Справа № 638/8439/18
Провадження № 2/638/3791/18
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

05.11.2018 Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Штих Т.В.

секретаря - Тарасової О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітнього, -

встановив:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав та стягнути з останнього аліменти на утримання спільної дитини, неповнолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у неї та Відповідача, народилась спільна дитина - ОСОБА_4, актовий запис № 5109. Сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували, а лише зустрічались один з одним. Під час вагітності та після народження дитини Відповідач не піклувався про ОСОБА_3 та згодом і про дитину, не займався вихованням дитини, всіма питаннями щодо виховання сина ОСОБА_3 займалась самостійно. З самого народження дитини, ОСОБА_3 була записана, як одинока матір, так як в шлюбі з Відповідачем вона не перебувала та Відповідач не виявив бажання бути записаним батьком дитини. Ще певний час, після народження дитини, ОСОБА_3 намагалась налагодити сімейні Відносини з Відповідачем та добровільно записала батьком дитини Відповідача, ОСОБА_2 та змінила прізвище синові. Син сторін зареєстрований та проживає разом з матір'ю, ОСОБА_3 та знаходиться на її утриманні і саме вона займається його вихованням. Батько дитини, веде аморальний спосіб життя та неодноразово вчиняв адміністративні та кримінальні правопорушення, Відповідач же не приймав жодної участі у вихованні дитини, не цікався станом здоров'я, інтересами, успіхами сина. Щодо аліментарного забезпечення, то Відповідач також в цьому питанні ніяким чином не допомагає своїй дитині, не займається матеріальним забезпеченням сина, аліментарне утримання дитини Відповідач не надавав та не надає.

Позивач у судове засідання не з'явилась, представник Позивача надала суду заяву, якою просить розглянути справу у відсутність Позивача та його Представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, відзив на позов не надав, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, якими він обґрунтовується, суду не надав, про час та місце розгляду справи Відповідач повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Таким чином, Суд вважає, що Відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання Відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Представник Третьої особи - Управління служб у справах дітей Департаменту праці і соціальної політики Харківської міської ради, в судове засідання не з'явився, надіславши до суду Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, відносно неповнолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та пояснення по справі з проханням слухати справу за його відсутністю відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд, на підставі ст. 280 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, за згоди представника позивача та відсутності відповідача в судовому засіданні без поважних причин.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд, дослідивши надані докази Позивачем та представником Позивача у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 є батьком, а ОСОБА_1 - матір'ю, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис № 5109.

Наразі дитина проживає разом з матір'ю ОСОБА_1, знаходиться на її повному утриманні. Позивач забезпечує синові належне піклування і догляд.

У ході судового розгляду справи встановлено, що Відповідач не спілкується з сином, не підтримує з ним жодного зв'язку, не приймає участі у його вихованні та утриманні, не цікавиться станом здоров'я, розвитком та успіхами дитини. Зазначені обставини підтверджуються наступними дослідженими судом письмовими доказами.

Згідно відповіді № 43/119/60/03/2018аз від 23.03.2018 року від Шевченківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області, заяв у відношенні гр. ОСОБА_1 не надходило.

Як вбачається з довідки №01-32/05 від КЗ «Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 51 комбінованого типу Харківської міської ради» №51 від 23.03.2018 року, мати дитини, завжди проявляла турботу про дитину, відвідувала батьківські збори та святкові заходи. З батьком дитини, ОСОБА_2, вихователю групи №8, яку відвідував ОСОБА_4, не довелося познайомитись. ОСОБА_2, не цікавився особисто та засобами телефонного зв'язку досягненнями свого сина, його розвитком.

Як вбачається з довідки № 01-22/172 від Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №50 ХМР від 15.03.2018 року, дитина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, відвідує школу з 01.09.2017 року. Мати дитини, систематично відвідує школу, піклується успіхами у навчанні дитини та бере участь у вихованні ОСОБА_4, відвідує батьківські збори. З батьком дитини, ОСОБА_2, учитель не знайома, до школи не звертався, не відвідував батьківські збори.

Як вбачається з довідки №120 від 20.03.2018 року від КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №4», дитина знаходиться під наглядом поліклініки з народження, протягом останніх трьох років дитину до закладу супроводжувала мати, яка займалась лікуванням дитини. Батько ОСОБА_4 - ОСОБА_2 до медичного закладу з сином не звертався.

Як вбачається з довідки №18 від 22.03.2018 року від КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня №14 ім. проф. Л.Л. Гіршмана», дитина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 проходив лікування з діагнозом гіпертрофія ока, згоду на обробку персональних даних щодо своєї дитини надавала мати, ОСОБА_1.

Згідно відповіді на запит № 01 від 04.04.2018 року від курсі іноземних мов «Bee talker», дитина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, відвідує курси англійської мови з листопада 2017 року, мати дитини постійно піклується успіхами у навчанні дитини, з батьком дитини, ОСОБА_2, вчитель не знайома, він не відвідував їх заклад, не цікався успіхами дитини, не брав участь в оплаті за навчання.

Також, відповідач веде аморальний спосіб життя, що підтверджується роздруківками із сайту «Судова влада України» щодо наявних кримінальних та адміністративних справ, стороною якої є Відповідач, ОСОБА_2, якого неодноразово притягували до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень (Постанова Київського районного суду м. Харкова від 27.05.2016 р., справа № 640/7130/16-п, керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння; Постанова Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.07.2011 р., справа № 3-3146/11, керував мопедом у стані алкогольного сп'яніння; Постанова Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.12.2017 р., справа №638/17402/17, насилля в сім'ї по відношенню до свого батька, матері та інші справи) та за кримінальні правопорушення (Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.11.2014 р., справа №1-1222/11, визнано винним ч. 1 ст. 122 КК України та інші справи).

Також, відповідно до довідки № серії ІАА № 0600381 виданою Департаментом інформаційних технологій Міністерства внутрішніх справ України, в якій зазначається, що Відповідач, ОСОБА_2 є особою, яку 04.01.2018 року, Харківською місцевою прокуратурою №1 Харківської області, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125, ч. 1 ст. 185 КК України, кримінальне провадження №0005834 від 04.12.2017 року. Направлено до суду з обвинувальним актом 29.01.2018 року. Відомості про результати судового розгляду кримінального провадження до МВС не надходили.

Відповідно до Висновку Департаменту служб у справах дітей № 603 від 17.09.2018 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав Відповідача відносно малолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, то Департамент служб у справах дітей вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст. 150 Сімейного кодексу України, серед яких також, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини. її Фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, батьки зобов'язані поважати дитину.

В абз. 2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини.

При цьому, вирішуючи спір, суд має першочергово виходити саме з прав та інтересів дитини.

Відповідно до ст. З Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року ( далі - Конвенція) , в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson V. Sweden (N2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Рішення Європейського Суду з прав людини згідно з статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» мають в Україні значення джерела права.

За ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно наданого Висновку від Департаменту служб у справах дітей № 603 від 17.09.2018 року, Департамент служб у справах дітей вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» факт ухилення від виховання може бути підтверджено наведеними доказами.

Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько, можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Існування обставин, які перешкоджають участі Відповідача у матеріальному утриманні та вихованні дитини, судом не встановлено.

Все вищезазначене свідчить про те, що відповідач ОСОБА_2 самоусунувся від виконання батьківських обов'язків.

Таким чином, враховуючи викладені вище обставини, суд прийшов до висновку, що Відповідач систематично, протягом тривалого часу не виконує батьківські обов'язки, передбачені ст. 150, 153, 180 Сімейного Кодексу України, по відношенню до свого неповнолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Щодо аліментів, то в силу ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто обов'язок утримувати дитину є рівною мірою, обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Таким чином, вимогами закону унормовано відповідальне ставлення батьків до своїх батьківських обов'язків.

Відповідно до статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Задовольняючи позов, суд також виходить із положень статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., де передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Доказів того, що Відповідач не має можливості сплачувати аліменти суду не надано.

Враховуючи вищенаведене, суд при розгляді вимог позивача про стягнення аліментів вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

У сукупності наведеного, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, суд вважає необхідним стягнути з Відповідача на користь Позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в межах заявлених Позивачем позовних вимог, тобто в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

За таких обставин, суд дійшов висновку про доцільність позбавлення Відповідача батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) Відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150, 153, 164, 166, 180-183, 192 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 264-265, 280-282 ЦПК України, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітнього - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно його неповнолітньої дитини -сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Харкова, проживає за адресою АДРЕСА_1 не працює, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі ? частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 13 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Харкова, проживає за адресою АДРЕСА_1 не працює, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 судовий збір в сумі сімсот чотири гривни 80 копійок на користь держави.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Роз'яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб'єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий