Справа № 206/4175/18
Провадження № 2/206/1216/18
29.10.2018 Самарський районний суд м. Дніпропетровська
головуючий суддя: Маштак К.С.
секретаря: Стахів О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ОСОБА_2 виклад позиції позивача.
ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.
26.07.2018 представником позивача подано дану позовну заяву.
08.08.2018 відкрито провадження у справі.
У судові засідання призначені 11.09.2018, 03.10.2018, 29.10.2018 відповідач, повідомлений належним чином про дату та час судового засідання, не з'явився, в зв'язку із чим, за наявності підстав, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
29.10.2018 складено вступну та резолютивну частини рішення.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 01.10.2014 між ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 010/0141/82/0236945. 31.07.2015 між тими самими сторонами було підписано кредитний договір № 014/0141/82/0264853 (а.с. 6-8, 19-21).
25.04.2017 між ПАТ «Комерційний ОСОБА_4» (первісний кредитор) та позивачем (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги № 20170425 (далі договір відступлення прав).
За змістом вказаного договору, а саме у п. 2.1. сторонами було погоджено, що на умовах встановлених цим договором та відповідно до ст. ст. 512-519 ЦК України первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Перелік кредитних договорів боржників, розрахунок сум заборгованості боржника на дату підписання договору зазначені в додатку № 1 до договору (попередній реєстр боржників), що є його невідємною частиною.
Пункт 2.2. договору відступлення прав передбачає, що відступлення новому кредитору зазначених в попередньому реєстрі боржників (додаток № 1 до договору) прав вимоги відбувається за умови виконання новим кредитором п. 3.2. договору та з моменту підписання сторонами реєстру (ів) божників, складених за формою наведеною у додатку № 2 до договору. Сторони погодили, що реєстр (и) боржників підписуються сторонами не пізніше 10 робочих днів з дати підписання договору та попереднього реєстру боржників.
Розділ 9 договору відступлення прав встановлює перелік додатків, що є невідємною частиною договору, а саме: форма попереднього реєстру боржників - № 1, форма реєстру боржників № 2, форма повідомлення боржника про відступлення права вимоги 3 та інше (а.с. а.с. 32, 33).
Отже, судом встановлено, що під час укладання договору про відступлення прав первісний та новий кредитор узгодили, що відступлення новому кредитору (позивачу) зазначених в попередньому реєстрі боржників (додаток № 1 до договору) прав вимоги відбувається за умови виконання новим кредитором п. 3.2. договору, тобто здійснення оплати та з моменту підписання сторонами реєстру (ів) божників, складених за формою наведеною у додатку № 2 до договору.
ІV. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Також, представником позивача було долучено повідомлення ПАТ «Комерційний ОСОБА_4» на поштову адресу відповідача про відступлення позивачу прав вимоги за кредитним зобовязанням № 014/0141/82/0264853 від 31.07.2015. Повідомлення не підписано, немає печатки підприємства (а.с. 16).
Також, представником позивача було долучено повідомлення про ПАТ «Комерційний ОСОБА_4» на поштову адресу відповідача про відступлення позивачу прав вимоги за кредитним зобовязанням № 010/0141/82/0236945 від 01.10.2014. Повідомлення не підписано, немає печатки підприємства (а.с. 30).
Окрім того, представником позивача долучено письмові повідомлення позивача як нового кредитора на адресу відповідача, щодо погашення заборгованості за кредитними зобовязаннями (а.с. а.с. 17, 31).
В той же час, суд звертає увагу, що ні витяг з Реєстру боржників, підписаний представником позивача, ні повідомлення ПАТ «Комерційний ОСОБА_4», як і повідомлення позивача, долучені до копії позовної заяви, жодним чином не можуть підтвердити про відступлення прав позивачу вимог до відповідача, як боржника, на умовах встановлених укладеним договором, оскільки такий порядок передбачає собою по-перше, виконання умов п. 3.2. договору, тобто сплати вартості договору про що може свідчити виписка банку, квитанція, ордер, та інше, по-друге підписання реєстру боржників.
Відсутність доказів в підтвердження вищезазначених обставин, у своїй сукупності, дає достатні підстави для висновку про те, що позивачем не доведено фактичного виконання умов договору відступлення прав, а відтак і того, що позивач набув права вимоги до відповідача за означеними у даному рішенні кредитними зобовязаннями.
Додатково слід зазначити, що задоволення вимог позивача на підставі долучених ним доказів, за своїм результатом буде безпідставним стягненням грошових коштів з відповідача, оскільки такі докази, в тому числі, повідомлення з боку первісного кредитора, яке не має підпису, взагалі могло бути складено будь-якою особою, яка володіє технікою набору букв на клавіатурі без отримання відповідних повноважень на складення такого тексту повідомлення, інші ж докази (повідомлення позивачем відповідача про відступлення прав) не можуть братись як належний та достатній доказ з огляду на заінтересованість позивача у вирішенні даної цивільної справи.
Частини 1, 5 ст. 626 ЦК України передбачають, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.
Частиною 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Так, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб'єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об'єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов'язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтями 77 - 80 ЦПК України встановлено критерії доказів, а саме їх належність, допустимість, достовірність та достатність. При цьому, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 509, 626 - 628 ЦК України, ст.ст. 2, 13, 263, 264, 265, 280-283 ЦПК України,
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст судового рішення складено 05.11.2018.
Головуючий суддя: К.С. Маштак