ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/3003/18 Головуючий суддя І інстанції Горбунова Я.М.
Провадження № 22-ц/818/191/18 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2018 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.

суддів колегії: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 04 червня 2018 року в складі судді Горбунової Я.М. по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми боргу,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2018 року позивач звернулась до суду із позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь суму боргу у розмірі 16 780 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що 07.08.2017 між сторонами було укладено договір купівлі-продажу стоматологічних матеріалів, за змістом якого позивач передала, а відповідач прийняв у власність товар загальною вартістю 16 780 грн. та зобовязався сплатити його вартість у строк до 01.10.2017, про що було складено письмову розписку. Однак відповідач своїх зобовязань з оплати отриманого товару у встановлений строк не виконав. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з вимогами про сплату боргу та направляв лист-вимогу про сплату боргу, проте зазначена вимога була проігнорована відповідачем.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04 червня 2018 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування скарги зазначено, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказано, що судом безпідставно було зроблено висновок про неукладеність спірного договору. Зазначила, що нею як продавцем належним чином було виконано свої зобовязання та передано товар. З огляду на те, що відповідачем не було заявлено про відмову від договору, вважає, що їх правовідносини перейшли з категорії договірних до боргових зобовязань. Послалась на те, що судом необґрунтовано було відмовлено у прийнятті в якості доказу копію листування сторін.

Відзиву на апеляційну скаргу нас час винесення постанови відповідачем подано не було.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Харківської області було ліквідовано та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

Згідно із підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, у даному випадку Апеляційний суд Харківської області, продовжував здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до пункту 8 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі Закон № 2147-VIII), що набув чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03 жовтня 2018 року в газеті «Голос України» № 185 (6940) було повідомлено про початок роботи Харківського апеляційного суду, внаслідок чого Апеляційний суд Харківської області припинив здійснювати правосуддя.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 31 ЦПК України справа надійшла на розгляд до Харківського апеляційного суду.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

Згідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з огляду на зміст та ціну позову, 16780 грн. 00 коп., без повідомленням учасників справи.

У ч. 13 ст. 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до вказаних норм ЦПК України, вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що на підтвердження укладеного між сторонами договору купівлі-продажу стоматологічних матеріалів на загальну суму 16 780 грн. позивач надала до суду письмову розписку ОСОБА_4 від 07.08.2017, в якій зазначено, що останній отримав стоматологічні матеріали у ОСОБА_3 на суму 16 780 грн. та зобовязується повернути суму боргу до 01.10.2017 (а.с. 4).

Також позивач надала суду доказ того, що зверталась до відповідача 12.02.2018 з листом-вимогою про сплату боргу, але відповідач не виконав свого обовязку по поверненню боргу.

Відповідач в своїх письмових запереченнях визнав, що отримав стоматологічні товари від позивача на суму 16 780 грн., а також - лист-вимогу, і зазначив, що до отримання відповідних документів на товар, а саме, товарного чеку на сплачену суму (оскільки відповідач стверджував, що оплатив за товар 3 000 грн.), рахунку фактури, сертифікату якості товару, він не має наміру сплачувати вартість отриманого товару, і попередив про можливість його повернення.

На підтвердження своїх заперечень надав суду електронне смс-листування в телефонному режимі, які суд не прийняв як доказ, оскільки відповідач не дотримався порядку його подачі, який передбачений ст. 83 ЦПК України, тобто заздалегідь не надіслав його позивачу разом із відзивом на позов, крім того суд зазначив, що даний доказ не відповідає вимогам, які предявляються до електронних доказів відповідно до ч. 2 ст. 100 ЦПК України.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовував свій висновок тим, що при укладенні договору сторони в належній формі не досягли згоди стосовно усіх істотних умов договору, так як не визначили предмет договору, оскільки не визначили найменування та кількість товару, ціну за кожен товар в асортименті стоматологічних матеріалів, умови та порядок оплати товару (при тому, що фактично строк оплати визначений іншою датою, ніж передача товару покупцю). Зазначене дало підстави суду визнати договір таким, що не є укладеним, і зробити висновок про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача суми у розмірі 16 780 грн. як наслідок невиконання умов договору купівлі-продажу.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Згідно із ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до норми ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд першої інстанції всупереч наведених вимог ст. 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення не взяв до уваги, що сторони визнали факт укладення договору купівлі-продажу стоматологічних матеріалів, за яким відповідач придбав у позивача стоматологічні матеріали вартістю на суму заявленого позову, на підтвердження чого відповідач видав позивачу вищевказану розписку.

Відповідно до ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу). У даному випадку, з огляду на вартість товару, яка не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, у письмовій формі.

У ч.ч. 2-4 статті 604 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). Новація не допускається щодо зобов'язань про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, про сплату аліментів та в інших випадках, встановлених законом. Новація припиняє додаткові зобов'язання, пов'язані з первісним зобов'язанням, якщо інше не встановлено договором.

Суд першої інстанції відповідно до наданої позивачем письмової розписки правильно встановив, що на підтвердження договору купівлі-продажу стоматологічних матеріалів на загальну суму 16 780 грн. відповідач ОСОБА_5 07 серпня 2017 року видав письмову розписку, в якій зазначено, що він взяв стоматологічні матеріали у позивача ОСОБА_3 на суму 16780 грн. при цьому зобовязався повернути суму боргу до першого жовтня 2017 року (а.с. 4).

При цьому суд першої інстанції помилково не застосував вказані норми матеріального права: статтю 1053 ЦК України, якою передбачено можливість новації у позикове зобов'язання іншого боргу, що є способом припинення зобов'язання за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами згідно з вимогами ч. 2 ст. 604 ЦК України.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, досліджуючи боргову розписку, суд не взяв до уваги, що вона містить усі необхідні та достатні ознаки договору позики, тобто у даному випадку відбулася новація договору купівлі-продажу у договір позики. Як вбачається з письмового відзиву відповідача ОСОБА_4 він визнав, що 07 серпня 2017 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу стоматологічних матеріалів, за змістом якого продавець ОСОБА_6 передала покупцю ОСОБА_4 товар на загальну суму 16780 грн., та зобовязався сплатити його вартість у строк до 01.10.2017 року. При цьому відповідач не відмовлявся від сплати коштів за проданий товар, за умови надання йому усіх необхідних супровідних документів, або повернути товар позивачеві. Позов відповідач визнав частково, лише в частині сплати грошових коштів, які фактично не були сплачені, за умови надання усіх зазначених документів (а.с. 15).

Посилання районного суду на те, що відповідачем не було надано доказів надсилання відзиву на позов з доданими до нього матеріалами позивачеві спростовується копією поштового фіскального чеку, долученого до відзиву (а.с. 17).

Правилами ст. 666 ЦК України передбачено, що якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Однак відповідач не відмовився від договору купівлі-продажу, натомість він добровільно видав письмову розписку, в якій вказав про отримання товару та про своє зобовязання повернути суму боргу 16780 грн. до першого жовтня 2017 року, тобто відбулася новація договору купівлі-продажу у договір позики.

Щодо посилання ОСОБА_4 на те, що ним частково були виконані умови спірного договору суд зазначає наступне.

У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

У статті 77 ЦПК України вказано про належність доказів:

1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У статті 78 ЦПК України зазначено про допустимість доказів:

1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Про достатність доказів вказано у ст. 80 ЦПК України:

1. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Так, надана відповідачем копія електронного листування не може бути визнана судом належним, допустимими, достовірним і достатнім у розумінні статей 77-80 ЦПК України доказом на підтвердження часткового виконання зобовязання, оскільки не містить відомостей про осіб, які беруть участь у листуванні.

Вказане свідчить про те, що неналежним виконанням умов договорів купівлі-продажу, а потім і позики з боку відповідача, були порушені законні права позивача, внаслідок чого його права підлягають захисту з передбачених ст. 1046, 1053 ЦК України підстав шляхом стягнення зазначеної у письмові розписці суми, 16780 грн.

Згідно п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення було допущено неповне зясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до невідповідності висновків суду дійсним обставинам справи, доводи апеляційної скарги зазначені висновки суду спростовують, колегія суддів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України задовольняє апеляційну скаргу, скасовує рішення районного суду та ухвалює нове про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1973,44 грн.

Керуючись ст.ст. 259, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 381-384, 389-392 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 04 червня 2018 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2) 16780 грн. (шістнадцять тисяч сімсот вісімдесят) 00 коп. боргу.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2) 1973 грн. (тисяча девятсот сімдесят три) 44 коп. суми сплаченого судового збору за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 02 листопада 2018 року.

Головуючий

ОСОБА_7

Судді -

ОСОБА_1.

ОСОБА_2.