Номер провадження: 22-ц/785/7049/18
Номер справи місцевого суду: 495/7099/15-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Погорєлової С.О., Заїкіна А.П.,

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 березня 2018 року по цивільній справі за позовом Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області до ОСОБА_2 про визнання договору оренди майна недійсним,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року представник Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору оренди майна недійсним.

В своїй позовній заяві представник позивача зазначав, що 15 червня 2015 року між позивачем та відповідачем на підставі рішення сільської ради від 12.06.2015 року був укладений для організації риборозведення договір оренди комплексу гідротехнічних споруд водосховища, строком на 10 років, згідно якого орендатор прийняв в строкове платне користування гідротехнічну споруду водосховища площею 69,90 кв.м., що є комунальною власністю Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, що підтвержується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно СТА 031541 від 19.12.2014 року, та розташовану на земельній ділянці загальною площею 87,954 га, яка знаходиться на території Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, в межах населеного пункту.

Представник позивача посилався на те, що вказаний договір оренди був укладений із порушенням вимог чинного законодавства, у звязку з чим просив суд визнати його недійсним.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 березня 2018 року позовну заяву Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області до ОСОБА_2 про визнання договору оренди майна недійсним задоволено, визнано недійсним договір оренди комплексу гідротехнічних споруд водосховища від 15.06.2015 року, укладений між Староцаричанською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області в особі сільського голови ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з моменту його укладення, стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 березня 2018 року та винести нове рішення, яким в задоволені позовних вимог Староцаричанської сільської ради відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, що:

- згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії СТА № 031541 індексний номер 31270336 від 19.12.2014 року, власником комплексу гідротехнічних споруд водосховища, розташованого по вул. Шевченка 175 в с. Стара Царичанка Білгород-Дністровського району Одеської області є Староцаричанська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області;

- 15 червня 2015 року між Староцаричанською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області в особі сільського голови ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір оренди. Предметом цього договору є комплекс гідротехнічних споруд водосховища. Як вказано у пункті договору «Предмет договору», ОСОБА_2 прийняв в строкове платне користування гідротехнічну споруду водосховища, розташовану на земельної ділянці загальною площею 87,954 га, яка розташована на території Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, в межах населеного пункту, для організації риборозведення. Строк дії даного договору 10 років. Даний договір укладений на підставі рішення Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 12.06.2015 року;

- згідно з довідкою № 02-21/690 від 22.09.2015 року, виданою в.о. голови Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, 12 червня 2015 року сесія Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області не проводилась, і рішення відносно передачі комплексу гідротехнічних споруд водосховища загальною площею 69,90 кв.м. громадянину ОСОБА_2 не приймалось.

- згідно з даними Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця, ОСОБА_2 зареєстрований як суб'єкт підприємництва 17.06.2015 року за відповідним номером 0016031

- згідно з копією ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.01.2016 року, винесеної у справі за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 366 КК України, яка набрала законної сили: «ОСОБА_3 на підставі рішення сільської територіальної виборчої комісії від 05 листопада 2010 року № 9, рішення № 1-VI від 09 листопада 2010 року призначений на посаду голови Староцаричанської сільської ради, Білгород-Дністровського району, Одеської області. До посадових обовязків голови Староцаричанської сільської ради ОСОБА_3 входить: організаційно забезпечувати в межах, наданих законом повноважень органам виконавчої влади на відповідній території, дотримання Конституції та Законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; організовувати в межах, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" роботу відповідної місцевої ради та її виконавчого комітету; підписувати рішення ради та її виконавчого комітету; забезпечувати підготовку до розгляду проектів програм соціально-економічного та культурного розвитку, цільових програм з інших питань самоврядування, місцевого бюджету та звіту про його виконання, рішень ради з інших питань, що належать до її повноважень, оприлюднює затверджені радою програми, бюджет та звіти про їх виконання; призначати на посади та звільняти з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад; скликати загальні збори громадян за місцем проживання; забезпечувати виконання рішень місцевого референдуму, відповідної ради, її виконавчого комітету; є розпорядником бюджетних коштів спеціальних фондів місцевих бюджетів, використовує за призначенням, визначеним радою; представляти територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об'єднання громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до чинного законодавства; звертатися до суду щодо визнання незаконними актів інших органів місцевого самоврядування, місцевих органів виконавчої влади, установ, підприємств та організацій, які обмежують права та інтереси територіальної громади, а також повноваження ради та її органів; укладати від імені територіальної громади, ради та її виконавчого комітету договори відповідно до законодавства та подає їх на затвердження відповідної ради; здійснювати інші повноваження місцевого самоврядування, визначені Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" та іншими законами, якщо вони не віднесені радою до компетенції її виконавчих органів; видавати розпорядження в межах своїх повноважень. Таким чином, відповідно до ч.3 ст. 18 КК України голова Староцаричанської сільської ради ОСОБА_3 є службовою особою. Відповідно до ч.2 ст. 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України або за результатами аукціону. В рамках зазначених вимог діючого законодавства на підставі рішення позачергової тридцять другої сесії Староцаричанської сільської ради шостого скликання № 309 від 07 листопада 2014 року було вирішено передати гідротехнічну споруду в оренду ОСОБА_4 терміном на 1 рік. На підставі вказаного рішення 19 травня 2015 року Староцаричанська сільська рада в особі голови сільської ради ОСОБА_3 було укладено договір оренди комунальної власності гідроспоруди-ставок з фізичною особою - субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_4 Між тим, 11.06.2015 року голова Староцаричанської сільської ради ОСОБА_3 з метою самостійного вирішення питання про передачу в оренду гідроспоруди-ставка іншій особі без відповідного рішення сесії сільської ради самостійно розірвав договір оренди комунальної власності гідроспоруди-ставка укладеного з фізичною особою - субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_4 19.05.2015 року. Далі, продовжуючи свою мету голова Староцаричанської сільської ради ОСОБА_3, будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями 11.06.2015 року, в робочий час, більш точний час встановити не надалося можливим, знаходячись в приміщенні Староцаричанської сільської ради за адресою: вул. Леніна, 135, с. Стара Царичанка Білгород-Дністровського району, Одеської області, діючи умисно, в порушення ст. 16 Закону України «Про оренду землі» з метою створення уяви про проведення законного правочину уклав новий договір оренди на комплекс гідротехнічних споруд водосховища від 15 червня 2015 року з фізичною особою ОСОБА_2, при цьому достовірно знаючи про факт неузгодженого та не прийнятого рішення про це органом місцевого самоврядування, усвідомлюючи неправдивий характер зазначених ним відомостей, вніс до офіційного документа, типова форма якого прийнята рішенням Староцаричанської сільської ради №332-VI від 05 березня 2015 року - договору оренди комунального майна завідомо неправдиві відомості, про те, що договір оренди на комплекс гідротехнічних споруд водосховища від 15 червня укладений на підставі рішення Староцаричанськї сільської ради від 12.06.2015 року, що не відповідає дійсності. Насправді, Староцаричанською сільською радою Білгород-Дністровського району, Одеської області в період з 01.06.2015 року по 24.06.2015 року засідань сесії та конкурсних комісій не проводилось та рішення про передачу в оренду ОСОБА_2В комплексу гідротехнічних споруд водосховища не приймались. Своїми умисними діями ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 366 КК України - службове підроблення, а саме, внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.»

Дане кримінальне провадження було закрито за відповідним клопотанням прокурора у звязку із зміною обстановки.

Задовольняючи позов, визнаючи недійсним договір оренди комплексу гідротехнічних споруд водосховища від 15.06.2015 року, укладений між Староцаричанською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області в особі сільського голови ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з моменту його укладення, суд першої інстанції виходив з того, що:

- предметом оскаржуваного договору оренди є комплекс гідротехнічних споруд водосховища розташованого по вул. Шевченка 175 в с. Стара Царичанка Білгород-Дністровського району Одеської області, який на праві комунальної власності належить Староцаричанській сільській раді Білгород-Дністровського району Одеської області;

- при укладенні договору оренди Староцаричанською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області не було надано попередньої згоди у встановленому порядку та в подальшому не було затверджено вже здійснену передачу майна в оренду;

- на момент вчинення договору про передачу майна комунальної форми власності в оренду, сторонами не був дотриманий встановлений чинним законодавством порядок укладення такого правочину, зокрема з особою, яка має бути зареєстрована, як субєкт підприємницької діяльності;

- оспорюваний позивачем договір оренди на комплекс гідротехнічних споруд водосховища від 15.06.2015 року укладений на умовах довгострокового користування на 10 років, однак, всупереч ч.2 ст. 793 ЦК України, нотаріально не посвідчений, що тягне за собою його нікчемність

Проте повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна.

Як розяснено у Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року:

- Судам відповідно до статті 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219 ЦК України, частина перша статті 220 ЦК України, частина перша статті 224 ЦК України ) та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222 ЦК України, частина друга статті 223 ЦК України, частина перша статті 225 ЦК України тощо).

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду (п. 4 )

- Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача (п. 5);

- Вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину розглядаються у позовному провадженні в порядку цивільного судочинства (п. 6);

- Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину (п. 7).

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який

не вчинено. У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК України тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК України не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації.

З підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 794 ЦК України право користування нерухомим майном, яке виникає на підставі договору найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки, підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Згідно з ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Договір оренди від 15.06.2015 року в нотаріальному порядку не посвідчувався та згідно з інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна будь-якої реєстрації права оренди за ОСОБА_2 на підставі договору оренди від 15.06.2015 року не відбулось.

Разом з тим за інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна вбачається, що власником комплексу гідротехнічних споруд водосховища, розташованого по вул. Шевченка 175 в с. Стара Царичанка Білгород-Дністровського району Одеської області є Староцаричанська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області на підставі свідоцтва про право власності від 19.12.2014 року. Орендарем цього майна є ОСОБА_4 на підставі договору оренди від 08.07.2016 року. Право оренди зареєстроване в Державному реєстрі речових прав за ОСОБА_4 08.07.2016 року.

Враховуючи встановлені обставини та приймаючи до уваги, що договір оренди комплексу гідротехнічних споруд водосховища розташованого по вул. Шевченка 175 в с. Стара Царичанка Білгород-Дністровського району Одеської області від 15.06.2015 року, відповідно до ч. 2 ст. 793 ЦК України підлягав обовязковому нотаріальному посвідченню, але нотаріально посвідчений не був, цей договір в розумінні законодавства є нікчемним і тому визнання такого договору недійсним судом не вимагається (ч.2 ст. 215 ЦК України).

Заявляючи вимоги про визнання договору оренди від 15.06.2015 року недійсним, як оспорюваного, позивач не заявив вимоги про застосування наслідків недійсності правочину. Окремої вимоги про встановлення нікчемності правочину не заявлено. В свою чергу суд першої інстанції з власної ініціативи наслідки недійсності правочину в порядку абз. 2 ч. 5 ст. 216 ЦК України не застосовував.

При таких обставинах, у суду не було підстав для визнання договору оренди від 15.06.2015 року недійсним, як оспорюваного.

Крім того, у звязку з не заявленням окремої вимоги про встановлення нікчемності правочину та не заявленням вимоги про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину і не застосування таких наслідків районним судом з власної ініціативи, у суду першої інстанції також не було підстав вказувати у рішенні на нікчемність правочину.

Враховуючи наведене, рішення суду не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у вимогах про визнання нікчемного правочину недійсним, як оспорюваного.

При цьому, судова колегія звертає увагу, що позивач не позбавлений права заявити вимоги про застосування наслідків нікчемного правочину.

Доводи апеляційної скарги про те, що вказаний спір підлягає господарській юрисдикції є неспроможними, оскільки позовні вимоги заявлені про недійсність договору оренди від 15.06.2015 року, що підписаний ОСОБА_2, який на час підписання не був зареєстрований в якості субєкта господарської діяльності.

Доводи апеляційної скарги про невірне тлумачення судом законодаства та не врахування показань свідків щодо законності укладення договору оренди не можуть бути взятими до уваги, оскільки правильність виновків районного суду не спростовують і зведені до переоцінки доказів, підстав для якої з наведених доводів не вбачається.

Доводи апеляційної скарги про помилковість остаточного висновку райсуду про визнання договору оренди недійсним з посиланням на не застосування судом наслідків недійсності правочину є обгрутованими частково, оскільки якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Проте, як вже зазначалося вимоги про визнання правочину недійсним як оспорюваного з застосуванням наслідків його недійсності в суді першої інстанції не заявлялись, а з власної ініціативи суд вказані вимоги також не вирішував і тому у суду не було підстав вказувати у рішенні про нікчемність такого правочину.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у вимогах про визнання договору оренди недійсним, як оспорюваного.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 березня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У позові Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області до ОСОБА_2 про визнання договору оренди майна недійсним відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 05.11.2018 року

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: С.О. Погорєлова

ОСОБА_5