Справа № 524/7832/17
Провадження № 2/524/534/18
24.09.2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі:
головуючого судді - Кривич Ж.О.,
секретаря судового засідання - Крижановської Я.О.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
До суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, позовні вимоги уточнила, просила суд усунути перешкоди у здійсненні нею права власності на квартиру та зняти з реєстрації ОСОБА_2 за адресою: квартира АДРЕСА_1.
В обґрунтування позову зазначає, що вона перебувала у шлюбних відносинах з відповідачем. Шлюб між ними розірвано. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 13.06.2000 року ОСОБА_3 придбала квартиру АДРЕСА_2. Після розірвання шлюбу у картирі залишилось зареєстровано місце проживання колишнього чоловіка. На теперішній час відповідач у квартирі не проживає, не сплачує за комунальні послуги та не несе інших витрат по її утриманню, особистих речей ОСОБА_2 у будинку немає, відповідач жодним чином не піклується про утримання житлового приміщення, комунальні платежі не сплачує. Просила усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом зняття відповідача з реєстрації.
Представник позивача ОСОБА_4 уточнені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, просила справу слухати без її участі.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, письмово про причини неявки суд не повідомляв, відзиву на позов до суду не направив.
Представник третьої особи Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, пояснень на позов суду не направив.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Керуючись ст. 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи.
Ухвалою судді від 20.10.2017 року по справі відкрито провадження.
24.04.2018 року позивач уточнила позовні вимоги.
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.
Сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2, перебували у шлюбних відносинах з 11.09.1989 року. Шлюб між сторонами було розірвано за рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13.08.2013 року.
Згідно договору купівлі-продажу квартири від 13.06.2000 року ОСОБА_3 придбала квартиру АДРЕСА_2.
Після розірвання шлюбу сторони не спілкуються, з травня 2013 року відповідач виїхав на інше постійне місце проживання.
В квартирі позивач проживає сама, що підтверджується довідкою ТОВ «Житлорембудсервіс» № 2471 від 18.09.2017 року (а.с. 11).
На теперішній час відповідач в зазначеному помешканні не проживає, не сплачує за комунальні послуги та не несе інших витрат по утриманню квартири, особистих речей у помешканні не має.
Факт непроживання ОСОБА_2 в квартирі з травня 2013 року по теперішній час підтверджується актом ТОВ «Житлорембудсервіс» № 1276 від 02.10.2017 року (а.с. 12).
Внаслідок реєстрації місця проживання ОСОБА_2 позивач зобов'язана нести додаткові витрати на утримання житла та сплату комунальних послуг.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь - яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. У відповідності до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.
Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, а відповідно ч. 2 ст. 405 цього Кодексу член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Суд, аналізуючи отримані докази та вказані норми законодавчих актів, приходить до висновку, що відповідач втратив право користування спірним житловим приміщенням, не проживаючи в ньому понад один рік, без поважних причин.
При цьому, суд враховує, що відповідач, продовжуючи бути зареєстрованим у спірному житловому приміщенні, фактично чинить перешкоди власнику цього приміщення, оскільки нарахування вартості житлово - комунальних послуг здійснюється з урахуванням кількості зареєстрованих осіб.
Згідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Постановою Верховного суду України № № 6-709цс16 від 16.11.2016 року визначено, що відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік.
П. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02 березня 2016 року за № 207, передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні нею права власності на квартиру та зняття з реєстрації ОСОБА_2 підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Враховуючи вище викладене, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений нею судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.
Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 - задовольнити .
Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права власності на квартиру та зняти з реєстрації ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_3) за адресою: квартира АДРЕСА_2
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_3) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_3) сплачений нею судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Автозаводський районний суд м. Кременчука.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя