Справа № 207/3679/17
Провадження № 2/201/2582/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Федоріщев С.С.,

за участю секретаря судового засідання Кияшко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення суми відшкодування, пені за прострочення, 3% річних, індексу інфляції та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2, ТДВ «Страхове товариство «Домінанта», в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача недоодержану суму відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 19652,27 грн., а також пеню у розмірі 1903,76 грн., індекс інфляції, що складає 1385,45 грн., 3% річних, що складає 169,53 грн., всього - 23111,01 грн.; стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 2000,00 грн., а також витрати, понесені на експертне дослідження щодо визначення вартості матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_1 в розмірі 900,00 грн. та судовий збір.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що відповідно до страхового акту від 23.10.2017р. № 11114/1/ЦВ страховою компанією сплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 23320,70 грн. (за вирахуванням франшизи у розмірі 2000 грн.) та сплачено пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 212,53 грн., що підтверджує копія платіжного доручення від 24.10.2017р. № 9569. Проте, позивач не погодився із такою оцінкою завданої шкоди та 28.08.2017р. подав заяву, за якою судовим експертом ОСОБА_3 було проведено автотоварознавче дослідження, відповідно до якого сума збитків, завданих ОСОБА_2 складає 42972,97 грн. У звязку з чим позивач вважає, що йому має бути доплачена різниця між фактично виплаченою сумою та сумою матеріальних збитків, нарахованих судовим експертом ОСОБА_3, а також пеня, індекс інфляції, 3% річних та моральна шкода. Зазначає, що моральна шкода, завдана пошкодженням транспортного засобу позивача, а також тривалим простроченням виплати відшкодування за дане пошкодження, виражається у тому, що позивач опинився втягнутим в довгостроковий процес виплати належного йому відшкодування, що забирає в нього значну кількість не тільки вільного часу, а й робочого часу. Крім цього, дії відповідачів спричинили позивачу страждання душевного характеру, оскільки через постійні звернення в різноманітні інстанції, телефонні переговори та потребу пошуку великої суми коштів для ремонтування автомобіля, позивач часто став відлучатися з робочого місця, став менше часу проводити з сімєю, що негативно вплинуло на сімейні відносини, стосунки з безпосереднім керівництвом та колегами по роботі, та друзями.

Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся. В попередні судові засідання подавав клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції.

ОСОБА_4 направив до суду клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференція та додаткові письмові пояснення заперечення на позовні вимоги ОСОБА_1

Кріт того в матеріалах справи міститься відзив ОСОБА_4, в якому останній проти задоволення позовних вимог в частині солідарного стягнення з нього та страхової компанії категорично заперечує при цьому зазначає наступне. На момент ДТП цивільна правова відповідальність відповідача ОСОБА_4 була застрахована у ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» за полісом обовязкового страхування АК/0982800, зареєстрованого в електронній автоматизованій базі МТСБУ. Ліміт відповідальності страховика за цим полісом за шкоди, заподіяну майну третіх осіб становить 100 000 гривень. Франшиза 2000 гривень. ОСОБА_1 звертався до ТДВ Страхове товариство «Домінанта» та отримав від останніх страхове відшкодування у розмірі 23320 грн. ОСОБА_4, в свою чергу, сплатив позивачу франшизу у розмірі 2000 грн., яка не відшкодовується страховою компанією, що підтверджується розпискою ОСОБА_1 про відсутність претензій до відповідача. Крім того, ОСОБА_4 наголошує на тому, що відповідно до правової позиції Верховного суду України від 14 вересня 2016 року у справі №6-725цс16, що була розглянута за фактом відшкодування збитків, завданих у ДТП, потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги або до особи, яка завдала шкоди про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування. В даній правовій позиції Верховний суд України не передбачає можливість звернення до відповідачів із вимогою про солідарне стягнення, а натомість говорить про виключне право вимоги або до винної особи, або до страховика, який несе цивільно-правову відповідальність за винну у ДТП особу. Тому відповідач вважає, що позивач вже скористався своїм правом вибору на отримання страхового відшкодування і цей вибір він зробив на користь ТДВ «Страхове товариство «Домінанта», що не може бути змінено. Цивільно-правова відповідальність по відшкодуванню шкоди відповідача, згідно зі ст. 1194 ЦК України, могла би настати, якщо б вартість матеріального збитку завданого позивачу ОСОБА_1 пошкодженням його автомобіля, перевищила би ліміт відповідальності страховика ТДВ «Страхове товариство «Домінанта». Але так як за полісом АК/0982800 ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну третіх осіб становить 100000 грн., а згідно наданого позивачем до суду висновку № 5308/17/17 судового експерта ОСОБА_3, в якому визначена вартість матеріального збитку як 42972,97 грн., цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 не настає так як збиток в повній мірі має покриватися ТДВ «Страхове товариство «Домінанта». Відповідач також заперечує проти стягнення з нього неустойки та інфляційних змін за несвоєчасне відшкодування шкоди, завданої його автомобілю, оскільки вказана вимога є похідною від зобовязання відшкодувати шкоду, вимоги про що до відповідача ОСОБА_4 не предявлялись. Стосовно стягнення з відповідача моральної шкоди, останній заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог, при цьому зазначає, що тілесних ушкоджень здоровя ані позивач, ані його дружина, яка була водієм під час ДТП не отримала. За текстом позову усі обґрунтування моральної шкоди позивачем стосуються хвилювань та переживань позивача за результатами невчасної виплати страхового відшкодування, необхідного на ремонт автомобіля, в чому відповідач ОСОБА_4, на його думку, не є винним, так як зі своєї сторони зробив усе можливе для того, щоб страховик заплатив грошові кошти на рахунок позивача. Відповідач же компенсував франшизу позивачу своєчасно та в повному обсязі.

Представник страхової компанії в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся.

В матеріалах справи наявні заперечення страхової компанії, відповідно до якого зазначено, що ТДВ «СТ «Домінанта» розраховано та виплачено на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 23320,70 грн., в порядку передбаченому Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також пеню у розмірі 212,53 грн. На думку відповідача, ТДВ «СТ «Домінанта» виконало свої зобовязання перед ОСОБА_1 відповідно до норм Закону та в повному обсязі, оскільки жодних нових документів, зокрема сплати ПДВ при проведенні відновлювального ремонту позивачем не надано, жодні підстави для здійснення ОСОБА_1 доплати страхового відшкодування, на думку відповідача, відсутні. Щодо твердження позивача про те, що Звіт № 57-D/36/2 від 26.01.2017р., підготовлений на замовлення ОСОБА_1, є несправедливим та не відповідає дійсності, а відшкодування повинно здійснюватися на підставі ОСОБА_5 № 5308/17/17 від 28.08.2017р., проведеного на замовлення позивача, слід зазначити про таке. Відповідно до абз. 2 п. 7.41 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, для складників КТЗ зі строком експлуатації понад 12 років значення Е3 приймається рівним 0,7. ДТП за участю транспортного засобу Subaru Forester, державний номер НОМЕР_1, сталася 01.06.2017р., а згідно із свідоцтвом про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу роком його випуску вказано 2005 рік, то відповідно строк його експлуатації більше 12 років, а отже повинен застосовуватися коефіцієнт фізичного зносу 0,7 при розрахунку вартості відновлюваного ремонту. Крім того, відповідач зазначає, що в ремонтну калькуляцію, яка є додатком до будь-якого експертного висновку можна включити будь-які пошкодження, а тому перелік всіх зафіксованих пошкоджень включається в протокол огляду пошкодженого транспортного засобу, в якому і зафіксовано всі наявні пошкодження ТЗ та на підставі якого експерт формує калькуляцію відновлювального ремонту. У протоколі огляду від 02.06.2017р., який здійснювався уповноваженим представником ТОВ «Всеукраїнська експертна компанія «Сова», зафіксовані пошкодження транспортного засобу Subaru Forester, державний номер НОМЕР_1, отримані внаслідок ДТП 01.06.2017р., з якими ознайомився і погодився позивач, про що свідчить його підпис на протоколі огляду. Крім того, у цьому ж протоколі огляду зафіксовано, що транспортний засіб Subaru Forester, державний номер НОМЕР_1, мав пошкодження не повязані із ДТП, що сталась 01.06.2017р. задній бампер, про що не вказано в протоколі огляду від 15.08.2018р. до ОСОБА_5 № 5308/17/17 від 28.08.2017р., наданого позивачем. Крім того, у калькуляції відновлювального ремонту в наданому позивачем ОСОБА_5 вказані такі ремонтні роботи як зєднання / розєднання / зняття / становлення карданного валу, зняття / встановлення задніх коліс, диференціалів задньої вісі, зняття / встановлення / заміна паливного баку, тобто роботи не повязані із отриманими ТЗ Subaru Forester, державний номер НОМЕР_1, пошкодженнями в передню праву частину. Але, оскільки позивачем не надано жодного документу, який би підтверджував проведення ремонту та протоколу додаткового огляду (дефектовки) відремонтованого транспортного засобу, то це все свідчить про недобросовісність експерта, який здійснював експертне дослідження та надав вищевказаний висновок.

Відповідно до ст. 514 ЦК України солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання. У правовідносинах, які виникли між позивачем та страховою компанією відсутні будь-які з вище перелічених ознак, а саме: відсутній договір між сторонами, оскільки виниклі відносини регулюються спеціальним законом Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в якому безпосередньо не передбачено жодного обовязку страховика нести солідарну відповідальність за відносини, що виникають між страховиком та потерпілими особами. Крім того, сума страхового відшкодування чи матеріальної шкоди жодним чином не є неподільним предметом.

Крім того, відповідач зазначає, що моральна шкода, яка підлягає стягненню зі страховика, стягується лише у випадках здійснення відшкодування шкоди, яка повязана з ушкодженням здоровя потерпілої особи в ДТП. В даному випадку виплата страхового відшкодування у звязку з ушкодженням здоровя відсутня, а тому і стягнення моральної шкоди зі страхової компанії буде порушенням вимог закону.

Враховуючи той факт, що сторони (їх представники) в судове засідання не зявились, проте в матеріалах справи наявні їх відзиви на позов та відповідні докази, суд вважає, що правові позиції сторін є визначними та можливо розглянути справу за відсутності сторін, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Судом встановлено, що 30.08.2016р. між ТДВ «СТ «Домінанта» укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/0982800, забезпечений транспортний засіб «Чері», реєстраційний номер НОМЕР_2.

01 червня 2017 року о 12 годині на вулиці Набережної Перемоги в м. Дніпро сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій був пошкоджений автомобіль «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_3, свідоцтво про реєстрацію CAP № 049902, колір чорний (перлинний), який належить на праві власності ОСОБА_1

Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_4, який керував автомобілем «Чері», реєстраційний номер НОМЕР_2, що підтверджується повідомленням потерпілої особи про дорожньо-транспортну пригоду від 01 червня 2017 року.

Того ж дня, 01 червня 2017 року потерпіла особа, яка керувала автомобілем «Subaru Forester» звернулася до ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» із повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно положень ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 зазначеного Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно ст. 35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п. 34.4 ст. 34 Закону, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Відповідно до положень ст. 36.1. Закону, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно зі ст. 36.2 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна.

ТОВ «Всеукраїнська експортна компанія «Сова» проведено огляд пошкодженого транспортного засобу та на підставі проведеного огляду здійснено оцінку вартості матеріального збитку, що завданий власнику транспортного засобу «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується Звітом № 57-D/36/2 та протоколом (актом) огляду ТЗ від 02.06.2017р.

Так, згідно зі Звітом № 57-D/36/2 від 30.06.2017р. вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 30 384,84 грн. з ПДВ та 25320,70 грн. без ПДВ.

Враховуючи вищевикладене, страховою компанією було розраховано та здійснено виплату страхового відшкодування, розмір якого складає 23320,70 грн. (без урахування ПДВ та франшизи) разом із пенею у розмірі 212,53 грн. та 24.10.2017р. платіжним дорученням № 9569 перераховано на рахунок позивача.

ОСОБА_4, в свою чергу, також сплатив на користь позивача франшизу у розмірі 2000 грн., у звязку з чим ОСОБА_1 склав розписку від 02.06.2017р., згідно якої зазначив, що кошти у розмірі 2000 грн. в рахунок погашення франшизи отримав, претензій до ОСОБА_4 не має.

Користуючись своїм правом, відповідно до ст. 34 Закону, з метою визначення розміру матеріального збитку, в т.ч. і суми страхового відшкодування, позивач звернувся до судового експерта автотоварознавця ОСОБА_3, оскільки вважає, що сплачене страхове відшкодування не відповідає дійсній шкоді та збитки йому відшкодовані не в повному обсязі.

Згідно ОСОБА_5 експертного автотоварознавчого дослідження №5308/17/17 від 28.08.2017р., виконаного судовим експертом ОСОБА_3, сума збитків, завданих власнику транспортного засобу «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_1, складає 42 972,97 грн.

Позивач поніс витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 900,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

У відповідності із п. 1 ст. 992 Цивільного кодексу України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобовязаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Оскільки зобов'язання ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» у разі настання страхового випадку полягає у здійсненні страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим. В разі прострочення його виконання настає відповідальність, що передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема - сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні витрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання, і на відміну від пені не є грошовою санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляції і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, що підлягають сплаті кредитору. Тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України правовідношення, в якому замовник зобовязаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобовязанням.

Саме до таких грошових зобовязань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору страхову суму.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобовязаний здійснити страхове відшкодування.

Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобовязань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного суду України від 01.06.2016р. у справі № 6-927цс16.

Згідно ст. 36 Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Максимальний строк, який законодавство дає на відшкодування шкоди страхувальнику це 90 діб з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Заява була подана позивачем 06 червня 2017 року, а відтак 90 діб минуло 04 вересня 2017 року й, відповідно, з 05 вересня 2017 року почалося прострочення, за кожний день якого повинна нараховуватися пеня. Страхове відшкодування було виплачено 23 жовтня 2017 року, а отже з 05 вересня 2017 року по 22 жовтня 2017 року є наявними 48 днів прострочення за кожен з яких треба сплатити пеню (при чому, пеню слід вираховувати від оціночної суми, яка зазначається позивачем).

Облікова ставка НБУ в період з 03 серпня 2017 року та 14 вересня 2017 року складає 12,5%.

1) 12,5% х 2 / 365= 0,06849

2) 42 972,97 х 0,06849 х 48 / 100 = 1 412, 74 грн.

Отже, пеня за 48 днів прострочення, належна позивачу складає 1 412,74 грн.

Оскільки сума відшкодування, сплачена позивачу є неповною, а відтак з моменту сплати страховою компанією суми страхового відшкодування у розмірі 23 320,70 грн. та сплати відповідної пені, необхідно стягнути пеню вже від тієї суми, що не дістає до страхової виплати ушкодження, оціненого судовим експертом ОСОБА_3 Тобто в період з 24 жовтня 2017 року, пеня нараховується від суми 19 652,27 грн. (42 972,97 - 23 320,70).

Оскільки позивач просить суд стягнути пеню, розраховану на день подання позову, суд, у відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, вирішує позовні вимоги у межах заявлених.

Облікова ставка НБУ з 24.10.2017р. по 26.10.2017р. обчислюється у розмірі 12,5 %, а з 27.10.2017р. у розмірі 13,5 %.

1) 12,5% х 2 / 365 = 0,06849

2) 19 652,27 х 0,06849 х 3/100 = 40,38 грн.

1) 13,5% х 2 / 365 = 0,07397

2) 19 652,27 х 0,07397 х 31 / 100 = 450,64 грн.

1) 40,38 + 450,64 = 491,02 грн.

Отже, пеня з моменту сплати неповної суми відшкодування завданої шкоди на момент подання позову складає 491,02 грн.

Щодо індексу інфляції, то у вересні 2017 року він складає 102%, а у жовтні 2017 року 101,2%.

1) (102 / 100) х (101,2 / 100) = 1,02 х 1,012 = 1,03224

2) 42 972,97 х 1,03224 = 44 358,42

3) 44 358,42 - 42 972,97 = 1 385,45 грн.

Отже, індекс інфляції складає 1 385,45 грн.

Щодо 3% річних, то:

1) 42 972,97 х 3 х 48 / 365 / 100 = 169,53 грн.

Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Згідно п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особою, відповідальною за завданні збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Відповідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Цивільно-правова відповідальність по відшкодуванню шкоди ОСОБА_4, згідно зі ст. 1194 ЦК України, могла би настати, якщо б вартість матеріального збитку завданого позивачу ОСОБА_1 пошкодженням його автомобіля, перевищила би ліміт відповідальності страховика ТДВ «Страхове товариство «Домінанта». Але так як за полісом АК/0982800 ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну третіх осіб становить 100000 грн., а згідно наданого позивачем до суду висновку № 5308/17/17 судового експерта ОСОБА_3, в якому визначена вартість матеріального збитку як 42972,97 грн., цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 не настає так як збиток в повній мірі має покриватися ТДВ «Страхове товариство «Домінанта».

Також не підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_4 неустойка та інфляційні зміни за несвоєчасне відшкодування шкоди, завданої автомобілю позивача, оскільки вказана вимога є похідною від зобовязання відшкодувати шкоду, вимоги про що до відповідача ОСОБА_4 позивачем не предявлялись.

Отже, оскільки майнова шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу не перевищує ліміту страхового відшкодування, підтверджена належними доказами та не спростована відповідачами, зокрема страховою компанією, а позивач погодився на відшкодування завданої йому шкоди ТДВ «Страхове товариство «Домінанта», суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення недоодержаної суми відшкодування матеріальної шкоди та неустойки саме зі страхової компанії.

Так, вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні цієї частини позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання.

Згідно до правової позиції Верховного суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-725цс16, предметом розгляду якої є відшкодування збитків, завданих ДТП, потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги або до особи, яка завдала шкоди про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Діючими нормами матеріального права не передбачено солідарного обовязку винуватця ДТП та страхової компанії перед потерпілою особою, оскільки їх зобовязання виникають з різних правовідношень (деліктного та договірного зобовязань).

Також крім матеріальних збитків, позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягає у завданні негативних наслідків в результаті ДТП, як безпосередньо під час вчинення адміністративного правопорушення, так і після нього.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталась за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Згідно зі ст. 261 Закону, страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «г» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю.

Враховуючи положення вказаної норми законодавства, моральна шкода, яка підлягає стягненню з страховика, стягується лише у випадку здійснення відшкодування шкоди, яка повязана з ушкодженням здоровя потерпілої особи в ДТП. В даному випадку виплата страхового відшкодування у звязку з ушкодженням здоровя відсутня, а тому і стягнення моральної шкоди зі страхової компанії є безпідставним, а отже в задоволенні вимог позивача в цій частині слід відмовити.

Нормами ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які особа зазнала у зв'язку із ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, які особа зазнала у звязку з пошкодженням її майна, відшкодовується грішми, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.2005 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з порушенням права власності. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог в залежності від характеру та обсягу заподіяних позивачу моральних та фізичних страждань.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Розмір душевних страждань позивач оцінює в 2000 гривень, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що моральна шкода, завдана пошкодженням транспортного засобу позивача та тривалим простроченням виплат відшкодування за дане пошкодження. У звязку з чим позивач опинився втягнутим в довгостроковий процес виплати належного йому відшкодування, що забирає в нього значну кількість не тільки вільного часу, а й робочого часу. Крім цього, дії відповідачів спричинили позивачу страждання душевного характеру, оскільки через постійні звернення в різноманітні інстанції, телефонні переговори та потребу пошуку великої суми коштів для ремонтування автомобіля, позивач часто став відлучатися з робочого місця, став менше часу проводити з сімєю, що негативно вплинуло на сімейні відносини, стосунки з безпосереднім керівництвом та колегами по роботі, та друзями.

Верховним судом України в п. 9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер вчиненого відповідачем правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивача, беручи до уваги, що немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз та виходячи з міркувань розумності та справедливості, вважає за необхідне визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 1 000 грн. Визначаючи такий розмір суд виходив з того, що позивач заявляє відшкодування моральної шкоди не лише за пошкодження транспортного засобу відповідачем ОСОБА_4 та негативними наслідками, повязаними з цим, а й за хвилювання та переживання ОСОБА_1 за несвоєчасну та неповну оплату страхового відшкодування ТДВ «Страхове товариство «Домінанта». У звязку з викладеним, суд вважає за необхідне, з огляду на те, що моральна шкода позивачу, як він зазначає, завдана обома відповідачами поділити заявлену суму навпіл та стягнути її лише з ОСОБА_4

Дослідивши докази, долучені до матеріалів справи щодо їх належності та допустимості, достатності та достовірності, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення суми відшкодування, пені за прострочення, 3% річних, індексу інфляції та моральної шкоди.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України, та враховуючи, що позовні вимоги задоволено, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача судові витрати по справі, пропорційно до заявлених вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 141-142, 200, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення суми відшкодування, пені за прострочення, 3% річних, індексу інфляції та моральної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» () на користь ОСОБА_1 (паспорт серія/номер НОМЕР_1) недоодержану суму відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 19 652 (девятнадцять тисяч шістсот пятдесят дві) грн. 27 копійок, а також пеню у розмірі 1 903 (одна тисяча девятсот три) грн. 76 коп., індекс інфляції, що складає 1 385 (одну тисячу триста вісімдесят пять) грн. 45 копійок, 3% річних, що складає 169 (сто шістдесят девять) грн. 53 копійки, всього - 23 111 (двадцять три тисячі сто одинадцять) грн. 01 копійка.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» витрати, понесені на експертне дослідження щодо визначення вартості матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_1 в розмірі 900 (девятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди на користь ОСОБА_1 1 000 (одна тисяча) грн.

В задоволенні решти вимог, - відмовити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений при зверненні до суду позивачем у розмірі 2240 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 Вікторовичана користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений при зверненні до суду позивачем у розмірі 640 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.С. Федоріщев