справа №619/2549/18
провадження №2/619/1218/18
01 листопада 2018 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
в складі: головуючого судді Калиновської Л.В.,
за участю секретаря судового засідання Суржкової В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Дергачівський РС ГУ ДМС України в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-
Позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду Дергачівського району Харківської області з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що квартира АДРЕСА_1 у якій вона проживає та має місце реєстрації разом з відповідачем ОСОБА_2 - є не приватизованою. За вказаною адресою зареєстрований син позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та онука ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.Відповідач у справі - ОСОБА_5 - є також сином позивача.Вказане житлове приміщення було надане позивачу у користування разом (нарівні) з нею та його синами.Родинні відносини між позивачем та ОСОБА_2 підтверджується записом в паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 виданого Солоницівським ВМ Дергачівського РВ ГУМВС в Харківській області 03.04.2001 року, та свідоцтвом про народження НОМЕР_2 видане 27.08.1985 року Полівською селищною радою Дергачівського району Харківської області.
Як вказує позивач, відповідач ОСОБА_2 не дивлячись на свою реєстрацію у квартирі, з травня 2016 року не проживає за вказаною адресою, та фактично проживає за іншою адресою, яка позивачу не відома. Крім того відповідач не приймає участі в утриманні квартири, комунальні послуги - не сплачує. Його особисті речі у квартирі - відсутні.Позивач зазначив, що основною причиною по визнанню відповідача таким, що втратив право на проживання є та обставина, що через реєстрацію відповідача вона вимушена сплачувати за нього комунальні послуги.Крім того, в зв'язку з реєстрацією відповідача у квартирі - у позивача почали виникати складнощі у оформленні субсидії.
Позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу без її участі, про що надала суду письмову заяву.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно, шляхом виклику до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.
Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, причини неявки визнані судом неповажними, і тому неявка відповідача не може бути перешкодою для заочного розгляду судом справи, що відповідає положенням частини 1 статті 280 ЦПК України.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
Суд, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме згідно наданою позивачем документацією, квартира АДРЕСА_1 у якій вона проживає та зареєстрована разом з відповідачем ОСОБА_2 є не приватизованою (ордер на житлове приміщення №19 від 08.10.1996, рішення виконавчого комітету Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 12.05.2009).
Згідно довідки КП «Солоницівське житлово-експлуатаційне господарство» від 14.06.2018 №2350 наданої ОСОБА_1, про те, що вона дійсно проживає і зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 разом з нею зареєстровані: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, 1990 року народження, ОСОБА_4, 2018 року народження.
Відповідач у справі є сином позивача, що підтверджується записом в паспорті громадянки України ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 виданого Солоницівським ВМ Дергачівського РВ ГУМВС в Харківській області 03.04.2001 року, та свідоцтвом про народження НОМЕР_2 видане 27.08.1985 року Полівською селищною радою Дергачівського району Харківської області.
Як вказує позивач, відповідач з травня 2016 року не проживає за адресою: АДРЕСА_1 що підтверджується актом, який складено 11.06.2018 року депутатом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області ОСОБА_7 у присутності свідків.
Таким чином суд вважає, що відсутність відповідача свідчить про те, що він добровільно залишив спірне житлове приміщення.
Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суб'єктами права приватної власності, згідно ст.325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Конституцією України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Так, відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Так, відповідно до вимог Цивільного кодексу України право на проживання відповідача в належному позивачу житловому приміщенні залежить від права самого власника і є похідним від нього.
Згідно зі ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що вказаний позов підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 263, 265, 268, 279 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя Л. В. Калиновська