ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/903/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2018 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Пахольченко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, суд -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ Миколаївобленерго» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів. Мотивуючи свої вимоги тим, що на виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округувід 04 липня 2017 року, що був зроблений на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», п. 13 Постанови Катінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29.06.199 року, ПАТ Миколаївобленерго» виплатило на користь ОСОБА_2, який є мінори тарним акціонером ПАТ Миколаївобленерго» суму дивідендів за результатами господарської діяльності за 2013 рік, 2014 рік, 2015 рік, що становить 10 812 грн. 84 коп. При цьому, ОСОБА_2 повинно було бути перераховано суму у розмірі 10 110 грн. (без урахуванням сум податкових утримань та війського збору - 702 грн. 84 коп.), але фактично надлишково виплачено суму без вирахування обов»язкового утримання сум податкових утримань та війського збору - 702 грн. 84 коп. Вважає, що ця сума відповідачем безпідставно набута, а тому має бути повернута. У позасудовому порядку відповідач відмовляється повертами вказана суму коштів, що ПАТ Миколаївобленерго» була помилково виплачена (без урахуванням обов»язкового утримання сум податкових утримань та війського збору - 702 грн. 84 коп.), що й стало підсатовю для зверення до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача Котенко О.О., діючий на підставі довіреності від 02 травня 2018 року (а.с.119), позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити, посилаючись на обов»язок набувача повернути кошти, що були безпідставно ним набуті - 702 грн. 84 коп. - сума податкових утримань та війського збору із суми 10 812 грн. 84 коп.

Відповідач та його представник ОСОБА_4, діючий на підставі довіреності від 10 серпня 2016 року (а.с.118), в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити у їх задоволенні, посилаючись на безпідставність та необгрутованість позовних вимог.

Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, якимзокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Судом встановлено, що на виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу від 04 липня 2017 року, що був зроблений на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», п. 13 Постанови Катінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» за № 1172 від 29.06.199 року, ПАТ Миколаївобленерго» виплатило на користь ОСОБА_2, який є міноритарним акціонером ПАТ Миколаївобленерго» суму дивідендів за результатами господарської діяльності ПАТ Миколаївобленерго» за 2013 рік, 2014 рік, 2015 рік, що становить 10 812 грн. 84 коп. При цьому, ОСОБА_2 повинно було бути перераховано суму у розмірі 10 110 грн. (без урахуванням сум податкових утримань та війського збору - 702 грн. 84 коп.), але фактично надлишково виплачено суму без вирахування сум податкових утримань та війського збору - 702 грн. 84 коп.

Суд вважає, що ця сума відповідачем безпідставно набута, а тому має бути повернута згідно ст. 1212 ЦК України.

Відповідно до ст. 1212 ЦК Україниособа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ст. 509 ЦК України).

Об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага (ст. 177 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення й його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У позасудовому порядку відповідач відмовляється повертами вказана суму коштів, яка ПАТ Миколаївобленерго» була помилково виплачена (без урахуванням обов»язкового утримання сум податкових утримань та війського збору - 702 грн. 84 коп.) на його користь, а тому вважається безпідставно набутою відповідачем.

Судом надана правова оцінка заперечень відповідача проти позову та вважає, що останні не заслуговують на увагу, розцінюються судом як такі, що спрямовані на уникнення від відповідальності, оскільки докази ним на спростування позовних вимог не надані, тому такі заперечення не можуть бути прийняті судом та покладені в основу рішення як такі, що спростовуються доказами наданими позивачем по справі.

Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують їх вимоги, судом не встановлені.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ч.1 ст. 141 ЦПК України. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 1 600 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, ст.ст.177, 509, 1212 ЦК України, керуючись п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний код платника податків - НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго», код ЄДРПОУ - 23399393, - 702 грн. 84 коп. - грошових коштів, 1 600 грн. 00 коп. - судового збору, а всього - 2 302 (дві тисячі триста дві) грн. 84 (вісімдесят чотири) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п»ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судомому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

СУДДЯ: Коренюк А.М.