ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2759/15-ц
Провадження №4-с/477/8/18
УХВАЛА

26 жовтня 2018 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Бітюковою С.В.,

без участі сторін представника органу ДВС,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області скаргу публічного акціонерного товариства Ідея Банк на дії державного виконавця,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство Ідея Банк (далі - Банк) звернулось до суду зі скаргою на дії державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Зазначало, що 10 серпня 2018 року ним було пред'явлено до примусового виконання до вказаного органу виконавчий лист по справі № 477/2759/15-ц про звернення стягнення на предмет застави автомобіль марки КІА Optima, 2012 року випуску, номер шасі KNAGN411BC5263856, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 6 березня 2013 року в сумі 316586 грн. 99 коп., який належить ОСОБА_1.

Однак, отримало повідомлення старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі Заводський відділ ДВС) ОСОБА_2 від 04 вересня 2018 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання через те, що виконавчий документ не відповідає вимогам п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України Про виконавче провадження у ньому відсутня дата народження боржника.

На думку Банку, дії державного виконавця є неправомірними і не відповідають вимогам Закону України Про виконавче провадження, оскільки п. 3 ч. 3 ст. 18 цього Закону передбачено право державного виконавця безоплатно витребувати від органів, установ та організацій необхідну інформацію для здійснення виконавчого провадження, а відмова у відкритті провадження через відсутність у виконавчому документі дати народження боржника не може бути підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Посилаючись на викладене, скаржник просив скасувати повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документу без виконання та зобов'язати прийняти вищевказаний виконавчий документ до виконання.

У судове засідання скаржник та державний виконавець не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином. Представник скаржника подав заяву з проханням розглянути скаргу без його участі, а скаргу задовольнити. Начальник Заводського відділу ДВС представив суду відзив на скаргу, в якому просив відмовити в задоволенні скарги, вказуючи, що державний виконавець в межах закону та своїх повноважень правомірно повернула виконавчий документ. Зазначав, що оскільки Законом України Про виконавче провадження в п. 3, 4 ч. 1 ст. 4 передбачена обов'язкове зазначення у виконавчому листі особистих даних боржника, в тому числі і дати його народження, тому державний виконавець згідно своїх обов'язків та повноважень повернув виконавчий документ без прийняття до виконання. На переконання своєї позиції посилався на ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 25 липня 2018 року в аналогічній справі № 487/3774/16-ц, якою було підтверджено вірність дій державного виконавця по поверненню виконавчого документу стягувачу через відсутність в ньому дати народження боржника. Крім того вказував, що виконавчий документ не містить примусових дій, які повинні виконувати органи ДВС в порядку звернення стягнення на майно, так як обов'язок по реалізації заставленого авто покладено на Банк.

Суд, перевіривши матеріали скарги та матеріали справи, прийшов до висновку про необхідність задоволення скарги, виходячи із наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 травня 2016 року був задоволений цивільний позов Банку до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і стягнуто із ОСОБА_3 на користь позивача кредитний борг в загальному розмірі 316586 грн. 99 коп. та в рахунок погашення цієї заборгованості звернуто стягнення на заставний автомобіль - КІА Optima, 2012 року випуску, номер шасі KNAGN411BC5263856, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 6 березня 2013 року в сумі 316586 грн. 99 коп., який належав ОСОБА_1.

Після набрання рішення законної сили, 24 квітня 2018 року судом було видано виконавчі листи про стягнення боргу та звернення стягнення на заставний автомобіль.

10 серпня 2018 року Банк направив до Заводського відділу ДВС заяву про відкриття виконавчого провадження щодо звернення стягнення на предмет застави.

14 вересня 2018 року державним виконавцем Заводського відділу ДВС ОСОБА_2 було винесено повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання з тих підстав, що він не відповідає вимога, зазначеним в п. 6 ч. 1 ст. 1 ст. 4 Закону України Про виконавче провадження, тобто в ньому не записано дата народження боржника.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Закону України Про виконавче провадження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особою державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частини 2, 3 ст. 451 ЦПК України).

Стаття 6 Конституції України визначає, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 19 Конституції України особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України вказано, що до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 18 ЦПК України, згідно з якими судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 7 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Порядок виконання судових рішень та повноваження виконавців при вчиненні виконавчих дій визначені Законом України Про виконавче провадження.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону Про виконавче провадження виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 2 ст. 32 Конституції України й ч. 1 ст. 302 ЦК України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012, відповідно до пункту1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

За положеннями ст. 431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Відповідно до вимог п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України Про виконавче провадження у виконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місце знаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника-фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб платників податків).

Частиною 1 статті 4 Закону України Про виконавче провадження передбачена також можливість зазначення інших даних, які ідентифікують боржника, та сприяють примусовому виконанню рішення, зокрема - реєстраційного номеру картки платника податків.

Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. Закону України Про виконавче провадження, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Повертаючи виконавчий документ стягувачу, державний виконавець посилався на відсутність в ньому дати народження боржника.

Між тим, згідно із п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону з метою захисту інтересів стягувача державний виконавець має право одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Про відсутність правових підстав для повернення виконавчого документу без виконання у зв'язку з відсутністю у виконавчому листі даних про особу боржника зазначено також у постановах Верховного Суду України від 25 червня 2014 р. у справі №6-62цс14 та в постанові від 21 травня 2014 р. у справі №6-45цс14, а саме: відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

В матеріалах справи відсутні дані про дату народження боржника, тому у стягувача відсутні правові механізми приведення виконавчого документа у відповідність з вимогами закону шляхом звернення до суду і сам він позбавлений можливості отримати конфіденційні дані відносно особи боржника, тоді як відсутність такої можливості у державного виконавця в суді не була доведена.

Посилання у відзиві представника державного виконавця на те, що виконавчий документ не містить положень про необхідність звернення стягнення на автомобіль органами ДВС та реалізацію його на електронних торгах суд не приймає, оскільки з цих підстав виконавчий документ не повертався, а також в ньому міститься не тільки положення про реалізацію автомобіля, а й про необхідність його вилучення.

Також, посилання Заводського відділу ДВС на ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 25 липня 2018 року в справі № 487/3774/16-ц, якою було підтверджено вірність дій державного виконавця по поверненню виконавчого документу стягувачу через відсутність в ньому дати народження боржника, суд не вважає однозначно безумовною практикою в подібних справах, оскільки в інших справах, як наприклад № 487/6722/16-ц, № 469/643/17 та ін., апеляційний суд був абсолютно протилежної думки.

З урахуванням викладеного суд вважає, що державний виконавець, повертаючи виконавчий документ стягувачу, не у повній мірі скористався наданими йому законом правами та повноваженнями для своєчасного і повного виконання судового рішення і доказів протилежного суду не надав.

Відновлення порушених прав скаржника суд вважає можливим шляхом визнання дії державного виконавця неправомірними та зобов'язати його прийняти виконавчий документ до виконання.

З врахуванням викладеного,керуючись статтями 447, 451 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 про повернення 04 вересня 2018 року без прийняття до виконання виконавчого документу № 477/2759/15-ц про вилучення та звернення стягнення на предмет застави.

Зобов'язати державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 прийняти до виконання та відкрити виконавче провадження за виконавчим документом в цивільній справі № 477/2759/15-ц (провадження № 2/477/191/16) про вилучення та звернення стягнення на предмет застави.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області на протязі п'ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину ухвали, її повний текст буде складено на 01 листопада 2018 року.

Суддя Р.В Козаченко