Провадження № 2-в/242/59/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Владимирської І.М., секретар судового засідання Сафронова К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове справу про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 0508/12931/2012 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ПАТ «ПУМБ» звернувся до суду із заявоювідновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 0508/12931/2012 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки.

Учасники справи в судове засідання не з'явились про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що втрачене провадження по цивільній справі № 0508/12931/2012 підлягає відновленню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 489 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Згідно із ст. 493 ЦПК України, передбачено, що при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги, зокрема: частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Відповідно до ст.494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Також суд при вирішенні даної заяви враховує, що під час розгляду цієї категорії справ суд не збирає та не досліджує нові докази, не робить висновків щодо правильності тверджень суду, який розглядав справу, та про обґрунтованість вимог заявника по суті раніше пред'явленого позову за втраченим судовим провадженням, тобто не здійснює судовий розгляд в його класичному розумінні, а лише виконує функцію щодо технічного відтворення раніше існуючих матеріалів провадження.

Згідно з довідки Селидівського міського суду № 207/18 від 21.08.2018 р., вбачається, що справа № 0508/12931/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» в особі Філії Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» в м. Донецьку до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки, яка перебувала у провадження Ворошиловського районного суду м. Донецька до Селидівського міського суду Донецької області не передано. Відповідно до бази даних Ворошиловського районного суду міста Донецька, яка надана в користування Селидівському міському суду Донецької області по справі № 0508/12931/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» в особі Філії Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» в м. Донецьку до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки ухвалено рішення 10.02.2014 року. Також за даними картки на цивільну справу 0508/12931/2012 вбачається, що на рішення від 10.02.2014 року № 2/255/8/2014 відповідачем подано апеляційну скаргу. 25.06.20104 року рішення Ворошиловського районного суду міста Донецька залишено без змін. Дата набрання законної сили рішення відсутня.

Заявником надано копію рішення Ворошиловського районного суду Донецької області від 10.02.2014 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» в особі Філії Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» в м. Донецьку до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки.

Судом досліджено копію ухвали Апеляційного суду Донецької області від 25 червня року за допомогою режиму повного доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень, з якого вбачається, що рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 10 лютого 2014 року залишено без змін.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за наявними в матеріалах справи копії, суд вважає за необхідне відновити рішення від 10.02.2014 року Ворошиловського районного суду м. Донецька та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 25 червня.

На підставі викладеного, керуючись ст. 488-493 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відновити частково втрачене судове провадження в цивільній справі № 0508/12931/2012 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки.

Відновити рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 10.02.2014 року, ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 25 червня, наступного змісту:

«

0508/12931/2012

РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

10 лютого 2014 року Ворошиловський районний суд м. Донецька:

головуючого - судді Алтухової О.С.,

секретар - Щукіна О.В.,

за участі представника позивача Прохорова О.О., представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Донецьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» в особі Філії Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» в м.Донецьку до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки, -

встановив:

Позивач Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк» в особі філії Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» в м. Донецьку звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та просив стягнути в солідарному порядку з боржника та поручителя заборгованість за кредитним договором № 53/08 И від 24.03.2008 року в загальному розмірі 78 524,44 доларів США та еквівалент 5 797,50 доларів США у зв'язку із несвоєчасним виконанням відповідачами взятих на себе обов'язків за договорами.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та надав суду пояснення аналогічні викладеним. Просив позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, повідомлялися судом належним чином про час та місце розгляду справи.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що без згоди поручителя була збільшена відсоткова ставка за кредитним договором, при цьому поручителя не було повідомлено про це, крім того, розрахунок заборгованості не відповідає дійсності, не було зазначено штраф за яке порушення стягується.

Заперечень проти позову ОСОБА_2 не надав. Від представника відповідача ОСОБА_7. - ОСОБА_8 10.02.2014 р. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із його зайнятістю іншому судовому процесі.

Згідно ч.1 ст.157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця.

Виходячи з того, що справа перебуває в провадженні суду з 2012 року, суд вважає за можливе розглянути справу по суті без участі відповідачів, визнавши причину їхньої неявки до суду неповажною.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Так, в судовому засіданні встановлено, що між Закритим акціонерним товариством «ДОНГОРБАНК», правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є, правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_1 (Відповідач-1) був укладений Кредитний договір №53/08 И від 24 березня 2008 року, відповідно до якого Позивач зобов'язався надати Відповідачу-1 кредит у розмірі 52065,00 доларів США, а Відповідач-1, в свою чергу, зобов'язався використати його за цільовим призначенням, сплатити Позивачу відсотки за користування кредитом та повернути кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені Кредитним договором, але не пізніше 23 березня 2028 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань Відповідача 1 перед Позивачем за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 (далі - Відповідач 2) був укладений Договір поруки № 5/08И від 24.03.2008 р.

Відповідно до зазначеного вище договору забезпечення Відповідач 2 поручився перед Банком за виконання Відповідачем 1 зобов'язань за Кредитним договором.

Позивач належним чином виконав свої обов'язки за Кредитним договором, відкривши Відповідачу позичковий рахунок та надавши йому обумовлені Кредитним договором грошові кошти у повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки № 70823 від 24.03.2008 року.

Відповідач 1, в свою чергу, зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути Банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені Кредитним договором. Вказані обов'язки закріплено, зокрема, у пунктах 2.1., 3.4.1., 3.4.2. та інших пунктах Кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, розмір і порядок отримання процентів за договором позики встановлюється договором.

Згідно з п. 2.1. Кредитного договору проценти нараховуються Банком за такими ставками: проценти за користування кредитом за строковою заборгованістю нараховуються Банком

за ставкою у розмірі 13.9% (тринадцять цілих дев'ять десятих процентів) річних; проценти за користування кредитом за простроченою заборгованістю нараховуються Банком за ставкою у розмірі 18,9% (вісімнадцять цілих дев'ять десятих процентів) річних.

Згідно з п. 3.3.4. Кредитного договору проценти нараховуються щомісячно на суму фактичної заборгованості за кредитом, виходячи з фактичної кількості календарних днів у році за період з першого по останній календарний день місяця включно.

Згідно з п. 3.4.2. Кредитного договору проценти за користування кредитом повинні сплачуватися Відповідачем до 20-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем нарахування процентів.

Починаючи з 31.03.2009 р. Відповідач 1 порушує виконання взятих на себе зобов'язань щодо сплати процентів за користування кредитом

Таким чином, сума нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом станом на 14.10.2012 р. (включно) складає 28 195,26 доларів США.

З приводу заперечень відповідача щодо збільшення відсоткової ставки суд зазначає наступне.

Згідно п.2.1 кредитного договору, відсотки за користування кредитом по строковій заборгованості в розмірі 13,9 %; відсотки за безпідставне користування кредитом по простроченій заборгованості - 18,9 %.

Виходячи з того, що відповідач-1 має прострочку по виплаті тіла кредиту, банк нараховував відсотки з розрахунку 18,9 % річних.

Відповідно до умов договору поруки № 5/08И від 24.03.2008 р., а саме п.1.2., обсяг відповідальності поручителя перед кредитором визначається умовами та обсягом зобов'язань боржника перед кредитом за основним зобов'язанням, включаючи повернення суми кредиту, сплати відсотків за його користування, неустойки (пені, штрафів) та спричинених збитків, а саме: … сплати відсотків по строковій заборгованості за ставкою 13,9 % річних; сплати відсотки за безпідставне користування кредитом (по простроченій заборгованості) за ставкою 18,9 % річних.

Таким чином, фактично банком не було збільшено відсоткову ставку за користування кредитними коштами, тому підстав для повідомлення поручителя з приводу зміни обсягу відповідальності немає.

Згідно з п. 2.1. та п. 3.4.1. Кредитного договору Відповідач 1 зобов'язався повернути Банку Кредит в повному обсязі згідно графіку, наведеному в додатку №1 до Кредитного договору, в строк до 23 березня 2028 року.

В зв'язку з нездійсненням Відповідачем 1 у встановлені кредитним договором строки платежів за кредитом та нарахованими процентами, у Відповідача 1 виникла прострочена заборгованість за сумою кредиту.

Згідно з п. 3.1.3. Кредитного договору Банк набуває право вимагати від Відповідача 1 дострокового повернення всього кредиту разом із розрахованими процентами при невиконанні Позичальником зобов'язань, передбачених Кредитним договором.

Починаючи з 24.12.2008 р. - Відповідачем 1 також не виконується зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту.

Вищевикладене свідчить про настання несприятливої події, передбаченої ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», а саме: «у випадку невиконання Позичальником обов'язків, передбачених даним Договором, в тому числі відносно забезпечення повернення кредиту тощо».

Відповідно до ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», та п. 3.1.3. Кредитного договору у випадку настання зазначеної вище події Банк набуває право вимагати від Відповідача 1 достроково повернути виданий кредит разом із розрахованими процентами, а Відповідач 1 зобов'язаний виконати таку вимогу Банку і повернути отриманий кредит в повному обсязі разом із процентами за користування кредитом, в строк не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання відповідної вимоги.

Враховуючи вищевикладене, Позивач 19.12.2011 р., керуючись ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ч. 2 ст. 1050 ЦК України та п.п. 3.1.3. Кредитного договору, направив Відповідачу 1 письмову Вимогу (Вих. № DON -23/721 від 07.11.2011 р.) про дострокове повернення всієї суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом (надалі за текстом - Вимога). Таким чином, Позивач належним чином повідомив Відповідача про необхідність достроково повернути кредит в повному об'ємі і сплатити нараховані проценти за користування кредитом та вважає Відповідача повідомленим з 26.12.2011 р. (дата визначена шляхом додавання до дати направлення листа нормативного терміну його доставки, встановленого Наказом № 1149 від 12.12.2007 р. Міністерства транспорту та зв'язку України «Про затвердження Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень та поштових переказів», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 грудня 2007 р. за № 1383/14650, дата направлення Вимоги Відповідачу - 19.12.2011 р.,що підтверджується датою на рекомендованому повідомлені про вручення поштового відправлення).

Стаття 553 Цивільного кодексу України встановлює відповідальність поручителя перед кредитором боржника за порушення зобов'язання боржником. У відповідності до ст. 554 ЦК правовим наслідком порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, є відповідальність боржника і поручителя перед кредитором як солідарних боржників. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки.

21.05.2012 р. Відповідачу 2 був направлений лист-Вимога за вих. DON № 61/425 від 15.05.2012 р. про здійснення сплати в повному обсязі простроченої та строкової заборгованості перед Позивачем на підставі п. 2.5. Договору поруки. Таким чином, Позивач належним чином повідомив Відповідача-2 про необхідність достроково повернути кредит в повному об'ємі і сплатити нараховані проценти за користування кредитом та вважає Відповідача повідомленим з 28.05.2012 р. (дата визначена шляхом додавання до дати направлення листа нормативного терміну його доставки, встановленого Наказом №1149 від 12.12.2007р. Міністерства транспорту та зв'язку України «Про затвердження Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень та поштових переказів», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 грудня 2007 р. за № 1383/14650, дата, направлення Вимоги Відповідачу - 21.05.2012 р.,що підтверджується датою на рекомендованому повідомлені про вручення поштового відправлення).

Таким чином, Позивач належним чином повідомив Відповідача 2 про необхідність виконання зобов'язань за Договором поруки та вважає Відповідача 2 повідомленим з 28.05.2012 р.

Відповідно, передбачений чинним законодавством України 30-денний строк на виконання Відповідачем 1 вимоги Банку достроково повернути кредит в повному об'ємі разом з нарахованими процентами та пенею за порушення строків виконання зобов'язань за Кредитним договором або усунути порушення умов Кредитного договору закінчився 26.12.2011 р. Однак, в порушення п. 3.1.3. Кредитного договору зазначені Вимоги Позивача не були виконані Відповідачем 1 у вказаний строк, у зв'язку з чим починаючи з 27.12.2011 р. у Відповідача 1 виникла прострочена заборгованість перед Банком за основною сумою кредиту в повному обсязі. В подальшому Відповідач 1 платежів в погашення основної суми кредиту не здійснювала.

Таким чином, станом на 14.10.2012 р. заборгованість Відповідача за сумою кредиту складає 50 329,18 доларів США.

Згідно з п. 5.1. Кредитного договору у разі порушення Відповідачем 1 строків виконання зобов'язань зі сплати процентів за користування кредитом, Відповідач 1 зобов'язаний сплатити на вимогу Банка пеню у розмірі 0,05 % однак не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у відповідний період, від суми прострочених виконанням зобов'язань за кожен день прострочення.

Пеня, нарахована за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним, станом на 14.10.2012 р. (включно) не погашена Відповідачем.

Отже, загальна непогашена заборгованість Відповідача 1 за сумами пені станом на 14.10.2012 р. (включно) склала еквівалент 3 194,25 долари США.

Згідно п.5.1. Кредитного договору за кожний випадок порушення Відповідачем обов'язків, передбачених пп. 3.4.4-3.4.7., Відповідач зобов'язаний сплатити на вимогу Банку на його користь штраф у розмірі 5% (п'ять процентів) від суми одержаного кредиту.

Таким чином, непогашена заборгованість за сумою штрафу за порушення обов'язків, передбачених пп. 3.4.4-3.4.7. Кредитного договору, станом на 14.10.2012 р. склала еквівалент 2 603,25 долари США.

При цьому, за вих. №317 від 21.04.2011 р. відповідача-1 листом було повідомлено про необхідність надання до банку документів для визначення джерел доходу, а саме довідку про доходи за останні 6 місяців та попереджено про відповідальність за ненадання вказаної довідки. Лист ОСОБА_1 отримала особисто 19.05.2011 р. (а.с.162).

Таким чином, банк правомірно нарахував боржнику штраф за порушення умов договору.

Виходячи з викладеного, загальна заборгованість Відповідача-1 та Відповідача-2 перед Позивачем за Кредитним договором та Договором поруки станом на 14.10.2012 р. становить 78 524,44 долари США та 3 194,25 + 2 603,25 = еквівалент 5 797,50 доларів США, з яких: заборгованість Відповідача за сумою кредиту складає 50 329,18 доларів США; заборгованість Відповідача за непогашеними в строк відсотками за користування кредитом складає 28 195,26 доларів США; сума пені за порушення строків виконання зобов'язань за Кредитним договором склала еквівалент 3 194,25 долари США; заборгованість за сумою штрафу за порушення обов'язків, передбачених пп. 3.4.4-3.4.7. Кредитного договору, складає еквівалент 2603,25 долари США.

Виходячи з викладеного, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3219,00 гривень.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 5, 6, 10, 11, 60, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» в особі Філії Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» в м.Донецьку до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки- задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» заборгованість у розмірі 78 524 (сімдесят вісім тисяч п'ятсот двадцять чотири) долари США 44 центи, еквівалент 5 797 (п'ять тисяч сімсот дев'яносто сім) доларів США 50 центів, судовий збір в розмірі 3219,00 гривень.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області через Ворошиловський районний суд м. Донецька протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ворошиловського

районного суду м.

Донецька О.С.Алтухова

Єдиний унікальний номер 0508/12931/12 Номер провадження 22-ц/775/4343/2014

Головуючий у 1 інстанції - Алтухова О.С.

Доповідач Бугрим Л.М

категорія: 27

У Х В А Л А

Іменем України

25 червня Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Бугрим Л.М.,

суддів: Гапонова А.В., Халаджи О.В.,

при секретарі: Баранчикову Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої, на підставі довіреності, діє ОСОБА_9, на рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 10 лютого 2014 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», в особі філії публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» в м. Донецьку, до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від 10 лютого 2014 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором ( за тілом кредиту 50329,18 доларів США , проценти за користування кредитом в сумі 28195,26 доларів США ) - 78524, 44 доларів США та заборгованість за штрафом та пенею , що складає еквівалент 5797,50 доларів США .

На вказане рішення суду ОСОБА_1 в інтересах якої, на підставі довіреності діє ОСОБА_9 була подана апеляційна скарга у якій ставиться питання про скасування судового рішення , постановлення нового рішення , яким у задоволенні позовних вимог слід відмовити.. В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилався на те, що судом не було враховано збільшення банком процентної ставки в односторонньому порядку за користування кредитом без згоди поручителя з 13,9% до 18,9% , що дає підстави для визнання договору поруки припиненим . Звертаючись до суду з позовом про стягнення штрафу,позивач не зазначає конкретно за порушення яких умов кредитного договору було нарахована сплата штрафу і тому вважав суму штрафу недоведеною.

Також, на думку апелянта , судом не було враховано , що банк у порушення вимог п. 3.8. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правлінням Національного банку України від 10 травня 2007 року за № 168 споживачів не попередив письмово споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язання за цим договором несе споживач. Однак, у кредитному договорі таких положень не зазначено, а тому виходячи з цього розрахунок заборгованості повинен обчислюватись за курсом долару по відношенню до гривні - за один долар США - 5,5 грн.. Судом не було враховано , що у банку не виникло право на дострокове погашення усієї суми кредиту , оскільки банком не були заявлені вимоги про розірвання кредиту , а тому у такому випадку банку слід відмовити у позові .

У судове засідання відповідачи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином через своїх представників , Зокрема , ОСОБА_1 через представника ОСОБА_9 , який звертався до суду з письмовою заявою про відкладення розгляду справи у зв'язку з занятістю в іншому процесі. Однак, у послідуючому ОСОБА_9 будучи повідомленим про час та місце розгляду справи телефонограмою , яка зареєстрована за № 941 в журналі № 4 телефонограм апеляційного суду у судове засідання не з'явився та не надав докази , які підтверджували би факт його зайнятості в іншому судовому процесі.. Відповідач ОСОБА_2 повідомлений про час та місце розгляду справи через свого представника ОСОБА_8 телефонограмою , яка зареєстрована в журналі № 4 за № 914 телефонограм апеляційного суду ..

Як вбачається з повернутої поштової кореспонденції поштовим відділенням на адресу апеляційного суду відповідачи ухилялись від отримання переказної кореспонденції якою направлялись судові повістки так і від отримання телеграм на їх адресу.

В судовому засіданні апеляційного суду представник банку Прохоров О.О. просив рішення суду залишити без зміни та відхилити апеляційну скаргу, вважав рішення суду постановленим з дотримання вимог закону.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника банку , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без зміни виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що судом першої інстанції при розгляді справи таких порушень допущено не було, тому підстави для скасування рішення відсутні.

У відповідності з положеннями ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зокрема , судом першої інстанції встановлено, що між закритим акціонерним товариством «ДОНГОРБАНК», правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №53/08И від 24 березня 2008 року, відповідно до якого банком було надано ОСОБА_1 кредит у сумі 52065,00 доларів США. ОСОБА_1 зобов'язалась використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені кредитним договором, але не пізніше 23 березня 2028 року . Вказані обов'язки закріплено, зокрема, у пунктах 2.1., 3.4.1., 3.4.2. та інших пунктах кредитного договору.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між банком та відповідачем ОСОБА_2 24 березня 2008 року було укладено договір поруки № 5/08И у відповідності до якого ОСОБА_2 поручився перед банком за виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором .

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Між тим, ОСОБА_1 у порушення умов договору та вимог закону не виконувала зобов'язання за кредитним договором належним чином внаслідок чого утворилась заборгованість , яка станом на 14. 10. 2012 року складала загальну суму 78 524, 44 долари США ( заборгованість за сумою кредиту -50 329, 18 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 28 295,26 доларів США, пеня за порушення строків виконання зобов'язання складає еквівалент 3184, 25 доларів США ,штраф за порушення зобов'язання згідно п.3.44.3.4.7 кредитного договору складає еквівалент 2603,25 грн )

Вказані факти порушення зобов'язань за кредитним договором відповідачами та їх представниками не оспорювались..

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, розмір і порядок отримання процентів за договором позики встановлюється договором.

Згідно з п. 2.1. кредитного договору проценти нараховуються банком за такими ставками: проценти за користування кредитом за строковою заборгованістю нараховуються банком за ставкою у розмірі 13.9% річних; проценти за користування кредитом за простроченою заборгованістю нараховуються банком за ставкою у розмірі 18,9% річних

Порядок нарахування процентів передбачено п. 3.3.4. кредитного договору згідно з яким проценти нараховуються щомісячно на суму фактичної заборгованості за кредитом, виходячи з фактичної кількості календарних днів у році за період з першого по останній календарний день місяця включно. Згідно з п. 3.4.2. кредитного договору проценти за користування кредитом повинні сплачуватися відповідачем до 20-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем нарахування процентів.

Починаючи з 31.03.2009 р. відповідачка порушує виконання взятих на себе зобов'язань щодо сплати процентів за користування кредитом

Виходячи з зазначених положень кредитного договору , суд першої інстанції вважав , що сума нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом станом на 14.10.2012 р. (включно) складає 28 195,26 доларів США

Судом першої інстанції перевірялись доводи відповідачки, щодо незаконного збільшення банком відсоткової ставки за користування кредитом . Вказані заперечення не були прийняті до уваги , оскільки застосування відсоткової ставки по простроченій заборгованості у розмірі 18, 9 % було викликано порушенням виконання зобов'язання з боку відповідачки та випливає з п.2.1 кредитного договору у відповідності до якого відсотки за користування кредитом по строковій заборгованості становлять 13,9 %; , а відсотки за безпідставне користування кредитом по простроченій заборгованості становлять - 18,9 %.. З врахуванням цього , суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що у банку були підстави для нарахування відсотків за користування кредитом по простроченій заборгованості у розмірі 18,9 %.

Апеляційний суд вважає , що вказані висновки суду відповідають обставинам справи , умовам договору та вимогам закону , оскільки в односторонньому порядку законом не передбачено можливості відмовитись від зобов'язання , що випливає з положень ст. 525 ЦК України і у даному випадку відсутні підстави вважати , що банк збільшив відсоткову ставку , оскільки застосування відсоткової ставки в розмірі 18,9% до простроченої заборгованості було передбачено умовами договору , які відповідачка зобов'язалась виконувати .

Виходячи з наведеного є непереконливими доводи апеляційної скарги про те, що банком безпідставно було збільшено відсоткову ставку за користування кредитом

Доводи апеляційної скарги про те, що банк письмово не попереджав відповідачку про те, що валютні ризики під час виконання за цим договором повинен нести споживач, а тому розрахунок заборгованості в гривневому еквіваленті повинен обчислюватись виходячи з курсу долара до гривні як 1 до 5,5 грн також є непереконливими , оскільки сума кредиту відповідачкою була отримана за кредитним договором у валюті США , а тому і заборгованість за цим договором визначається у цієї валюті , що випливає із положень п. 21.1 кредитного договору і на ці правовідносини не впливає співвідношення курсу гривні до курсу долару та не дає підстав для зменшення суми боргу . При укладанні договору відповідачка не була позбавлена можливості вказані питання врегулювати в кредитному договорі.

Згідно з п. 3.1.3. кредитного договору Банк набуває право вимагати від відповідачів дострокового повернення всього кредиту разом із розрахованими процентами при невиконанні позичальником зобов'язань, передбачених кредитним договором.

Починаючи з 24.12.2008 р. - ОСОБА_1 не виконується зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту.

Згідно з п. 3.1.3. кредитного договору банк набуває право вимагати від відповідачки дострокового повернення всього кредиту разом із розрахованими процентами при невиконанні позичальником зобов'язань, передбачених кредитним договором.

Починаючи з 24.12.2008 р. - відповідачкою також не виконується зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту.

Встановивши ці обставини , суд першої інстанції прийшов до висновку про настання несприятливої події, передбаченої ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», а саме: у випадку невиконання позичальником обов'язків, передбачених даним договором, в тому числі відносно забезпечення повернення кредиту тощо.

Аналізуючи законодавство , яке регулює спірні правовідносин суд першої інстанції правильно виходив з того , що відповідно до ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», та п. 3.1.3. кредитного договору у випадку настання зазначеної вище події банк набуває право вимагати від відповідачки достроково повернути виданий кредит разом із розрахованими процентами, а відповідачка зобов'язана виконати таку вимогу банку та повернути отриманий кредит в повному обсязі разом із процентами за користування кредитом, в строк не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання відповідної вимоги. Такі положення поширюються і на поручителя щодо погашення суми боргу за кредитним договором .

На виконання процедури щодо дострокового погашення зобов'язання банк на підставі ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ч. 2 ст. 1050 ЦК України та п.п. 3.1.3. кредитного договору, направив 19.12. 2011 року відповідачці письмову вимогу за вихідним номером № DON -23/721 від 07.11.2011 р. про дострокове повернення всієї суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом., а тому суд дійшов правильного висновку про те. що позивач належним чином повідомив відповідачку про необхідність достроково повернути кредит в повному об'ємі і сплатити нараховані проценти за користування кредитом та вважав відповідачку повідомленою з 26.12.2011 р. (дата визначена шляхом додавання до дати направлення листа нормативного терміну його доставки, встановленого Наказом № 1149 від 12.12.2007 р. Міністерства транспорту та зв'язку України «Про затвердження Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень та поштових переказів», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 грудня 2007 р. за № 1383/14650, дата направлення вимоги відповідачці - 19.12.2011 р.,що підтверджується датою на рекомендованому повідомлені про вручення поштового відправлення).

Відповідає вимогам закону висновок суду першої інстанції відносно відповідальності поручителя, що випливає з положень ст. 553 Цивільного кодексу України, яка встановлює відповідальність поручителя перед кредитором боржника за порушення зобов'язання боржником. У відповідності до ст. 554 ЦК України правовим наслідком порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, є відповідальність боржника і поручителя перед кредитором як солідарних боржників. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки.

Судом першої інстанції також було встановлено , що банком було дотримано процедуру щодо дострокового погашення зобов'язання і відносно поручителя за кредитним договором ОСОБА_2 21.05.2012 р. йому банком було направлено лист вимогу за вихідним номером . DON № 61/425 від 15.05.2012 р. про необхідність сплати в повному обсязі простроченої та строкової заборгованості перед банком на підставі п. 2.5. договору поруки. Суд правильно вважав . що і поручитель належним чином повідомлений про необхідність достроково повернути кредит в повному об'ємі і сплатити нараховані проценти за користування кредитом та вважав , поручителя ОСОБА_2 повідомленим 28.05.2012 р. (дата визначена шляхом додавання до дати направлення листа нормативного терміну його доставки, встановленого Наказом №1149 від 12.12.2007р. Міністерства транспорту та зв'язку України «Про затвердження Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень та поштових переказів», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 грудня 2007 р. за № 1383/14650, дата, направлення вимоги поручителю зазначена 21.05.2012 р.,що підтверджується датою на рекомендованому повідомлені про вручення поштового відправлення).

Між тим, вимога банку про сплату заборгованості за кредитним договором залишитися невиконаною , тому у банку після спливу тридцяти денного терміну виникло право на дострокове стягнення кредиту у повному обсязі.

Є правильним висновки суду першої інстанції і в частині стягнення пені за порушення виконання зобов'язання . Зокрема положеннями п. 5.1. кредитного договору у разі порушення відповідачкою зобов'язання зі сплати процентів за користування кредитом передбачено обов'язок відповідачки щодо сплати пені у розмірі 0,05 % однак не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у відповідний період, від суми прострочених виконанням зобов'язань за кожен день прострочення. Відповідачкою не сплачувалась банку пеня нарахована за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним, станом на 14.10.2012 р., а тому у суду першої інстанції були підстави і для стягнення пені..Загальна непогашена заборгованість по пені станом на 14.10.2012 р. (включно) склала еквівалент 3 194,25 доларів США.

Окрім сплати пені за порушення зобов'язання за кредитним договором умовами договору передбачено стягнення штрафу , що випливає з положень п.5.1. кредитного договору за кожний випадок порушення відповідачкою обов'язків, передбачених пп. 3.4.4-3.4.7., ОСОБА_1 зобов'язана сплатити на вимогу банку на його користь штраф у розмірі 5% від суми одержаного кредиту.

ОСОБА_1 листом банку за вихідним номером 317 від 21.04.2011 р. була повідомлена про необхідність надання до банку документів для визначення джерел доходу, а саме довідку про доходи за останні 6 місяців та попереджено про відповідальність за ненадання вказаної довідки. Лист ОСОБА_1 отримала особисто 19.05.2011 р. (а.с.162). Заборгованість за сумою штрафу за порушення обов'язків, передбачених пп. 3.4.4-3.4.7. кредитного договору, станом на 14.10.2012 р. склала еквівалент 2 603,25 долари США.

Враховуючі вказані обставини суд , першої інстанції прийшов до правильного правового висновку про обґрунтованість позову і в частині стягненні пені та штрафу , а тому посилання апелянта на безпідставне стягнення пені та штрафу є непереконливими

Відповідно до умов договору поруки № 5/08И від 24.03.2008 р., а саме п.1.2., обсяг відповідальності поручителя перед кредитором визначається умовами та обсягом зобов'язань боржника перед кредитом за основним зобов'язанням, включаючи повернення суми кредиту, сплати відсотків за його користування, неустойки (пені, штрафів) та спричинених збитків, а саме: … сплати відсотків по строковій заборгованості за ставкою 13,9 % річних; сплати відсотки за безпідставне користування кредитом (по простроченій заборгованості) за ставкою 18,9 % річних.

Оскільки судом не встановлено , що з боку банку мало місце збільшення відсоткової ставки за користування кредитом , то відповідно до цього у суду першої інстанції не було підстав для висновку про визнання поруки припиненою згідно з положеннями ч.1 ст. 559 ЦК України , а тому доводи апеляційної скарги про необхідність вважати поруку припиненою у зв'язку зі збільшенням відсоткової ставки за користування кредитом не заслуговують на увагу.

Договором поруки передбачена солідарна відповідальність ОСОБА_2 за порушення зобов'язань боржником , тому заборгованість за кредитним договором відповідно до умов договору стягнута з ОСОБА_2 у солідарному порядку .

Рішення суду постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального закону і підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи скарги висновків суду не спростовують .

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, , 313 - 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 10 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:

».

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом п'ятнадцяти днів з дня його проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.М. Владимирська