Провадження № 22-ц/772/2118/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 рокуСправа № 127/22629/18м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Копаничук С.Г., Медвецького С.К.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення сторін цивільну справу № 127/22629/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - кредитної спілки «Злагода» про стягнення боргу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 вересня 2018 року про повернення заяви позивачеві, постановлену у складі судді Вохмінової О.С.,

встановив:

У вересні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - кредитної спілки «Злагода» про стягнення боргу.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 жовтня 2014 року з відповідачів солідарно стягнуто на користь КС «Злагода» 1336968, 73 грн., а також судовий збір в сумі 3654 грн. Проте рішення суду залишається невиконаним, а тому КС «Злагода» має право на отримання грошових сум з урахуванням ч. 2 ст. 625 ЦК України, що за ІІ півріччя 2014 року - 2018 рік становить 11103372, 38 грн. Невиконання відповідачами обов'язку перед КС «Злагода» порушує права позивача на повернення його вкладу з кредитної спілки.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14 вересня 2018 року позовну заяву залишено без руху як таку, що подана з порушенням вимог статей 175, 177 ЦПК України.

24 вересня 2018 року ОСОБА_3 на виконання вимог ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху, подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 вересня 2018 року позовну заяву ОСОБА_3 визнано неподаною та повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалу суду першої інстанції від 25 вересня 2018 року про повернення позовної заяви скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення норм процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначав, що висновки суду першої інстанції про неусунення недоліків позовної заяви не відповідають дійсності, а в ухвалі суду не зазначено, які саме недоліки залишилися невиконаними позивачем.

Учасники справи правом відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 не виконано вимоги ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху від 14 вересня 2018 року.

З такими висновками суду першої інстанції погодитися неможливо.

По справі встановлено, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14 вересня 2018 року позовну заяву залишено без руху як таку, що подана з порушенням вимог статей 175, 177 ЦПК України, а саме:

позивачем в порушення вимог ч.1 ст. 177 ЦПК України не додано до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї відповідно до кількості всіх відповідачів та третіх осіб, водночас зазначено, що однієї копії позовної заяви для відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 буде достатньо;

в порушення ч.5 ст. 177 ЦПК України позивач додав до позовної заяви лише один екземпляр виконавчого листа у справі № 127/53/16-ц, інших доказів не надав, тоді як позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги;

в порушення ч.6 ст. 175 ЦПК України позивачем не вказані інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Судом зазначено, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 95 ЦПК України позивач, надаючи копію доказів, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналів цих письмових доказів, підтвердити відповідність копій письмових доказів оригіналам, які знаходяться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Також позивачу запропоновано повідомити повну дату народження (число, місяць, рік) відповідачів, інші відомі йому дані, які ідентифікують відповідачів та визначитись із колом учасників справи та уточнити позовні вимоги, конкретизувати їх із зазначенням сум та правових підстав.

Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви - два дні з дня отримання копії ухвали без руху.

24 вересня 2018 року ОСОБА_3 на виконання вимог ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху, подано заяву, в якій зазначено, що позивачем обрано саме такий спосіб захисту свого права і визначено коло учасників у справі, як зазначено у позовній заяві; інші ідентифікуючі відомості щодо відповідачів, окрім зазначених у позові позивачу невідомі; вказав, що оригінал виконавчого листа, копія якого додана до позовної заяви, знаходиться в матеріалах зведеного виконавчого провадження, а оригінал пенсійного посвідчення позивача - у нього особисто. Також наголошено, що позивачем у прохальній частині позовної заяви заявлено клопотання про витребування з архіву Вінницького міського суду Вінницької області цивільної справи №127/17903/14 за позовом КС «Злагода» до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення боргу, для використання при розгляді вказаної справи. Також до цієї заяви позивач додав ще один примірник позовної заяви для відповідача.

Вимоги щодо змісту позовної заяви та документів, які додаються до неї, встановлені статтями 175, 177 ЦПК України.

Позивачем ОСОБА_3 відповідно до п. 2 ч.3 ст. 175 ЦПК України зазначено в позовній заяві всі необхідні відомі відомості щодо сторін: повне ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) сторін та інших учасників справи, їх місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб).

Вимога ж суду першої інстанції зазначити інші додаткові відомості щодо відповідачів, зокрема, повну дату народження (число, місяць, рік) не відповідає вимогам п.2 ч.3 ст. 175 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

За змістом частини 3 ст. 177 ЦПК України у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

ОСОБА_3 додав до позовної заяви копію виконавчого листа на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/556/16, виданого 28 березня 2016 року та копію пенсійного посвідчення.

Також позивач заявив клопотання витребувати з архіву Вінницького міського суду Вінницької області цивільну справу 3127/17903/14, в якій було ухвалено рішення про стягнення боргу з відповідачів, витребувати у відповідача інформацію щодо стану погашення боргу, а також зазначив, що СУ ГУНП у Вінницькій області вилучена вся документація КС «Злагода», в зв'язку з чим більш повний доступ до інформації щодо розміру заборгованості є неможливим, а тому заявив клопотання про витребування кредитних справ щодо відповідачів.

Таким чином, ОСОБА_3 додав до позовної заяви всі, на його думку, наявні у нього докази, а також скористався правом на заявлення клопотання про витребування інших доказів по справі.

Суд, вирішуючи питання про прийнятність позовної заяви, не може встановлювати обсяг і коло доказів, які позивач зобов'язаний додати до позовної заяви, а також встановлювати їх достатність чи недостатність для вирішення справи.

Питання щодо оцінки доказів у справі, зокрема щодо їх достатності і взаємозв'язку у їх сукупності вирішується судом у порядку ст. 89 ЦПК України під час прийняття рішення у справі, а не на стадії відкриття провадження у справі.

Судом не надано оцінки заявленим позивачем клопотанням про витребування доказів, а вказівка на те, що позивачем не додано до позовної заяви всіх наявних у нього доказів є передчасною.

Також суперечить нормам процесуального законодавства вимога суду вказати інші відомості, необхідні для вирішення спору, оскільки відповідно до ч. 6 с. 175 ЦПК України у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Тобто встановлюється не обов'язок, а право позивача зазначити окрім визначеного частиною 3 ст. 175 ЦПК України переліку відомостей, які повинна містити позовна заява, й інші, які на його думку можуть бути необхідні для правильного вирішення справи.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції обмежився лише вказівкою на те, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, проте, які саме недоліки неусунуто позивачем, з урахуванням заяви надісланої ОСОБА_3 24 вересня 2018 року, в ухвалі неконкретизовано, а тому така ухвала не може вважатися обґрунтованою та постановленою відповідно до норм процесуального законодавства.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями («Мушта проти України», заява № 8863/06, пункт 37).

Частинами першою та другою статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Суд першої інстанції належним чином не дослідив вимоги позовної заяви та заяви на усунення недоліків позовної заяви, неправильно застосував норми процесуального права та дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви.

Відповідно до пунктів 3,4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381,382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 вересня 2018 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного її тексту.

Головуючий: І.В. Міхасішин

Судді: С.Г. Копаничук

С.К. Медвецький