Дата документу 31.10.2018 Справа № 320/7196/16-ц
ЗАПОРІЗЬКІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №320/7196/16 Головуючий у 1 інстанції: Фомін В.А.
Провадження № 22-ц/807/230/18 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«31» жовтня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2,

секретар: Книш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» ОСОБА_4 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 грудня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2016 року ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» звернулось суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 25 червня 2008 року між ВАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит», та відповідачем був укладений кредитний договір № 10-1573-068-Абн, згідно умов якого банк надав позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повторності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 15 070 (п'ятнадцять тисяч сімдесят) доларів США з оплатою по процентній ставці 13,00 (тринадцять) процентів річних. Додатковим договором № 1 від 30.01.2012 року змінено дату закінчення кредитного договору змінено розмір щомісячного ануїтентного платежу з 179,40 доларів США на 190 доларів США, пункти договору та графік зниження розміру заборгованості викладено в новій редакції.

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та ОСОБА_5Ю 25 червня 2008 року укладено договір застави автомобіля марки КІА, модель CERATO, тип легковий сєдан, 2008 року випуску, колір сірий, шасі (кузов, рама) №Y6LFE26/KNEFE2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить позичальнику.

Банк виконав свої зобовязання за кредитним договором в повному обсязі. В свою чергу, позичальник свої зобовязання за кредитним договором не виконував, в наслідок чого утворилась заборгованість станом на 26 серпня 2016 року в розмірі 415 428,63 грн., яка складається з: 2756,35 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 69 816,18 грн. строкової заборгованості по основному боргу; 4286,30 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 108 568,61 грн. простроченої заборгованості по основному боргу; 66,12 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 1674,77 грн. строкової заборгованості по відсоткам; 2131,70 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 53994,29 грн., простроченої заборгованості по відсоткам; 3964,68 грн. простроченої заборгованості по щомісячній комісії; 177 428 грн. пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсоткам.

Посилаючись на зазначені обставини, просило стягнути з відповідача на користь ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» заборгованість за кредитним договором №10-1573-068Абн від 25 червня 2008 року в сумі 415 428,63 грн. та судові витрати в сумі 6231,43 грн.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 грудня 2017року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, ПАТ «ОСОБА_3 та кредит» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на направлення відповідачу листа-вимоги до звернення до суду в жовтні 2016 року, надання детального розрахунку заборгованості, відсутність доказів на спростування розрахунку, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, вирішити питання про судові витрати.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).

Аналогічні вимоги містились в ст. 213 ЦПК України у редакції на дату ухвалення судового рішення.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наданий розрахунок заборгованості не є належним доказом, оскільки не містить відомості щодо детального розпису загальної заборгованості по тілу кредиту, відсоткам, комісійній винагороді; відсутня інформація за який період та яка сума заборгованості за тілом кредиту врахована для нарахування пені, так само відсутня інформація за який період та яка сума заборгованості за відсотками по кредиту врахована для нарахування пені. Не надано доказів отримання відповідачем вимоги про погашення заборгованості.

Проте з таким висновком не погоджується колегія суду.

За положеннями п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.

За приписами ч. 1 ст. 207 ЦК України договір вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Статтею 642 ЦК України визначено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила кошти за користування кредитом), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 червня 2008 року між ВАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит», та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 10-1573-068-Абн, згідно з умовами якого ОСОБА_5 отримав кредит у сумі 15070,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13% річних (п. 2.1), з кінцевим терміном повернення 24 червня 2015 року (п. 3.2) (а.с. 17-18).

Відповідно до п. 3.3 кредитного договору ОСОБА_5 зобовязався щомісячно в термін з «1» по «10» число кожного місяця здійснювати погашення позичкової заборгованості за кредитними ресурсами у складі щомісячного ануїтетного платежу, розмір якого становить 179 доларів 40 центів США відповідно до Графіку зниження розміру заборгованості (Додаток №1), який є невідємною частиною договору. У складі ануїтетного платежу також сплачуються проценти за користування Кредитним и ресурсами. Останню сплату ануїтетного платежу ОСОБА_5 здійснити не пізніше 24 червня 2015 року (а.с. 17).

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 10-1573-068-Абн від 25 червня 2008 року між ВАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит», та ОСОБА_5 був укладений договір застави автомобіля № 10-1573-068Z та додатковий договір № 1 до договору застави автомобіля № 10-1573-068Z від 25.06.2008 року (а.с. 21-24). За умовами договору предметом застави є автомобіль марки «КІА», модель «CERATO», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску, що належить ОСОБА_5

30 січня 2012 року сторони уклали додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 10-1573-068-Абн від 25 червня 2008 року, якою передбачили збільшення періоду кредитування на два роки, встановили обовязок щодо повернення кредитних ресурсів до 25 червня 2017 року; змінили розмір щомісячного ануїтетного платежу з 179,40 доларів США на 190,00 доларів США відповідно до графіку зниження розміру заборгованості, викладено п.4.3. Кредитного договору у новій редакції (а.с. 19-20).

Відповідно до п. 3.5 кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів. Відповідно до п. 4.7. кредитного договору позичальник щомісяця, в строк з «1» по «10» число кожного місяця, сплачує щомісячну комісійну винагороду за надання кредитних ресурсів у розмірі 109,63 грн. Згідно п. 6.1. кредитного договору за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення Позичальником строків платежів, передбачених п. 3.2, 3.3, 3.5, 4.3, 4.4, 4.6, 4.7, 4.7, 4.8 договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобовязання сплати процентів за весь час фактичного користування кредитними ресурсами.

Факт отримання кредитних коштів відповідач не заперечував ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції.

За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Положення ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10.06.2015р. у справі № 6-449цс15.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України).

Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.6-16) та не спростовано відповідачем, кошти в сумі 15 070 грн. були отримані ОСОБА_5, а в подальшому відповідач, користуючись кредитними коштами, періодично сплачував заборгованість за наданим кредитом, останній платіж було внесено 08 вересня 2015 року (а.с.10).

Відповідно до ст.57 ЦПК України, частини першої статті 58 ЦПК України (у редакції на дату ухвалення судового рішення) доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

За розрахунком банку відповідач станом на 26 серпня 2016 року має заборгованість в розмірі 415 428,63 грн., яка складається з: 2756,35 доларів США (що за офіційним курсом НБУ становить 69 816 гривень 18 коп.) - строкова заборгованість по основному боргу; 4286,30 доларів США ( що за офіційним курсом НБУ становить 108 568 гривень 61 коп.) - прострочена заборгованість по основному боргу; 66,12 доларів США ( що за офіційним курсом НБУ становить 1674 гривні 77 коп.) - строкова заборгованість по відсоткам; 2131,70 доларів США ( що за офіційним курсом НБУ становить 53 994 гривень 29 коп.) - прострочена заборгованість по відсоткам; 3964 гривні 68 коп. - прострочена заборгованість по щомісячній комісії; 177 428 грн. - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсоткам (а.с.6-16).

Зазначений розрахунок, який викладений на 11 аркушах, не суперечить положенням ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», містить: суму заборгованості по кредиту, по сплаті процентів, комісійної винагороди, пені, а також загальний розмір заборгованості із зазначенням: суми чергового платежу, дати та суми фактичного погашення суми кредиту та відсотків, днів прострочення, суми простроченого кредиту та відсотків.

Зазначаючи в рішенні про те, що розрахунок заборгованості повинен бути обовязково скріплений печаткою, суд не послався на норму закону, якою він керувався.

Підсумковий розрахунок загальної заборгованості згідно умов кредитного договору № 10-1573-068-Абн від 25.06.2008 року містить підписи головного бухгалтера та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» (а.с.16).

На спростування наданого банком розрахунку відповідач не надав належних та допустимих доказів.

За вказаних обставин помилковим є висновок суду першої інстанції про неналежність доказу розрахунку заборгованості за кредитним договором та недоведеність обставин позовних вимог.

Крім того, нормами чинного законодавства не передбачена обовязковість направлення позивачем листа-вимоги до подачі позову про стягнення заборгованості за кредитним договором про відсутність доказів отримання відповідачем якої посилається суд, вказуючи про недоведеність позовних вимог.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та про наявність передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції відповідно до п.2,4 ч.1 ст.376 ЦПК України з прийняттям нової постанови про задоволення позову ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» має право на компенсацію відповідачем судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, в розмірі 6231,43 грн.., за подання апеляційної скарги - в розмірі 9347,14 грн., всього розмір компенсації судового збору, яка підлягає стягненню з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит», становить 15 578,57 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 грудня 2017 року у цій справі скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» заборгованість за кредитним договором №10-1573-068Абн від 25 червня 2008 року станом на 26 серпня 2016 року в в загальному розмірі 415 428,63 грн., з яких: 2756,35 доларів США, (що за офіційним курсом НБУ становить 69 816 гривень 18 коп.) - строкова заборгованість по основному боргу; 4286,30 доларів США ( що за офіційним курсом НБУ становить 108 568 гривень 61 коп.) - прострочена заборгованість по основному боргу; 66,12 доларів США ( що за офіційним курсом НБУ становить 1674 гривні 77 коп.) - строкова заборгованість по відсоткам; 2131,70 доларів США ( що за офіційним курсом НБУ становить 53 994 гривень 29 коп..) - прострочена заборгованість по відсоткам; 3964 гривні 68 коп. -прострочена заборгованість по щомісячній комісії; 177 428 грн. - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсоткам.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» судові витрати в сумі 15 578 гривень 57 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 02 листопада 2018 року.

Головуючий

Судді: