Справа № 346/2999/18
Провадження № 2-о/346/119/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі:

головуючого - судді Веселова В.М.,

секретаря - Максим'юк М.А.,

з участю

представник заінтересованої особи -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану Коломийського міського управління юстиції Івано-Франківської області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернувся до суду з даною заявою, в якій зазначила, що заявниця народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 року в с. Кулачківці Снятинського району Івано-Франківської області, а 26.05.1978 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_2, після чого своє дівоче прізвище «ОСОБА_1» змінила на «ОСОБА_1». Батьком заявниці був ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с. Кулачківці, Станіславської області, за національністю поляк. Тітка заявниці ОСОБА_4, бабуся ОСОБА_5 були польками. В свідоцтві про народження заявниці - ОСОБА_1 національність її матері та батька не зазначені. Встановлення факту належності батька ОСОБА_1 до польської національності має для неї юридичне значення, так як необхідне їй для правильного визначення своєї національності за принципом кровних зв'язків, реалізації намірів по підтримці сімейних традицій, для впорядкування документів з метою скористатись правами, які гарантуються особам польського походження і передбачені Законами «Про карту поляка» та «Про репатріацію». Просить встановити факт, що батько ОСОБА_1 - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 був за національністю поляком. Заявниця в судове засідання подала письмове клопотання, в якому вимоги заяви підтримала повністю, просить їх задовольнити та слухати справу у її відсутність.

Представник заінтересованої особи - відділу ДРАЦС Коломийського МРУЮ щодо позовних вимог заперечила, подала до суду письмове клопотання про слухання справи у відсутність представника.

Проаналізувавши матеріали справи, беручи до уваги письмові клопотання заявниці, письмове клопотання представника заінтересованої особи, яка не заперечує проти даних викладених в заяві, суд приходить до наступних висновків.

Згідно матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_6, її батьками записані ОСОБА_3 та ОСОБА_7, що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.4). В подальшому ОСОБА_6 змінила прізвище на «ОСОБА_1», що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.8).

Згідно даних витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а його батьками записані ОСОБА_8 та ОСОБА_5 (а.с.9).

Як вбачається із копії Красноармійської книжки національність батька заявниці ОСОБА_3 вказана як «поляк».

Сестра ОСОБА_3 - ОСОБА_9 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 року, а її батьками записані ОСОБА_10, в графі національність вказано «українець», та ОСОБА_11, де в графі її національність вказано «полька», що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.7).

Як вбачається з вимог заяви, померлий ОСОБА_3 за життя сповідував римо-католицьку віру та проживав на Україні, дотримуючись традицій своєї національності, завжди вважав себе поляком, виховувався батьками в польських традиціях, родин святкувала польські свята.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно із ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до ст. 300 ЦК України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Пленум Верховного Суду України в п. 3 постанови від 07 липня 1995 року № 12 "Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» роз'яснив, що суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи зміни і доповнення. Щодо актових записів померлих з такими заявами до суду можуть звертатись особи, які входять до кола їх спадкоємців.

Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 "Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання" підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

У відповідності до ст.ст.3-5 ЗУ «Про національні меншини в Україні» до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відносини, які виникають з приводу реалізації громадянами України прав і свобод, пов'язаних з їх належністю до національних меншин, регулюються Конституцією України, цим Законом, прийнятими на їх підставі іншими законодавчими актами, а також міжнародними договорами України. Забезпечення формування та реалізацію державної політики у сфері міжнаціональних відносин та захисту прав національних меншин України здійснюють центральні органи виконавчої влади, визначені Президентом України. Згідно з ст.11 цього ж закону громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

У відповідності до ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються права корінних народів та національних меншин, а згідно ст.35 Конституції України кожний має право на свободу світогляду і віросповідання.

Той факт, що батько заявниці був поляком та сповідував католицьке віросповідання підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.7), копією Красноармійської книжки (а.с.5).

У відповідності до роз'яснень, викладених у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 р. № 5 (із змінами) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення даних фактів необхідно для правильного визначення національності за принципом кровних зв'язків та реалізації намірів по підтримці сімейних традицій, вихованні дітей в національному дусі і в подальшому для впорядкування документів, для реалізації особистих прав та отримання можливості користуватися окремими пільгами і гарантіями, що передбачені чинним законодавством Республіки Польща для громадян пострадянських республік польського походження.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку що батько заявниці по національності був поляком, відповідно суд вважає, що вимоги заяви підлягають до задоволення.

Щодо заперечення зацікавленою особою вимог заявниці, то суд зауважує, що згідно висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану , який є в матеріалах справи, підставою для відмови заявниці в її проханні щодо зміни національності батька є той факт, що відсутні підтверджуючі документи. Однак, на думку суду, даний факт не може бути вирішальним при вирішенні справи по суті, оскільки заявницею представлені ряд інших документів, а саме свідоцтво про народження батька та копія книжки красноармійця, які свідчать про те, що родичі заявниці були поляками.

За таких обставин, суд вважає, що зазначений факт, що має юридичне значення, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а отже, заяву ОСОБА_1 слід задовольнити.

На підставі ст.ст.35,92 Конституції України, ст.ст.3-5,11 Закону України «Про національні меншини в Україні» від 25.06.1992 року, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» , п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року, керуючись ст.ст.247ч.2, 263, 264, 265, 268, 315, 354 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ :

Заяву задовольнити.

Встановити юридичний факт, що батько ОСОБА_1 - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, був за національністю поляком.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду до Апеляційного суду Івано-Франківської області може бути подана протягом 30 днів, з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення було складено 27 вересня 2018 року.

Суддя Веселов В. М.