Справа №409/319/18
Пров.№2/409/434/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 жовтня 2018 року смт.Білокуракине
Білокуракинський районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді: О.Ю.Максименко
за участю секретаря судових засідань: А.М.Малик
за участю позивача: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Білокуракине цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, -
Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про позбавлення його батьківських прав відносно його доньки - ОСОБА_5.
Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, надавши пояснення, аналогічні викладеному в позовній заяві.
Представник позивача в судове засідання не з'явився.
Позивач в судовому засіданні зазначила, що справу можливо розглянути у відсутність її представника., що не буде порушенням.
Відповідач в судове засідання 19.07.2018р., 25.09.2018р., 04.10.2018р. та 22.10.2018 року не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином на підставі п.19 Перехідних Положень ЦПК України та ЗаконівУкраїни "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило.
В судове засідання представник третьої особи - служби у справах дітей Лисичанської міської ради не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника.
22.10.2018 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі кожний окремо і в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_4 та ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого 27.08.2013 року виконкомом Ювілейної селищної ради Артемівського району Луганська (а.с.7).
На підставі рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 15.01.2015 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зареєстрований 08.02.2013 року Артемівським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, актовий запис №43, було розірвано (а.с.9).
Згідно виконавчого листа, виданого Лисичанським міським судом Луганської області 16.12.2014 року по цивільній справі №415/4442/14-ц пров.№2/415/1826/14 з ОСОБА_4 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 всіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.11.2014 року і до повноліття дитини (а.с.15).
Відповідно до акту обстеження умов проживання дитини від 12.12.2017 року, складеного службою у справах дітей Лисичанської міської ради, малолітня ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір'ю ОСОБА_3, батько дитини - ОСОБА_4 з сім'єю не проживає (а.с.10).
Згідно довідки №20 від 30.11.2017 року та педагогічної характеристики, наданих КЗ "Лисичанський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №10 "Малятко", ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, відвідувала ясла-садок №10 "Малятко" з 19.09.2016 року по 31.08.2017 року. Дитину приводила мати, бабуся, дідусь, які цікавилися успіхами дитини та приймали участь у справах дитячого садка. Батько дитини участі у вихованні дитини не приймає (а.с.11-12).
Відповідно до довідки №114 від 06.11.2017 року, наданої КЗ "Лисичанський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №13 "Ромашка", ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, відвідує ясла-садок №13 "Ромашка " з вересня 2017 року. Вихованням дитини опікується мати. За період перебування дитини в закладі, батько дитини ОСОБА_4 жодного разу не приймав участі у вихованні та розвитку дитини (а.с.14).
Як вбачається з копій квитанцій, які були надіслані суду відповідачем, ОСОБА_4 сплачував ОСОБА_3 грошові кошти - аліменти на ОСОБА_5 в період з липня 2015 року по вересень 2017 року (а.с.66-68). Позивач підтвердила, що дійсно ці кошти отримувала, проте при розрахунку заборгованості по аліментам ці суми враховані не були, оскільки не всі квитанції в неї збереглися та точно суми переказів вона не пам'ятала.
Відповідно до висновку органу опіки та піклування Лисичанської міської ради від 27.09.2018 року, ОСОБА_4 не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідною матеріальною допомогою, харчуванням, не спілкується з донькою, не відвідує вдома та в навчальному закладі. ОСОБА_4 не виконає свої батьківські обов'язки без поважних причин, в зв'язку з чим рада опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_5 (а.с. 86).
Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.
Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він зокрема: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Згідно роз'яснень викладених в п.п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», із змінами та доповненнями, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Отже, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про розвиток дитини, хоча мають реальну можливість для цього.
Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, встановлено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.
Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Проте, в матеріалах справи відсутні дані про обставини, які б свідчили про винну поведінку ОСОБА_4 щодо доньки ОСОБА_5, або дані про те, що до нього раніше застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дитини. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Лисичанської міської ради, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини відповідач присутнім не був.
Позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження факту ухилення відповідача від своїх батьківських обов'язків у відношенні дитини. Окрім того ОСОБА_4 частково сплачував аліментні платежі на дитину та надавав нотаріально посвідчені заяви (згоди) на виїзд дитини за межі України, що свідчить про те, що він приймає участь у житті дитини.
Суд не бере до уваги висновок органу опіки та піклування Лисичанської міської ради, згідно якого було визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно його доньки, оскільки такий висновок має рекомендаційний характер та не є обов'язковим для суду.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, як це передбачено ст.81 ЦПК України і є процесуальним обов'язком, ухилення відповідача від участі у вихованні малолітньої дитини - доньки ОСОБА_5, що давало б підстави для можливості застосування до нього такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав.
Окрім того, наявність заборгованості по аліментам не може слугувати підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав, визначений ст.164 СК України, та зазначені у цій статті чинники, повинні мати системний та постійний характер, як кожен окремо, так і в сукупності, їх можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Крім того, дане підтверджується і правовим висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 16.01.2018 р. у справі № 61-170св17.
Таким чином, позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 9, 12 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВРУ 27.02.1991р., Постановою № 3 Пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновленні і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ст.ст. 150, 164-166, 194, 196 СК України, ст.ст. 9, 10, 12, 13, 77-81, 141, 259, 263-265, 273, 282-284, 287-289, 354 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав відмовити за необґрунтованістю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Луганського апеляційного суду через Білокуракинський районний суд Луганської області на підставі п.15.5 ч.1 Розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач - ОСОБА_3, паспорт серії НОМЕР_4, виданий Лисичанським МВ УДМС України в Луганській області 21.02.2013р., РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Представник позивача - ОСОБА_7, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю НОМЕР_5 від 06.09.2012 року, адреса: АДРЕСА_2.

Відповідач - ОСОБА_4, паспорт НОМЕР_6, виданий Артемівським РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області 17.06.1997р., РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3. Третя особа- служба у справах дітей Лисичанської міської ради, , місцезнаходження: вул.Сєвєродонецька б.62 м.Лисичанськ Луганська область.

Суддя Білокуракинського

районного суду Луганської області О.Ю. Максименко

Повне судове рішення складено 29.10.2018 року.