Справа № 368/310/16-ц Головуючий у І інстанції Шевченко І. І.
Провадження № 22-ц/780/3542/18 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю. О.
Категорія 26 27.09.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 вересня 2018 року апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого - судді : Матвієнко Ю.О.,

суддів Мельника Я.С., Мережко М.В.,

при секретарі Удовиченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 12 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики, пені та процентів за користування позикою в зв'язку з невиконанням грошового зобов'язання та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору позики та розписок недійсними,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Кагарлицького районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики, пені та процентів за користування позикою в зв'язку з невиконанням грошового зобов'язання.

Відповідач ОСОБА_3 подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 про визнання укладеного між ними договору позики та розписок недійсними.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 12 червня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки належним чином повідомлений позивач ОСОБА_2 двічі повторно не з'явився в судові засідання 25.05.2018 року та 12.06.2018 року. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.257, оскільки його представником ОСОБА_5 подано до суду заяву про залишення зустрічного позову без розгляду.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою в частині залишення його позовної заяви без розгляду, ОСОБА_2 подав на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 остання від імені своїх довірителів просила апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, як таку, що постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та з викладених в ній підстав просив про її задоволення.

Представник відповідачів за первісним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечила та просила ухвалу суду залишити без змін як таку, що постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_2, дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_2 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач двічі в судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Колегія суддів погоджується з вищенаведеними висновками суду, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Тобто, цивільне процесуальне законодавство накладає на учасників справи певні процесуальні обмеження, спрямовані на забезпечення дотримання процесуальних строків розгляду справи та на унеможливлення зловживання ними своїми процесуальними правами, в тому числі шляхом безпідставного затягування розгляду справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Правова конструкція вищевказаної процесуальної норми свідчить про те, що при настанні передбачених в цих нормах умов суд зобов'язаний залишити позовну заяву без розгляду.

Процесуальні наслідки повторної неявки позивача в судове засідання, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, не застосовуються лише у разі, якщо: 1) позивач не був повідомлений належним чином про судове засідання; 2) позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

З матеріалів справи вбачається, що про судове засідання, призначене на 25 травня 2018 року, ОСОБА_2 був повідомлений належним чином, що підтверджується його підписом в розписці (а.с.57 т.2).

Про наступне судове засідання, призначене на 12 червня 2018 року, позивач ОСОБА_2 також був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку SMS повідомлення 25.05.2018 року на номер НОМЕР_1 (а.с.64 т.2). Крім того, факт належного повідомлення про вищевказані судові засідання не заперечував в апеляційній скарзі і сам ОСОБА_2, зазначивши, що йому було заздалегідь відомо про час та дату судового засідання, що відбулося 12.06.2018 року.

Таким чином, враховуючи те, що позивач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, повторно не з'явився в судове засідання (25 травня та 12 червня 2018 року), і від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про застосування положень п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України та залишення заяви ОСОБА_2 без розгляду.

Посилання апелянта на те, що він не з'явився в судове засідання 12 червня 2018 року з поважних причин, у зв'язку з хворобою, що підтверджується випискою із медичної картки (а.с.88 т.2), апеляційним судом відхиляються, оскільки положення п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України застосовуються судом в разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, незалежно від поважності причин його неявки, за умови, що від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції ухвалу від 12 червня 2018 року постановлено з додержанням норм процесуального права, зокрема п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, підстави для її скасування згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 12 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий :

Судді: