Постанова

Іменем України

24 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 445/1466/15

провадження № 61-31664св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідачі - Червоненська сільська рада Золочівського району Львівської області, ОСОБА_4,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: відділ Державного земельного агентства у Золочівському районі Львівської області, фізична особа-підприємець ОСОБА_5, районний виробничий відділ Львівської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Золочівського районного суду Львівської області, у складі судді Сивака В. М., від 29 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області, у складі колегії суддів: Шеремети Н. О., Ванівського О. М., Цяцяка Р. П., від 15 травня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Червоненської сільської ради Золочівського районного суду Львівської області, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: відділ Державного земельного агентства у Золочівському районі Львівської області, фізична особа-підприємець ОСОБА_5, районний виробничий відділ Львівської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про визнання недійсними рішень, визнання права власності у порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 від 07 лютого 2014 року вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1. На момент смерті ОСОБА_6 належали земельні ділянки загальною площею 0,71 га, з яких: 0,25 га по АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; 0,24 га по АДРЕСА_1 та 0,22 га в урочище «Біля Фірак Іванни» у

с. Червоне Золочівського району Львівської області для ведення особистого селянського господарства, які вона прийняла у спадщину після смерті ОСОБА_6, які остання набула у власність на підставі рішення виконавчого комітету Червоненської сільської ради народних депутатів

від 30 грудня 1993 року, прийнятого відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок». Рішенням Червоненської сільської ради Золочівського району Львівської області від 10 жовтня 2014 року № 448 позивачу надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок загальною площею 0,71 га, з яких: 0,25 га по

АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; 0,24 га по АДРЕСА_1 та 0,22 га в урочище «Біля Фірак Іванни» у с. Червоне Золочівського району Львівської області для ведення особистого селянського господарства за рахунок земельних ділянок, які перебували у її користуванні. Рішенням Червоненської сільської ради Золочівського району Львівської області

від 10 жовтня 2014 року № 447 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_4 Під час виготовлення технічної документації позивачу стало відомо, що земельні ділянки,щодо яких їй та ОСОБА_4 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, частково накладаються. Рішенням Червоненської сільської ради Золочівського районного суду Львівської області від 21 липня 2015 року № 533 внесено зміни до пункту 1 рішення Червоненської сільської ради Золочівського району Львівської області від 10 жовтня 2014 року № 448, а саме: надано дозвіл ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,71 га, у тому числі площею 0,49 га по АДРЕСА_1 Золочівського району Львівської області для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства та площею 0,22 га в урочище«Біля Фірак Іванни» у с. Червоне Золочівського району Львівської області для ведення особистого селянського господарства. Позивач зазначала, що зазначеним вище рішенням виключено зазначення площі земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 Золочівського району Львівської області, отже, вказане рішення спрямовано на передачу у власність ОСОБА_4 частини належної їй земельної ділянки, оскільки із заявою про внесення змін до рішення Червоненської сільської ради Золочівського району Львівської областівід 10 жовтня 2014 року № 448 позивач не зверталась, про прийняте рішення їй нічого не було відомо. Вважає, що спірне рішення не відповідає даним земельно-кадастрової книги, запис у якій зроблено на підставі рішення виконавчого комітету Червоненської сільської ради від 30 грудня 1993 року № 136. Крім того, виключено слова «за рахунок земельних ділянок, які перебувають у її користуванні».

Посилаючись на те, що оскаржені рішення сільської ради прийняті без дотримання вимог законодавства, порушують її права на володіння та користування спірними земельними ділянками, просила визнати недійсним рішення Червоненської сільської ради Золочівського району Львівської області від 10 жовтня 2014 року № 447 про надання дозволу

ОСОБА_4 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,20 га по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства; визнати недійсним рішення Червоненської сільської ради Золочівського району Львівської області

від 21 липня 2015 року № 533 «Про внесення змін в рішення сесії»; визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері

ОСОБА_6 та бабусі ОСОБА_6 право власності на земельні ділянки, які розташовані біля житлового будинку № 18 по

АДРЕСА_1 площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,24 га для ведення особистого селянського господарства в межах та конфігурацією, що визначені документацією із землеустрою.

Рішенням Золочівського районного суду Львівської області

від 29 листопада 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано недійсним рішення Червоненської сільської ради Золочівського району Львівської області від 21 липня 2015 року № 533 «Про внесення змін в рішення сесії». Визнано за ОСОБА_3 право власності на земельні ділянки, які розташовані біля житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та площею 0,24 га для ведення особистого селянського господарства у межах та конфігурацією, визначених документацією із землеустрою, у порядку спадкування за законом після смерті

ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_3 після смерті матері ОСОБА_6 успадкувала земельні ділянки загальною площею 0, 49 га, розташовані у с. Червоне Золочівського району Львівської області та набула права власності на ці земельні ділянки в порядку спадкування за законом, а тому прийняття Червоненською сільською радою Золочівського району Львівської області рішення

від 21 липня 2015 року № 533, яким порушується її право власності на земельні ділянки, є незаконним та підлягає скасуванню.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 15 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши при цьому, що ОСОБА_3 у порядку спадкування набула право власності на земельні ділянки, які розташовані біля житлового будинку АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також для ведення особистого селянського господарства у межах та конфігурацією, що визначені документацією із землеустрою.

У касаційній скарзі ОСОБА_4просить скасувати оскаржені судові рішення у частині визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування за законом та ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосуванням судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не встановили фактичні обставини справи, не звернули увагу на те, що межі та конфігурація земельних ділянок на час передання їх у власність

ОСОБА_6 визначені не були. У рішенні виконавчого комітету Червоненської сільської ради народних депутатів від 30 грудня 1993 року

№ 136 зазначено про передачу ОСОБА_6 двох земельних ділянок площею 0,25 та 0,46 без визначення конкретного місця розташування вказаних ділянок, таким чином ідентифікувати місце знаходження спірних земельних ділянок неможливо. Крім того, визнаючи право власності за позивачем на земельні ділянки площею 0,25 га та 0,24 га, суди не звернули увагу на те, що відповідно до рішення № 136 земельні ділянки такої площі

ОСОБА_6 не передавались, а тому позовні вимоги у цій частині є недоведеними.

У іншій частині позовних вимог судові рішення не оскаржуються, а тому в силу частини першої статті 400 ЦПК України касаційному перегляду не підлягають.

12 липня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня

2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

30 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судами установлено, що рішенням виконавчого комітету Червоненської сільської ради народних депутатів Золочівського району Львівської області від 30 грудня 1993 року № 136 ОСОБА_6 надано у приватну власність земельні ділянки площею 0,25 га для обслуговування житлових будинків та 0,46 га для ведення підсобного господарства.

Відповідно до запису у списку землевласників і землекористувачів по Червоненській сільській раді Золочівського району Львівської області за

№ 522 за ОСОБА_6 закріплено присадибну ділянку, площею

0,25 га, земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,24 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, а також земельну ділянку площею 0,22 га для ведення особистого підсобного господарства.

Вищенаведене також підтверджується записом № 540 у Книзі № 3 реєстрації землевласників та землекористувачів по Червоненській сільській раді народних депутатів Золочівського району Львівської області.

Після смерті ОСОБА_6, яка померлаІНФОРМАЦІЯ_1 року, спадщину прийняла її дочка -ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 померла.

Після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_3 прийняла спадщину у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Червоненської сільської ради Золочівського району Львівської області від 10 жовтня 2014 року № 448 ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок загальною площею 0,71 га, у тому числі: земельну ділянку площею 0,25 га по АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, земельну ділянку площею 0,24 га по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею

0,22 га в урочище «Біля Фірак Іванни» у с. Червоне Золочівського району Львівської області для ведення особистого селянського господарства за рахунок земельних ділянок, які перебувають у її користуванні.

Рішенням Червоненської сільської ради Золочівського району Львівської області від 10 жовтня 2014 року № 447 ОСОБА_4 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,20 га по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель, ненаданих у власність або постійне користування у межах населених пунктів.

Рішенням Червоненської сільської ради Золочівського району Львівської області від 21 липня 2015 року № 533 внесено зміни до пункту 1 рішення

від 10 жовтня 2014 року № 448, а саме: «надано дозвіл ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею 0,71 га, в тому числі загальною площею 0,49 га по АДРЕСА_1 Золочівського району Львівської області для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства, та загальною площею

0,22 га в урочище «Біля Фірак Іванни» у с. Червоне Золочівського району Львівської області для ведення особистого селянського господарства.

Задовольняючи позов у частині визнання за ОСОБА_3 права власності на спірні земельні ділянки,суди попередніх інстанцій виходили із того, що до спадкової маси після смерті ОСОБА_6 увійшли земельні ділянки площею 0,25 га та площею 0,24 га, які були прийняті у спадщину спадкодавцем після смерті ОСОБА_6

Проте погодитися з таким висновком судів попередніх інстанцій не можна з наступних підставі.

Згідно із статтею 1216 ЦК Україниспадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

За приписами статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною другою статті 3 ЗК України від 18 грудня 1990 року (у редакції, чинній станом на час отримання спадкодавцем ОСОБА_6 спірної земельної ділянки) розпоряджаються землею ради народних депутатів, які в межах своєї компетенції передають землі у власність або надають у користування та вилучають їх.

Передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно (частина третя статті 6 ЗК України від 18 грудня 1990 року).

Порядок передачі земельних ділянок у власність радами народних депутатів був передбачений у статті 17 ЗК України від 18 грудня 1990 року, відповідно до якої передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.

Власники земельних ділянок, переданих їм радою народних депутатів, не вправі протягом шести років з часу набуття права власності продавати або іншими способами відчужувати належну їм земельну ділянку, крім передачі її у спадщину або раді народних депутатів на тих же умовах, на яких вона була їм передана. При наявності поважних причин суд за позовом власника може скоротити зазначений строк.

Громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови - до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім'ї.

Відповідна рада народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) радою народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) ради народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність.

Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо).

Відповідно до статті 22 ЗК України від 18 грудня 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, у тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Згідно з пунктом 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня

1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» (який діяв на момент передачі земельних ділянок ОСОБА_6 М.) право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Право власності на землю виникає після одержання документа, що посвідчує це право, яким як станом на час отримання спадкодавцем ОСОБА_6спірної земельної ділянки, так і в подальшому визнавався державний акт на право власності на землю, однак такий документ спадкодавцю не видавався, а посилання позивача на те, що спірні земельні ділянки належали ОСОБА_6 на підставі рішення виконавчого комітету Червоненської сільської ради народних депутатів Золочівського району Львівської області від 30 грудня 1993 року № 136, яким ОСОБА_6 надано у приватну власність земельні ділянки площею 0,25 га для обслуговування житлових будинків та 0,46 га для ведення підсобного господарства, є безпідставними, виходячи з вищевказаних норм матеріального права. Саме лише рішення органу місцевого самоврядування за відсутності правовстановлюючого документа (в якому, зокрема вказуються і межі земельної ділянки) не є достатньою підставою для виникнення права власності на земельні ділянки.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема, на земельну ділянку.

Зазначені вище положення законодавства України залишилися поза увагою судів попередніх інстанцій, які неправильно застосували норми ЗК України та ЦК України до спірних правовідносин, що у свою чергу призвело до неправильного вирішення справи.

Виходячи з викладеного, для висновків про те, що спірні земельні ділянки належать у порядку спадкування на праві приватної власності саме ОСОБА_3 як єдиному спадкоємцю після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_6 у суду не було підстав, адже за свого життя спадкодавець ОСОБА_6 не набула у встановленому законом порядку спірні земельні ділянки у власність, у подальшому ОСОБА_6 також не оформила правовстановлюючі документи на земельні ділянки, право на які перейшло у порядку спадкування, а тому земельні ділянки не увійшли до складу спадщини.

В той же час ОСОБА_3 не позбавлена можливості у порядку, передбаченому чинним законодавством, замовити виготовлення проекту землеустрою, право на виготовлення якого у 2014 році надано їй органом місцевого самоврядування, і звернутись до органу місцевого самоврядування із належними документами для передачі земельних ділянок їй у власність.

Частиною першою статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення визначено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною другою та третьою статті 412 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення; неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягає застосуванню.

При вирішенні справи судами першої та апеляційної інстанцій допущено неправильне тлумачення вказаних вище норм матеріального права, що призвело до помилкового висновку про наявність підстав для визнання за позивачем права власності на спірні земельні ділянки.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню у частині вирішення позовних вимог про визнання права власності на спірні земельні ділянки.

Оскільки фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, повно і всебічно встановлені судами на підставі доказів, досліджених у судовому засіданні, колегія суддів дійшла висновку про можливість ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 у частині вирішення позовних вимог про визнання права власності на спірні земельні ділянки.

Керуючись статтями 402, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 29 листопада 2016 року у частині вирішення позовних вимог про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування за законом та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 15 травня 2017 року у цій самій частині скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Червноненської сільської ради Золочівського району Львівської області, ОСОБА_4 у частині вирішення позовних вимог про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування за законом відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк