Справа № 756/1774/18 Головуючий 1 інстанція - Луценко О.М.
Проваження № 22-ц/824/1447/2018 Доповідач апеляційна інстанція - СавченкоС.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 листопада 2018 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Оболонського районного суду м.Києва від 16 серпня 2018 року про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Контрактстрой» про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 16 серпня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідачки адвоката ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою цього ж суду від 14 лютого 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа ТОВ «Контрактстрой» про стягнення коштів.

Не погоджуючись із ухвалою, відповідачка ОСОБА_3 в особі її представника адвоката ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити у задоволенні заяви позивача ОСОБА_4 про вжиття заходів забезпечення позову, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також на порушення судом норм процесуального права. Скарга мотивована відсутністю підстав для вжиття заходів забезпечення позову та доказів щодо загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову є необгрунтованою, не містить посилань на докази на підтвердження викладеного в ній і фактично грунтується на припущеннях. Судом не було з'ясовано та досліджено обставин, зазначених відповідачкою у клопотанні, та не дано на них відповіді, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Позивач ОСОБА_4 відзиву на апеляційну скаргу до суду не подав.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 подану апеляційну скаргу підтримав, просив задоволити та скасувати ухвалу Оболонського районного суду м.Києва як незаконну.

Представник позивача ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність і

- 2 -

обгрунтованість судової ухвали та відсутність підстав для її скасування.

Третя особа належним чином повідомлялася про час розгляду справи до суду не з'явилася, причин неявки не повідомила, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у скасуванні заходів забезпечення позову в даній справі, суд першої інстанції вірно виходив з того, що спір між сторонами не вирішено, правомірність вжиття заходів забезпечення позову підтверджена судом апеляційної інстанції, а відтак підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи і вимогам процесуального закону.

Відповідно до приписів ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи (ч.1). Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні (ч.2). За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала (ч.4).

Встановлено, що в провадженні Оболонського районного суду м.Києва перебуває вищевказана цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа ТОВ «Контрактстрой» про стягнення коштів.

Провадження у даній справі відкрите ухвалою судді від 27 лютого 2018 року.

Предметом спору є стягнення на користь позивача безпідставно набутих відповідачкою грошових коштів у розмірі 6600691,48 грн., які були надані позивачем ТОВ «Контрактстрой» у якості поворотної фінансової допомоги, і які безпідставно набула відповідачка.

В порядку забезпечення позову за заявою позивача ОСОБА_4 Оболонський районний суд м.Києва ухвалою від 14 лютого 2018 року наклав арешт на належне відповідачці ОСОБА_3 нерухоме майно, а саме: садовий будинок, розташований у садівницькому товаристві «Вишгородська Брама» на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області, а також заборонив ОСОБА_3 та третім особам вчиняти будь які дії направлені на реєстрацію та перереєстрацію права власності та/або обтяжень цього нерухомого майна.

Відповідачка ОСОБА_3 в особі її представника адвоката ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду.

Постановою апеляційного суду м.Києва від 26 квітня 2018 року апеляційна скарга відповідачки залишена без задоволення, а ухвала залишена без змін.

Також, судом встановлено, що на час розгляду клопотання відповідачки про скасування заходів забезпечення позову справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа ТОВ «Контрактстрой» про стягнення коштів судом не розглянута і спір не вирішено.

За таких обставин суд обгрунтовано відмовив у скасуванні заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо незаконності ухвали суду про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову.

Фактично наведені скаржницею в апеляційній скарзі доводи (щодо відсутності підстав

- 3 -

для вжиття заходів забезпечення позову та доказів щодо загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, необгрунтованість заяви позивача та відсутність посилань на докази на підтвердження викладеного в ній, обгрунтування заяви позивача на припущеннях) стосуються оспорення ОСОБА_3 правомірності вжиття судом заходів забезпечення позову.

Проте, предметом апеляційного перегляду в даній справі є не питання правомірності вжиття судом заходів забезпечення позову, як помилково вважає скаржниця і яке вже було вирішено апеляційним судом, а наявність чи відутність підстав для їх скасування.

Процесуальні дії суду щодо вжиття заходів забезпечення позову і їх скасування врегульовані окремими нормами, є різними за своїм юридичним змістом і за обставинами, які підлягають встановленню.

Відповідно до приписів частин 7-10 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев'яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи (ч.7). Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення (ч.8). У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову (ч.9). У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду (ч.10).

За змістом даних норм скасування заходів забезпечення позову пов'язане не із правомірністю їх вжиття, а із результатами розгляду справи і вирішення спору по суті чи залишенням позову без розгляду, або закриття провадження у справі.

Колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що суд нез'ясувавобставин, зазначених відповідачкою у клопотанні, та не дав на них відповіді в ухвалі, що свідчить про немотивованість рішення і є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Мотивованість та обгрунтованість рішення є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Як вище вказувалося, доводи відповідачки, наведені нею у розглянутому судом клопотанні зводяться до оспорення нею правомірності вжиття судом заходів забезпечення позову і не пов'язані із їх скасуванням. Постановлюючи ухвалу, суд відповідно до приписів ст.260 ЦК України зазначив у тексті встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, а також мотиви, з яких він дійшов висновку про відсутність підстав для скасування заходів забезпечення позову.

- 4 -

Колегія суддів вважає, що посилання скаржниці на порушення судом положень закону щодо її права володіння і розпоряджання власністю, як підстави для скасування заходів забезпечення позову, не грунтуються на законі.

Відповідно до ч.2 ст.321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Поскільки цивільний процесуальний закон, а саме ст.ст.149-150 ЦПК України передбачає можливість обмеження особи у здійсненні права власності при вжитті заходів забезпечення цивільного позову зокрема шляхом накладення арешту на спірне майно, то такі дії суду відповідають приписам Конституції України і діючому законодавству.

При цьому, кодегія суддів враховує, що в даному випадку відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства суд вирішив лише процедурне питання про забезпечення позовних вимог, не позбавляючи ОСОБА_3 права власності на належне їй майно. Накладення арешту за своїм змістом полягає у обмеженні права особи лише розпорядитися майном (провести його відчуження), проте не позбавляє відповідачку права володіння і користування цим майном.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову відповідає обставинам справи, ухвалена із додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м.Києва від 16 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: