Справа №339/174/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2018 року м. Болехів
Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої - судді Головенко О. С.
секретаря судового засідання Ганчар Л.В.
з участю позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,-
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 12.01.2018 року о 11 год. 00 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 на пл. Івана Франка в м.Болехів, порушивши вимоги п.13.3 Правил дорожнього руху України, при зустрічному розїзді, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який рухався йому на зустріч, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Постановою Болехівського міського суду від 09.02.2018 року ОСОБА_2 визнано винним за ст. 124 КУпАП та призначено стягнення у вигляді штрафу розміром 340 грн.
В результаті ДТП в його автомобілі деформовано переднє ліве крило, передня ліва дверка, задня частина кузова, деформований лівий карниз, пошкоджене ліве дзеркало заднього огляду, вибитий задній міст.
17.01. 2018 року, звернувшись до СК «Галицька» з заявою про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, адже його цивільна відповідальність застрахована саме в цій страховій компанії, позивач отримав відмову на підставі п. 37.1.3 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Після проведення експертом ОСОБА_3 огляду автомобіля 23.01.2018 року в м.Болехів, він забрав автомобіль на СТО підприємця ОСОБА_4, де здійснено відновлюваний ремонт.
На його неодноразові звернення з приводу відшкодування шкоди відповідач не реагує, хоч написав розписку про визнання боргу, що й стало підставою для звернення до суду .
Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином і від нього не надійшла заява про причини неявки в суд чи про слухання справи в його відсутності та не надав відзив на позов.
Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
- відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
- відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
- відповідач не подав відзив;
- позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
При таких обставинах, враховуючи згоду позивача, суд, керуючись вимогами ст.280 ЦПК України, ухвалив про проведення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до висновку про часткове задоволення уточнених позовних вимог, виходячи з наступного.
Між сторонами виникли правовідносини стосовно відшкодування шкоди, завданої ДТП.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).
Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до частини 1 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (ч. 2 ст. 263 ЦПК України). Частиною 5 статті 263 ЦПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).
Як зазначено в ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
У відповідності до п.3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому шкоди.
Позивач, вважаючи себе володільцем транспортного засобу, якому завдана майнова шкода не була відшкодована, звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача шкоди, вважаючи його винуватим у її заподіянні.
Так, матеріалами справи підтверджено, що 12.01.2018 року о 11 год. 00 хв. ОСОБА_2 під час керування автомобілем НОМЕР_1 на пл. Івана Франка в м.Болехів в порушенні вимог п.13.3 Правил дорожнього руху України при зустрічному розїзді, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який рухався йому на зустріч під керуванням ОСОБА_1 Внаслідок ДТП обидва автомобілі зазнали механічних пошкоджень.
Відповідно до постанови Болехівського міського суду від 09.02.2018 року ОСОБА_2 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу (а.с.11).
Згідно ч. 6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Щодо відсутності у позивача правовстановлюючих документів на транспортний засіб, то слід звернути увагу на те, що Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі «ВССУ»), який у п. 13 Постанови від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», роз"яснив : «Враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну».
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_6 є власником автомобіля НОМЕР_2, 2001 року випуску, а ОСОБА_1, який має посвідчення на право керування траспортним засобами категорії "В","С"., керує вказаним автомобілем по дорученню (а.с.8- 9, 12), а тому вважається належним володільцем та має право вимагати відшкодування шкоди, заподіяної автомобілю.
З повідомлення про страховий випадок вбачається, що ОСОБА_1 повідомив про ДТП (а.с.10)
Листом від 28.03.2018 року №437 йому відмовлено у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 37.1.3 ст. 37 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Підставою для відмови стало неможливість проведення експертного дослідження на предмет вартості відновлювального ремонту, оскільки транспортний засіб на момент огляду частково відновлено, що стверджується актом огляду транспортного засобу судовим експертом ОСОБА_3 та повідомленням експерта № 04/18 від 05.02.2018 року (а.с.13, 16-19, 22-26).
Відповідно до ч. 1-2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.
При цьому суд враховує те, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі (Рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року).
Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Законодавство надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує його одержувати. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобовязання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди (правова позиція Верховного суду України від 20 січня 2016року справа №6-2808 цс15.)
Пунктом 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Згідно ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Як вбачається з довідки Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області №3 від 16.01.2018 року, внаслідок ДТП 12.01.2018 року автомобіль НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження: деформовано переднє ліве крило, передня ліва дверка, задня частина кузова, деформований лівий карниз, пошкоджене ліве дзеркало заднього огляду, вибитий задній міст (а.с.7).
Тому вимоги про стягнення матеріальної шкоди на суму 60 (шістдесят ) грн. задоволенню не підлягають.
Враховуючи викладене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_2 у порушенні ним вимог Правил дорожнього руху, що стало причиною ДТП та пошкодження автомобіля позивача.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд вирішує питання щодо витрат, пов'язаних з розглядом справи в суді, які в даному спорі становлять 704.80 грн. (сплата судового збору при подачі позовної заяви ).
На підставі викладеного ст. 1166, 1187, 1188, 1192 ЦК України, керуючись ст. 258-259, 263-265, 280-281 ЦПК України суд, -
Позов задоволити частково.
В решті позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди на суму 60 (шістдесят ) гривень відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Найменування та ім'я сторін, їх місцезнаходження та проживання :

ОСОБА_1 - реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_2 - вул.Довжанська, 110 м.Болехів Івано-Франківської області.

Суддя О.С. Головенко

Дата складання повного тексту рішення 02 листопада 2018 року.