Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Писанець Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Метьолкіної Н.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха, в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області про встановлення факту перебування на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною заявою. Обґрунтовувала її тим, що вона ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дружиною ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу V-НО №359561 виданим Ворошиловським районним РАЦС м. Донецька Донецької області.

22 квітня 2018 року її чоловік, ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІІ-НО №012186, виданим Докучаєвським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Вона отримує мінімальну пенсію за віком.

Оскільки крім пенсії за віком ніяких інших доходів вона не мала, то перебувала на утриманні свого чоловіка, ОСОБА_2, до його смерті.

Згідно ч.1 ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімї померлого годувальника, які були на його утриманні.

Згідно п.б ч.3 ст. 37 зазначеного вище Закону непрацездатними членами сімї вважаються: батько, мати, дружина, чоловік, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку.

Статтею 38 Закону встановлено, що члени сім1ї. члени сімї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Враховуючи, що вона є людиною похилого віку та їй необхідні додаткові кошти на лікування, вона була на утриманні чоловіка, тому що він отримував пенсію майже у 8 раз більшу за неї та вона одержувала від нього допомогу, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування.

Заявник звернулася до УПФУ у Волноваському районі Донецької області з заявою про призначення їй пенсії яку отримував її чоловік, але зясувалось, що вона повинна підтвердити факт її перебування на утриманні ОСОБА_2 у звязку з тим, що вони з чоловіком мали різні адреси реєстрації: вона зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, а чоловік, відповідно вул. Лермонтова, 11 м. Волноваха Волноваського району Донецької області.

До початку проведення АТО на території Донецької області вони з чоловіком проживали разом у ІНФОРМАЦІЯ_4, але так складалося, що у звязку з проведенням АТО вони вимушені були покинути місце проживання та переїхати до міста Волноваха Волноваського району Донецької області, але зареєструватися як внутрішньо переміщені особи змогли лише на різних адресах.

При цьому, вони проживали разом увесь час, чоловік підтримував її матеріально, турбувався про неї, допомагав у всьому.

Вона поховала чоловіка та понесла усі витрати на поховання.

Крім того, факт її спільного проживання з чоловіком ОСОБА_2, можуть підтвердити ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Встановлення факту перебування на утриманні її чоловіком ОСОБА_2 необхідно їй для набуття права на отримання пенсії її чоловіка, тому вона звернулася до суду з даною заявою.

Заявник у судове засідання не зявилась, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі. На задоволенні заявлених вимог наполягала.

Представник заінтересованої сторони Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив. Про день та час проведення судового засідання управління повідомлене належним чином, що підтверджене відповідною розпискою, наявною в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступні підстави.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 268 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом установлено, що з 15 липня 1988 року ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, що підтверджується Свідоцтвом про укладання шлюбу серії V-НО №359561, виданим Ворошиловським РАЦС м. Донецька.

Згідно довідки № від 07.02.2017р. про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, ОСОБА_2 перемістився з тимчасово окупованої території проживати за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Згідно довідки № від 24.11.2016р. про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, ОСОБА_1 також перемістилася з тимчасово окупованої території проживати за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6.

22 квітня 2018 року ОСОБА_2 помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії ІІ-НО №012186, виданий Докучаєвським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Згідно свідоцтва серії V-НО №359561 про укладення шлюбу вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб 15 липня 1988 року, про що Ворошиловським РАЦС м. Донецька зроблено запис за №525.

Заявником ОСОБА_1, до матеріалів справи долучено довідку №1692 від 29.06.2018 року видану КП «Служба єдиного замовника Ворошиловського району м. Донецька» ДНР Абонентська служба про те, що вона зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, м. Донецьк, і що відповідно акту від 29.06.2018 року зі слів сусідів ОСОБА_1 мешкала спільно з чоловіком за вищевказаною адресою по день його смерті, помер 22.04.2018 року. Знятий з реєстрації 27.04.2018 року.

Про те, що заявниця ОСОБА_1 зі своїм чоловіком ОСОБА_2 (померлим 22.04.2018 року) були зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, м. Донецьк, вбачається з карток прописки.

Окрім того, з заяви вбачається, що заявник зверталася до УПФУ у Волноваському районі Донецької області з заявою про призначення їй пенсії яку отримував її чоловік, але зясувалось, що вона повинна підтвердити факт її перебування на утриманні ОСОБА_2 у звязку з тим, що вони з чоловіком мали різні адреси реєстрації: вона зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, а чоловік за адресою: вул. Лермонтова, 11 м. Волноваха Волноваського району Донецької області.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 2 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд бере до уваги п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

На підставі статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у звязку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

З огляду на наведені вище докази, суд вважає доведеним факт того, що заявник на момент смерті свого чоловіка перебувала на утриманні свого чоловіка.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 76, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319, 353, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області про встановлення факту перебування на утриманні задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утриманні ОСОБА_2, померлого 22 квітня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Н.В. Писанець