Справа №295/1326/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Перекупка І.Г.,

при секретарі Поліщук К.Г.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

за участю відповідача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у приміщенні Богунського районного суду м. Житомира у відкритому судовому засіданні справу за позовом Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира (Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради) до ОСОБА_2 про стягнення суми виплаченої державної соціальної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

05 лютого 2018 року Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення виплаченої державної соціальної допомоги дитині ОСОБА_4, 11.03.2000 року, за період з 01.06.2017 року до 31.07.2017 року в сумі 1777,00 грн. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач не мала права на отримання допомоги, оскільки батька дитини рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 25.05.2017 року було визнано безвісти відсутнім, про що вона не повідомила у десятиденний строк орган соціального захисту населення, отже за період з 01.06.2017 р до 31.07.2017 р вона не мала права на отримання допомоги. З 01.08.2017 року припинено виплату допомоги у звязку з визнанням батька дитини померлим.

Відповідач подала відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнала. На обґрунтування заперечень зазначила, що тимчасова допомога на її дитину призначена на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 29.08.2017 р. по справі № 295/7728/17, яким визнано незаконною відмову Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира у призначенні тимчасової допомоги на дитину та зобовязано призначити її, починаючи з 01.06.2017 р. Рішення суду набрало законної сили, отже, в силу ст. 14 Конституції України, є обовязковим до виконання. Вважає, оскільки допомога була призначена у звязку з невстановленим місцем проживанням батька дитини, то визнання його на підставі рішення суду безвісно відсутнім лише підтверджує, що місце його перебування було дійсно невідоме.

Ухвалою судді Богунського районного суду міста Житомира від 06.02.2018 р. на підставі ч.1 ст.185 ЦПК України позовну заяву було залишено без руху. Після усунення позивачем недоліків позовної заяви ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 26.02.2018 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

За заявами представника позивача та відповідача судовий розгляд справи двічі відкладався.

На підставі ч.1 ст.55 ЦПК України у звязку з припиненням юридичної особи Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира суд залучив до участі у справі правонаступника позивача - Департамент соціальної політики Житомирської міської ради.

Заслухавши доводи сторін, їх представників, повно, всебічно та обєктивно дослідивши безпосередньо в судовому засіданні надані докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно свідоцтва про народження ОСОБА_4,11.03.2000 р. н., матірю дитини є відповідач по справі ОСОБА_2, батьком - ОСОБА_5 (а.с.11). Батько дитини ОСОБА_5, 17.11.1978 р. н. перебував у розшуку з 21.07.2008 р. Житомирським ВП ГУНП в Житомирській області за скоєння злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України як особа, яка ухилялась від виконання вироку. Місце знаходження ОСОБА_5 згідно довідки Житомирського ВП ГУНП у Житомирській області № 354 від 14.06.2017 р. станом на 14.06.2017 р. не встановлено (а. с.12).

15.06.2017 р. ОСОБА_2 звернулася із заявою до позивача про призначення їй тимчасової державної допомоги на дитину з посиланням на відсутність відомостей про місце проживання батька дитини, яка була їй призначена рішенням від 30.11.2017 р (а.с.5) на виконання постанови Богунського районного суду м. Житомира від 29.08.2017 р.

Правовідносини щодо забезпечення утримання дитини регулюються ст.51 Конституції України, ст.180,181 Сімейного кодексу України.

Відповідно ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття.

Частинами 8,9 ст.181 СК України визначено, якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сімї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Механізм призначення та виплати тимчасової державної допомоги визначений постановою Кабінету Міністрів України № 189 від 22.02.2006 року Про затвердження Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме (далі-Порядок).

Відповідно абзацу 3 пункту 2 Порядку тимчасова допомога призначається у разі, коли місце проживання (перебування) одного з батьків не встановлено.

У звязку з відмовою у призначенні тимчасової державної допомоги 17.07.2017 р. ОСОБА_2 звернулася з позовом до суду. Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 29.08.2017 р., залишеним без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2017 р., по справі № 295/7728/17 визнано незаконною відмову Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира у призначенні ОСОБА_2 тимчасової державної допомоги дитині та зобовязано призначити таку допомогу з 01.06.2017 р. (а.с.17).

Підпунктом 12 пункту 10 Порядку встановлено, що виплата тимчасової допомоги припиняється у разі смерті одного з батьків, зобов'язаного сплачувати аліменти, або визнання його в установленому порядку безвісти відсутнім чи оголошення померлим.

Частиною 2 пункту 10 Порядку встановлено, що про виникнення зазначених у цьому пункті обставин одержувач зобов'язаний повідомити у десятиденний строк орган соціального захисту населення. Разом з тим, зазначеним Порядком не встановлено обовязкової форми, в якій має бути здійснено повідомлення.

Судом встановлено, що за заявою ОСОБА_2 за участі заінтересованої особи Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 25.05.2017 р. по справі № 295/4283/17 ОСОБА_5, 17.11.1978 р. н., визнано безвісно відсутнім. ОСОБА_2 зазначила, що метою встановлення даного факту є необхідність призначення державної допомоги для її дитини ОСОБА_4, 11.03.2000 р. н. Рішення набрало законної сили 24.06.2017 р.

Частиною 3 пункту 10 Порядку встановлено, що виплата тимчасової допомоги припиняється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому виникла одна із зазначених обставин.

Виходячи з аналізу правових норм зазначеного Порядку підставою для прийняття органом соціального захисту населення розпорядження про припинення виплати тимчасової допомоги є наявність фактів, якими підтверджуються певні обставини.

При реалізації позивачем своїх повноважень суд враховує принцип, закріплений ч.2 ст. 19 Конституції України, відповідно якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд критично ставиться до доводів позивача на обґрунтування позовних вимог про те, що ОСОБА_2 протягом 10-денного строку не повідомила орган соціального захисту населення про факт визнання безвісно відсутнім ОСОБА_5, оскільки у справі окремого провадження № 295/4283/17 за заявою ОСОБА_2 позивач був залучений як сторона (заінтересована особа), отже станом на 15.06.2017 року - день подання заяви відповідачем про призначення допомоги- інформація про наявність рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25.05.2017 р. позивачу була відома. Отже, при прийнятті рішення щодо призначення чи відмови в призначенні ОСОБА_2 тимчасової державної допомоги позивач мав врахувати наявність відомих йому обставин, а також в межах повноважень, визначених абз.3 п.7 Порядку, отримати інформацію для перевірки достовірності даних.

Окрім того, пунктом 12 Порядку передбачено, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги.

Зазначеною нормою визначено вичерпний перелік випадків та умов, за яких допускається звернення до суду з метою стягнення сплаченої тимчасової допомоги.

Постанова КМУ № 189 від 22.02.2006 р., якою затверджено порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, є спеціальним нормативно-правовим актом, норми якого мають пріоритетне застосування при конкуренції із загальними нормами права.

За даних обставин відсутні підстави для стягнення суми сплаченої допомоги на дитину, оскільки місце проживання батька дитини не встановлено, отже немає можливості стягнення з нього коштів на утримання дитини.

Надаючи оцінку доводам позивача про те, що ОСОБА_2 були нанесені державі збитки на загальну суму 1777,00 грн, суд враховує наступне.

За загальними положеннями щодо захисту цивільних прав та інтересів правові відносини щодо відшкодування збитків регулюються ч. 1 ст. 22 ЦК України, якої встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відшкодування збитків є мірою відповідальності. Враховуючи відсутність договірних зобовязань між сторонами, до даних правовідносин мають застосовуватись норми гл.82 Цивільного кодексу про відшкодування шкоди. При вирішенні питання щодо наявності підстав для відшкодування шкоди має бути встановлена наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний звязок між шкодою та протиправною поведінкою та вина в заподіянні шкоди.

Відсутність одного з цих елементів не дає підстав і для застосування судом норм статті 22 та глави 82 ЦК України.

Суд встановив, що тимчасову державну допомогу на дитину позивачем було призначено на виконання рішення Богунського районного суду м. Житомира від 29.08.2017 р., яке набрало законної сили.

Відповідно ст.129-1 Конституції України судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено протиправності дій ОСОБА_2 та причинного звязку між шкодою та протиправною поведінкою. Разом з тим, відповідачем доведена відсутність її вини в заподіянні шкоди. За таких обставин відсутні підстави для відшкодування шкоди та задоволення позову.

Відповідно ст. 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

В силу ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Керуючись принципами верховенства права, розумності та справедливості, на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення суми виплаченої державної соціальної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи покладають у разі відмови в позові - на позивача.

У звязку з відмовою в позові судові витрати, які складаються зі сплати судового збору, суд покладає на позивача.

Враховуючи викладене, на підставі ст.4,12,13,81,141,264,265,273,354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення суми виплаченої державної соціальної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, відмовити.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка подається до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про сторін:

Позивач: Департамент соціальної політики Житомирської міської ради, , адреса місцезнаходження: майдан ім. С.П. Корольова, 7, м. Житомир, 10014

Відповідач: ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса місця проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, 10014

Дата складання повного тексту рішення 22 жовтня 2018 р.

Суддя І.Г. Перекупка