ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6556/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2018 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Вовк Є.І., вивчивши матеріали за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київмостобуд №1» про стягнення грошових коштів у сумі 136914 грн. 28 коп.,

Встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшов вказаний позов.

Вказану заяву було подано без додержання вимог, викладених у ст.175 ЦПК України, а саме: не сплачено у повному обсязі судовий збір, який становить 1369 грн. 14 коп. згідно з вимогами Закону України "Про судовий збір" за вказану позовну вимогу майнового характеру; у позові відсутнє підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим саме предметом та з тих самих підстав; дата подання позову містить виправлення, які вчинені невідомою особою без застереження, що унеможливлює її ідентифікацію.

Враховуючи наведене, згідно з ухвалою Дарницького районного суду м. Києва було вирішено залишити без руху заяву з наданням заявнику строку для виправлення вказаних недоліків - 10 днів. Копія вказаної ухвали була отримана заявником 16 жовтня 2018 року.

При цьому, недоліки заяви були усунуті не у повному обсязі, в тому числі не було сплачено вказаного судового збору, при цьому, вказана сума - 136914 грн. 28 коп. заявлена позивачем саме як компенсаційна виплата, яка розрахована у зв»язку з невиконання відповідачем рішень Шевченківського районного суду м. Києва від 20.01.2014 року та Дарницького районного суду м. Києва від 16.12.2014 року щодо стягнення відповідних грошових сум, а отже вказаний позов не є позовом про стягнення заробітної плати - щодо відсутності підстав звільнення позивача від сплати судового збору згідно з вимогами Закону України "Про судовий збір".

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані висновки не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому, з положень ч.3 ст.185 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до положень ч.7 ст.185 ЦПК України - повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, вважаю, що відповідно до ст.185 ЦПК України заяву належить повернути.

Керуючись ст.185 ЦПК України,

Ухвалив:

Повернути позов ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на ухвалу до Апеляційного суду м. Києва може бути подана протягом 15 днів з дня отримання її копії.

Суддя: