Постанова

Іменем України

19 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 752/4859/16-ц

провадження № 61-14239св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Голосіївська районна у м. Києві державна адміністрація,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 червня 2016 року у складі судді Ладиченко С. В. та на ухвалу Апеляційного міста Києва від 28 вересня 2016 року у складі суддів: Гаращенка Д. Р., Невідомої Т. О., Ратнікової В. М.,

ВСТАНОВИВ :

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про вчинення дій - зобов'язати ПАТ «Київенерго» прийняти спільне рішення адміністрації та профкому про надання його сім'ї квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_4 зазначав, що з 2004 року він та його дружина проживають у АДРЕСА_1. На підставі ордера ПАТ «Київенерго» вони вселилися у зазначену квартиру. Відповідно до укладеного з ПАТ «Київенерго» договору він вносить плату за комунальні послуги. У червні 2013 року йому стало відомо, що будинок, в якому вони проживають переданий на баланс КП ЖЕО -111 «Дирекції та обслуговування житлового фонду Голосіїівського району». Він звернувся до балансоутримувача стосовно укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, проте отримав відмову з підстав відсутності у нього належним чином виданого ордеру на проживання у квартирі. Просив суд зобов'язати Голосіївську районну у м. Києві державну адміністрації (далі - Голосіївська РДА) вчинити дії щодо зобов'язання ПАТ «Київенерго» прийняти спільне рішення адміністрації та профкому про надання його сім'ї квартири АДРЕСА_1 та звернутись з клопотанням щодо затвердження такого рішення, зобов'язати Голосіївську РДА видати розпорядження щодо затвердження спільного рішення адміністрації та профкому ПАТ «Київенерго» про видачу йому ордера на квартиру.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13 червня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано відсутністю правових підстав для видачі ордера на жиле приміщення квартири.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 28 вересня 2016 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 червня 2016 року залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, і судом першої інстанції не допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 червня 2016 року та на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 28 вересня 2016 року, в якій просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій і задовольнити його позовні вимоги.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є незаконними, необґрунтованими, оскільки ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2016 року поновлено ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 червня 2016 року та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 28 вересня 2016 року, відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано із Голосіївського районного суду м. Києва зазначену справу.

14 лютого 2017 року вказана справа надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року зазначену справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту першого Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, щокасаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

20 березня 2018 року зазначену справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

На час розгляду колегією суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду касаційної скарги ОСОБА_4 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 червня 2016 року та на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 28 вересня 2016 року відзиви не надходили.

Обговоривши доводи касаційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Суди встановили, що будинок № АДРЕСА_1, 1976 року забудови, розташований на території промислової зони, належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва.

Рішенням виконавчого комітету Харківської районної ради народних депутатів від 13 листопада 1989 року зазначений будинок визнаний непридатним для житла.

З2001 року перебував у володінні та користуванні ПАТ «Київенерго» і використовувався для власних потреб товариства.

Рішенням Київської міської ради від 01 грудня 2011 року на підставі звернення ПАТ «Київенерго» житловий будинок № АДРЕСА_1 переданий до сфери управління Голосіївської районної державної адміністрації. 01 червня 2013 року цей будинок переданий на баланс КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського району» та перебуває на обслуговуванні у КП «ЖЕО-111 Голосіївського району».

Квартира АДРЕСА_1 не приватизована.

На підставі рішення комісії з надання права користування жилою площею в гуртожитках ПАТ «Київенерго» від 04 квітня 2012 року ОСОБА_4 на сім'ю з трьох осіб (він, дружина та онука) видано ордер на жиле приміщення квартири АДРЕСА_1.

Враховуючи, що будинок, в якому знаходиться квартира АДРЕСА_1, переданий до управління Голосіївської РДА та перебуває на обслуговуванні у КП «ЖЕО-11 Голосіївського району», ОСОБА_4 звернувся до обслуговуючої організації про укладення договору про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, проте отримав відмову в зв'язку з відсутності у нього належним чином виданого ордера на проживання у квартирі. Вважаючи порушеними свої права, ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Голосіївської РДА про зобов'язання видати ордер на жиле приміщення, у якому він проживає.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 09 грудня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2015 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про зобов'язання Голосіївську РДА видати ордер на жиле приміщення квартири АДРЕСА_1 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, суди виходили з того, що за відсутності спільного рішення адміністрації і профспілкового комітету ПАТ «Київенерго», затвердженого виконавчим комітетом органу місцевого самоврядування про надання позивачу квартири АДРЕСА_1, відсутні правові підстави для видачі ордера. Також суди встановили, що позивач зареєстрований у гуртожитку по АДРЕСА_1 та перебуває на обліку в Деснянській районній у м. Києві державній адміністрації як такий, що потребує отримання житла.

Суди першої та апеляційної інстанції, встановивши, що будинок № АДРЕСА_1 належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради та на підставі рішення Київської міської ради 01 грудня 2011 року № 748/6984 переданий до сфери управління Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, і ПАТ «Київенерго» та його профспілкова організація не мають права розпорядження цим будинком, дійшли обґрунтованого висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Враховуючи наявність у позивача ордера, виданого відповідно до рішення комісії з надання права користування жилою площею в гуртожитках ПАТ «Київенерго» від 04 квітня 2012 року, на підставі якого він вселився у квартиру АДРЕСА_1 і який не визнано в установленому законом порядку недійсним, підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про видачу йому ордера на квартиру немає.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновків суду та встановлених судами обставин, а ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судами з додержанням норм процесуального права, переоцінка цих доказів відповідно до статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень касаційного суду.

Інші доводи касаційних скарг не містять у собі посилань на обставини чи докази, якими спростовуються встановлені судом обставини.

Оскаржувані рішення є законними і обґрунтованими, ухваленими з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувані судові рішення залишено без змін, а касаційна скарга - без задоволення, судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 28 вересня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат

В. П. Курило