У Х В А Л А

31 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 640/18103/17

Провадження № 14-492цс18

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Лященко Н.П.,

суддів Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

перевіривши наявність підстав для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» про визнання права на отримання відшкодування за вкладами та включення до переліку вкладників, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Харківської області від 10 травня 2018 року у складі колегії суддів: Кругової С. С., Маміної О. В., Пилипчук Н. П,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом до ПАТ «Банк Михайлівський» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О. Ю. про визнання права на отримання відшкодування за вкладами та включення її до переліку вкладників.

ОСОБА_1. зазначала, що 16 лютого 2016 року між нею та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» № 980-006-000003751.

На виконання вказаного договору було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_2. У подальшому поточний рахунок використовувався для поповнення та зняття готівкових коштів через касу банку, для безготівкових зарахувань та повернення коштів. Крім того, позивачем, як позикодавцем було укладено договір з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», що є позичальником за вказаним договором, за умовами якого передбачено, що кошти надаються позивачем позичальнику в тимчасове користування зі сплатою відсотків за користування коштами, з терміном повернення в установлений договором строк на рахунок № НОМЕР_2 в ПАТ «Банк Михайлівський».

Також умовами договору було передбачено право позичальника достроково повернути кошти з власної ініціативи. На виконання вказаного договору 23 травня 2016 року кошти з поточного рахунку позивачки № НОМЕР_2 в сумі 140 тис. грн було перераховано на поточний депозитний рахунок № НОМЕР_1. Увечері цього ж дня було прийнято рішення про запровадження з цієї дати тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський», а з 13 липня 2016 року розпочато процедуру ліквідації банку.

Позивач звернулась до відповідача з проханням включити її до переліку вкладників, однак їй було відмовлено.

ОСОБА_1. просила визнати її право на отримання відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунком НОМЕР_1 на суму 135 тис. грн та зобов'язати Уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення рахунку НОМЕР_1 на суму 135 тис. грн, що належить позивачу, до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 24 січня 2018 року позов ОСОБА_1. задоволено. Визнано право ОСОБА_1. на отримання відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування за вкладами за рахунок Фонду за рахунком № НОМЕР_1 у ПАТ «Банк Михайлівський» на суму 135 тис. грн. Зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення рахунку № НОМЕР_1 на суму 135 тис. грн, що належить ОСОБА_1. до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що грошові кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на рахунок переходять у власність останнього. Платник має виключне право розпорядження ними, а банк в свою чергу у межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів. Переказ коштів за своєю суттю не є правочином в розумінні статті 202 ЦК України, отже не може бути визнаний недійсним або нікчемним в порядку статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки Уповноважена особа Фонду не є стороною правочину, на виконання якого було здійснено переказ коштів. Вимоги про застосування наслідків нікчемності застосовуються виключно за рішенням суду. Відомості про заявлення таких вимог банком, чи Уповноваженою особою Фонду відсутні. Суд дійшов висновку, що дії Уповноваженої особи Фонду з приводу відмови у включенні позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами є неправомірними.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 10 травня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Банк Михайлівський» задоволено частково, рішення суду першої інстанції скасовано, а провадження у справі закрито.

Постанова суду мотивована тим, що спір стосовно права на відшкодування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є публічно-правовим і стосується виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, що виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, уповноважена особа Фонду у цьому випадку виконує від імені Фонду делеговані ним повноваження щодо гарантування вкладів фізичних осіб, а тому спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

У травні 2018 року ОСОБА_1. подала касаційну скаргу на постанову апеляційного суду Харківської області від 10 травня 2018 року, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про задоволення її позову. ОСОБА_1. вказує, що звернулася до суду за захистом свого цивільного права, а тому спір має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Ухвалою Верховного Суду від 2 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

У відзиві на касаційну скаргу ПАТ «Банк Михайлівський» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» просило залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 19 вересня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду в усіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи. Про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу, зокрема, з обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п'ятій або шостій статті 403 цього Кодексу.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою від 17 жовтня 2018 року передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду з огляду на те, що ОСОБА_1. оскаржує судові рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції.

Велика Палата Верховного Суду вважає мотиви, на підставі яких постановлено ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року, обґрунтованими та приймає справу до розгляду.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно із частиною тринадцятою вказаної статті розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, статтями 401 - 404 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

1. Прийняти до розгляду справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» про визнання права на отримання відшкодування за вкладами та включення до переліку вкладників, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Харківської області від 10 травня 2018 року.

2. Призначити справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження на 12 грудня 2018 року в приміщенні Верховного Суду за адресою: вул. Пилипа Орлика, 8, м. Київ.

3. Надіслати копію цієї ухвали учасникам справи до відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н. П. Лященко
Судді: С. В. Бакуліна Л. М. Лобойко
В. В. Британчук О. Б. Прокопенко
Д. А. Гудима Л. І. Рогач
В. І. Данішевська І. В. Саприкіна
О. С. Золотніков О. М. Ситнік
О. Р. Кібенко В. Ю. Уркевич
В. С. Князєв О. Г. Яновська