідно до ст. 6 цього Закону майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально засвідченою згодою усіх співвласників. Іпотекодавець зобов'язаний до укладання іпотечного договору попередити іпотекодержателя про всі відомі йому права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки, в тому числі ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку.

Згідно з ч. 1 і ч. 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

На підставі ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

З урахуванням того, що свідоцтво про право власності іпотекодавців ОСОБА_9, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 на квартиру АДРЕСА_1 визнано судом недійсним, воно вважається недійсним з моменту його видачі, тобто з 23 листопада 2005 року. Отже, 22 грудня 2006 року ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8 не мали права на передачу квартири в іпотеку.

Тому, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про визнання недійсним договору іпотеки через недотримання вимог законодавства при його укладенні.

У зв'язку з наведеним не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної скарги про дотримання іпотекодержателем та іпотекодавцем вимог законодавства України на час укладання договору іпотеки.

Посилання в апеляційній скарзі на помилкове не застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин вимог ст. 23 Закону України «Про іпотеку» не заслуговує на увагу, оскільки ця норма не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» передбачено правові наслідки переходу права власності на предмет іпотеки до третьої особи.

Інші доводи апеляційної скарги на законність судового рішення не впливають і висновки суду не спростовують.

Рішення суду першої інстанції ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 березня 2018 року.

Суддя-доповідач /підпис/ О.І. Талалай

Суддя /підпис/ Л.М. Грох

Суддя /підпис/ А.М. Костенко

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай