Справа № 660/620/18
Номер провадження 2/660/207/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 рокусмт. Нововоронцовка

Нововоронцовський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Гончаренка О.В.

за участю секретаря Свяцького О.О.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду смт.Нововоронцовка цивільну справу за позовом Служби у справах дітей Нововоронцовської районної державної адміністрації Херсонської області в інтересах дитини: ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Золотобалківська сільська рада Нововоронцовського району Херсонської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Служба у справах дітей Нововоронцовської районної державної адміністрації Херсонської областів інтересах дитини: ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом доОСОБА_3, третя особа: Золотобалківська сільська рада Нововоронцовського району Херсонської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилався на ту обставину, що малолітня дитина ОСОБА_2 перебувала на обліку служби у справах дітей районної державної адміністрації як дитина, що опинилася в складних життєвих обставинах з жовтня 2016 року, у зв'язку з вживанням матері дитини алкогольних напоїв, ухиленням від виконання батьківських обов'язків, та такої, що постраждала від насильства в сім'ї. Умови проживання для дитини матір'ю не створені, ОСОБА_3 вихованням дитини не займалася, життям та здоров'ям не цікавилася, рекомендації лікарів не виконувала, зловживає алкогольними напоями, веде соціально неприйнятний спосіб життя. За нетривалий термін проживання на території с. Золота Балка, Нововоронцовського району Херсонської області зарекомендувала себе з негативної сторони, в стані алкогольного сп'яніння веде себе агресивно, неодноразово траплялися сварки з сусідами, які викликали працівників поліції. 19.08.2017 року Золотобалківською сільською радою складено акт оцінки рівня безпеки життя дитини, малолітню дитину ОСОБА_2 було доправлено до дитячого відділення КЗ «Нововоронцовська ЦРЛ». Рішенням органу опіки та піклування від 28.08.2017 року було надано дозвіл рідній бабусі ОСОБА_4 забрати з дитячого відділення малолітню онуку ОСОБА_2. З 2017 року дитина проживає окремо від матері, ОСОБА_3 продовжує вживати алкогольні напої, матеріально доньку не забезпечує, її вихованням не займається, умови для проживання дитини не створені, також мати до служби у справах дітей за поверненням дитини не зверталася. Тому, позивач просив позбавити відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно їх малолітньої доньки, про що внести відповідний запис до актового запису про народження та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини.

Представник органу опіки та піклування у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та надала пояснення, що аналогічні викладеним вище підставам позову. Також зазначила, що відповідач має будинок, але він знаходиться постійно в антисанітарному стані.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнала, просить не позбавляти її батьківських прав відносно дитини. Пояснила, що любить доньку. Має намір зробити ремонт у власному будинку та створити належні умови для проживання доньки.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Неповнолітня дитина ОСОБА_2, допитана у судовому засіданні пояснила, що бажає залишитися з матір'ю. Просить відмовити у задоволенні позові, оскільки мати на даний час не вживає алкогольні напої та піклується про неї. Небезпеки для її життя немає, з бабусею жити в Росії у неї не вийшло.

Заслухавши пояснення учасників справи, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідач ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого отделом ЗАГС Матвеево-Курганского района Ростовской области 14.04.2015 року. Батьком дитини зазначено ОСОБА_5.

Відповідно до характеристики, наданої Золотобалківською сільською радою Нововоронцовського району Херсонської області від 21.08.2017 року, на сім'ю ОСОБА_3, встановлено, що сім'я проживає за адресою: АДРЕСА_1 та складається з:

-ОСОБА_2, донька, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, яка на даний час знаходиться в стаціонарному дитячому відділенні КЗ «Нововоронцовська ЦРЛ»;

-ОСОБА_6, син, ІНФОРМАЦІЯ_3;

-ОСОБА_7, син, ІНФОРМАЦІЯ_4;

-ОСОБА_8, співмешканець, ІНФОРМАЦІЯ_5.

За час проживання в селі ОСОБА_3 зарекомендувала себе з негативної сторони, відбувалися випадки неадекватної поведінки мами, яка зловживає алкоголем, палить. Донька, ОСОБА_2, учениця Золотобалківської ЗОШ І-ІІІ ступенів, старанна та вихована. Син, ОСОБА_6, за час проживання в с.Золота Балка, зарекомендував себе з негативної сторони, відбувалися випадки неадекватної поведінки, який зловживає алкоголем. За короткий період проживання з 09.08.2017 року в селі траплялися неодноразово сварки з власною родиною та сусідами, які викликали працівників поліції, службу у справах дітей, працівників сільської ради. Син, ОСОБА_7, за час проживання в с. Золота Балка, періодично вживає алкоголь, але працює по найму у одноосібників, находить спільну мову з сусідами.

Згідно характеристики, наданої Золотобалківською сільською радою Нововоронцовського району Херсонської області від 26.01.2018 року, ОСОБА_3 зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1. За час проживання в селі відбувалися випадки неадекватної поведінки ОСОБА_3, яка зловживає алкоголем та палить. Працює по найму без укладання трудової угоди.

З акту обстеження умов проживання від 12.10.2016 року вбачається, що санітарний стан житлового приміщення ОСОБА_3, не задовільний, в будинку брудно, стійкий запах алкоголю, мати зловживає алкоголем, на час перевірки поводила себе агресивно.

Актами обстеження умов проживання від 11.04.2017 та 16.05.2017 року, складених представниками Золотобалківської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, підтверджується, що умови проживання дитини не задовільні, в будинку брудно, посуд не митий, речі розкидані, повітря важке із запахом алкоголю, місця у будинку для навчання та відпочинку не має, окремої кімнати у дитини також не має, зі слів сусідів встановлено, що мати ОСОБА_3 постійно знаходиться у стані алкогольного сп'яніння, не виконує своїх батьківських обов'язків, тому існує загроза здоров'ю дитини ОСОБА_2

Як вбачається із заяви, засвідченої приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Куликом О.П., зареєстрованої за №1635 від 28.08.2017 року, ОСОБА_3 надала беззаперечну відмову від своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також, відповідно до заяви, засвідченої приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Куликом О.П., зареєстрованої за №1633 від 28.08.2017 року, ОСОБА_3 надала згоду на перетин кордону України її малолітньою донькою.

З акту проведення оцінки рівня безпеки дитини, складеного Золотобалківської сільської радою 19.08.2017 року, встановлено, що малолітню дитину було направлено до дитячого відділення КЗ «Нововоронцовська ЦРЛ».

Рішенням органу опіки та піклування від 28.08.2017 року, надано дозвіл рідній бабусі ОСОБА_4 забрати з дитячого відділення малолітню онуку ОСОБА_2.

Висновком служби у справах дітей районної державної адміністрації від 28.08.2018 року №01-12/376 визнано недоцільним повернення малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до матері ОСОБА_3.

Згідно висновку органу опіки та піклування Нововоронцовської районної державної адміністрації від 27.04.2018 року №125/01-32, визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 стосовно її малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Батько дитини ОСОБА_5 перебуває на стаціонарному лікуванні у психоневрологічному диспансері, рішенням Матвеєво-Курганського районного суду Ростовської області від 20.12.2017 року обмежений у виконанні батьківських прав відносно доньки ОСОБА_2.

Відносини, що склалися між сторонами, суд відносить до правовідносин щодо особистих немайнових прав та обов'язків батьків та дітей та вважає за необхідне керуватися главою 13 СК України.

Згідно ст.ст. 150, 155, 164 ч.1 п.2 СК України - батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; ухиляння батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення батьківських прав.

Відповідно до змісту принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю.

Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини.

Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 р. N 789-XII, частин 7, 8 ст. 7 СК, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН про права дитини держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р. N 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15, 16, 18 постанови від 30 березня 2007 р. N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Враховуючи викладене, суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні було встановлено ,що відповідач є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як було встановлено у судовому засіданні, при подачі позову до суду, матір не належним чином виконувала свої батьківські обов'язки, вживала алкоголем. Так, за місцем проживання дитини був безлад, недостатня кількість спальних місць, відсутнє місце для навчання доньки.

Дитина повідомила у судовому засіданні, що вона не хоче, щоб її забирали від матері, бажає залишитися проживати з матір'ю, оскільки остання більше не зловживає алкоголем та піклується про неї.

Висновком органу опіки та піклування Нововоронцовської районної державної адміністрації від 27.04.2018 року №125/01-32, визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 стосовно її малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до ч. 6 ст.19 СК України суд може не погодиться з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Керуючись вказаною нормою, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування, так як за час розгляду справи відбулися зміни на краще. Відповідач ОСОБА_3 не зловживає алкогольними напоями, має намір створити належні умови для проживання доньки, бажає піклуватися та виховувати доньку.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з'ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (SAVINY v. UKRAINE, № 39948/06, § 50, ЄСПЛ, від 18 грудня 2008 року).

З огляду на вказану правову позицію та принципи проголошені Європейським судом з прав людини, можна зробити висновок, що для розлучення дитини з батьками (з позбавленням батьківських прав або без такого) суду потрібно встановити: 1) винну поведінку батьків, 2) справжню небезпечність умов для дитини, 3) доказову базу вказаних обставин, 4) наявність вжиття тимчасових проміжних заходів до батьків, 5) обов'язкове слухання показань самих дітей.

Достатніх обставин, які б свідчили про необхідність застосування до матері дитини на даний час такого крайнього заходу впливу на неї як позбавлення батьківських прав, позивачем не зазначено.

А тому, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд з урахуванням викладених обставин, вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову про позбавлення відповідача батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (щоденно готувати їжу, регулярно прати дитячий одяг та постільну білизну, здійснювати догляд за будинком, контролювати відвідування дитиною школи) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов'язків.

Оскільки у задоволенні позову слід відмовити, а позивач, як державний орган звільнений від сплати судового збору, то судові витрати необхідно покласти за рахунок держави.

Керуючись вищевикладеним та ст.ст. 6, 12, 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Служби у справах дітей Нововоронцовської районної державної адміністрації Херсонської області в інтересах дитини: ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Золотобалківська сільська рада Нововоронцовського району Херсонської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Херсонської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СуддяО.В. Гончаренко