Апеляційний суд Житомирської області
Справа №293/1339/17 Головуючий у 1-й інст. Васильчук С. Ф.
Категорія 48 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Талько О.Б.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №293/1339/17 за позовом ОСОБА_1 до Черняхівської районної державної адміністрації в Житомирській області про скасування рішення-висновку Черняхівської РДА № 93/10 від 18.05.2017

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 07.06.2018, ухваленого під головуванням судді Васильчука С.Ф. у смт Черняхові

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом, в обґрунтування вимог якого зазначила, що в провадженні Черняхівського районного суду Житомирської області перебуває цивільна справа за її позовом до ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав стосовно двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4. На виконання вимог ухвали суду в межах розгляду вказаної справи, 18.05.2017 орган опіки та піклування Черняхівської районної державної адміністрації надав висновок №933/10 про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав. Позивачка вважає вказаний висновок необґрунтованим і таким, що не відповідає змісту протоколів засідань комісії та дійсним обставинам перебігу розгляду цього питання комісією. Посилалась на те, що при вирішенні питання щодо недоцільності позбавлення батьківських прав її колишнього чоловіка комісією органу опіки та піклування не взято до уваги, що ОСОБА_2 ухиляється від зустрічей та виховання своїх неповнолітніх дітей за наявності розпорядження Черняхівської РДА щодо графіку побачень батька із дітьми, починаючи із з червня 2013 року до теперішнього часу. Крім того вказала, що виконання ухвали суду відбувалося протягом тривалого часу у зв'язку із неявкою її колишнього чоловіка, так як останній перебував за межами України, а у самому висновку не висвітлено докладного тексту наданих пояснень та не взято до уваги письмові докази при прийнятті рішення, що свідчить про упередженість при його прийнятті. Виходячи із наведеного, просила скасувати рішення-висновок органу опіки та піклування Черняхівської РДА №933/10 від 18.05.2017.

Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 07.06.2018 у задоволенні позову відмовлено.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Вказує, що судом було допущено до участі у розгляді справи, як представника відповідача, особу, яку було допитано як свідка у цій справі. Зазначає, що на зворотньому листку ОСОБА_5 свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проставлено помітки з їх показань, які можна тлумачити на користь відповідачів, а показанням свідків ОСОБА_3, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які були допитані в судовому засіданні 22.01.2018 року, про що свідчить фонограма судового засідання, судом не надано ніякої правової оцінки та їх ОСОБА_5 відсутні в матеріалах справи. Вказує, що відповідач не повно дослідив обставини спору при прийнятті рішення-висновку, не взявши до уваги її численні докази стосовно дітей. Зазначає, що відомості, одержані органом опіки та піклування у результаті обстеження умов проживання дітей, батьків достовірно підтверджують факт ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов'язків, проте такі докази не були враховані при вирішення спору.

Черняхвіська районна державна адміністрація подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що висновок органу опіки та піклування складено із дотриманням вимог чинного законодавства, а тому підстав для його скасування немає. У відзиві, зокрема, зазначено, що на засідання комісії з'явились ОСОБА_1 з адвокатом та ОСОБА_2 Під час засідання було вислухано сторони, оглянуто, досліджено та долучено до матеріалів справи копії документів, наданих ОСОБА_1 та прийнято висновок органу опіки та піклування Черняхівської райдержадміністрації про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник, адвокат ОСОБА_12, доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити, надали пояснення, аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Представник Черняхівської райдержадміністрації ОСОБА_5 проти доводів апеляційної скарги заперечив, надав відповідні пояснення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що під час прийняття спірного висновку дотримано всіх вимог чинного законодавства, зокрема, щодо порядку проведення розгляду питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав так і до змісту самого висновку, належних та допустимих доказів, які б спростовували б викладені обставини, позивачкою не надано.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до частин четвертої, п'ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що в провадженні Черняхівського районного суду перебуває цивільна справа №293/1259/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення останнього батьківських прав відносно дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_2

На виконання вимог суду від 02.12.2016 по названій цивільній справі стосовно надання висновку органу опіки та піклування Черняхівської райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, 16.03.2017 відбулося перше засідання комісії з питань захисту прав дитини, що підтверджується протоколом №3, проте розгляд питання було відкладено у зв'язку з неявкою ОСОБА_2 (а.с.10).

Витягом з протоколу №4 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 20.04.2017 підтверджується, що мати ОСОБА_2 ОСОБА_14 повідомила в телефонному режимі, що її син на даний час перебуває на заробітках у Польщі і не може взяти участь у засіданні Комісії, а тому розгляд питання було повторно відкладено та повідомлено ОСОБА_2 щодо обов'язкової участі у засіданні комісії (а.с.11).

05.05.2017 на засідання комісії з'явився ОСОБА_2, ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_12, що підтверджується протоколом №5, які надали свої пояснення та письмові документи (а.с.12).

В подальшому, за результатами розгляду питання, органом опіки та піклування Черняхівської РДА надано висновок № 933/10 від 18.05.2017, згідно якого прийнято рішення про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Із змісту висновку вбачається, що комісією надано оцінку поясненням ОСОБА_1, її представника ОСОБА_12, ОСОБА_2, досліджено подані сторонами письмові докази та встановлено фактичні обставини справи (а.с. 7-9 том 1).

Також здійснено обстеження умов проживання дітей в сім'ї, про що складено відповідні акти, досліджено та долучено подані позивачкою документи.

Як обгрунтовано зазначено судом першої інстанції висновок містить стислий виклад обставин, в той час як до протоколу заносяться виступи учасників засідання більш докладніше.

А тому доводи позивачки про те, що висновок є неповним, є безпідставними.

При дослідженні обставин справи суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку також про відсутність процедурних порушень з боку комісії з питань захисту прав дитини, так як самі засідання відкладалися кілька разів з поважних причин, з дотриманням Конституційних прав кожного з учасників розгляду питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав та з метою з'ясування думки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з цього приводу, надання ними пояснень та доказів на підтвердження обставин справи.

Доказів того, що під час підготовки оскаржуваного висновку орган опіки та піклування діяв не в межах своїх повноважень надано не було.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи ОСОБА_1 щодо невідповідності відомостей та обставин, викладених у висновку органу опіки та піклування Черняхівської РДА та у протоколах засідань, виходячи із такого.

Відповідно до ч.6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Таким чином, вирішення питання щодо обґрунтованості висновку органу опіки та піклування належить до компетенції суду, який розглядає спір між сторонами про позбавлення батьківських прав.

А тому у цій справі, суд не вправі робити висновки та давати оцінку показанням свідків щодо належного /неналежного/ виконання батьківських обов'язків відповідачем по справі, оскільки таке буде виходити за межі предмету розгляду спору.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не вказують на факт незаконності прийнятого рішення.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 (вихователька дитячого садка) та ОСОБА_10 (хрещена мати сина ОСОБА_15) на засіданні комісії не заслуховувались, а тому при вирішенні питання комісією не враховувались. Проте ця обставина не позбавляє позивачку права допитати цих свідків в судовому засіданні при розгляді справи про позбавлення батьківських прав та оцінити їх пояснення в сукупності з іншими доказами по справі.

Свідок ОСОБА_11 (чоловік ОСОБА_1) був заслуханий на засіданні комісії, а тому члени комісії висловили свою думку з урахуванням його пояснень. Цей свідок також був допитаний в суді першої інстанції та надав пояснення про обставини справи щодо неналежного здійснення батьківських обов'язків відповідачем, про які, як сам вказав, повідомляв комісію.

В апеляційній скарзі позивач вказує, що судом першої інстанції не надано ніякої правової оцінки поясненням зазначених свідків (ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_11.), а тому, поміж іншого, вважає, що це є підставою для скасування рішення суду.

Колегія суддів визнає, що при розгляді справи судом першої інстанції були допущені порушення норм процесуального права, зокрема, заслуховування одного із представників відповідача - ОСОБА_16, як свідка, у цій справі, невідображення в рішенні суду пояснень свідків ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_11, відсутності в матеріалах справи письмових присяг цих свідків, хоча звукозаписом судового засідання від 22.01.2018 підтверджується, що ці свідки приводилися судом до присяги, зачитували її текст та попереджались про кримінальну відповідальність за неправдиві показання. Окрім того, свідку ОСОБА_11, було роз'яснено його право на відмову від дачі пояснень щодо членів його сім'ї в порядку ст. 63 Конституції України.

Частиною 3 ст. 376 ЦПК України визначено перелік підстав порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Проте, допущені процесуальні порушення судом першої інстанції у цій справі до таких підстав не відносяться.

Відповідно до ч.2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Однак, зазначені вище порушення судом першої інстанції норм процесуального права не призвели до неправильного вирішення справи, а тому не можуть бути підставою для скасування його рішення.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності рішення суду першої інстанції та не потребують додаткового правового обгрунтування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи із наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового судового рішення немає.

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 07 червня 2018 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21.09.2018.

Головуючий: Судді: