Провадження № 2/229/720/2018
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

23 жовтня 2018 року м. Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Лопатко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Гумірової І.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи Роменської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Дружківки в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Лиманської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом і просить позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування позову посилається на те, що 17.07.2004 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від шлюбу у них народилась донька ОСОБА_5. У липні 2006 року шлюб було розірвано та дитина залишилась проживати з позивачем. Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 21.03.2006 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки, однак відповідач аліменти у визначеному розмірі не сплачує. З 2009 року позивач разом із донькою переїхали у м. Лиман до батьків. З часу коли подружжя розпалось відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та догляду за дитиною, не цікавиться життям та здоров'ям доньки, не виявляє бажання піклуватись про неї, не надає матеріальної допомоги на її утримання, свідомо нехтує своїми обов'язками. Просить задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник органу опіки та піклування Лиманської міської ради не заперечувала проти задоволення позову, та вважає що в інтересах дитини доцільним буде позбавити батьківських прав відповідача.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, через оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України. Причину неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення справи від відповідача не надійшло.

Відповідач не скористався правом, передбаченим ст.178 ЦПК України, відзив суду не надав.

Враховуючи, що причина неявки відповідача є неповажною, відзив не надано, у справі є наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України розглянути справу у заочному порядку у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача, яка не заперечувала проти такого вирішення справи.

Заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке.

Положеннями ч.1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК), а ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Приписами пункту 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97 року, яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З урахуванням цих норм, позивач скористався своїм правом на звернення до суду.

Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 липня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області, про що зроблено запис № 78 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3

Як вбачається із свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_4 виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області 25 липня 2006 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис за №117.

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_5 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції. В графі «Батьки» зазначені: батько - ОСОБА_4, мати - ОСОБА_1.

Між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, які регулюються (главою 13 сімейного кодексу України). Враховуючи характер спірних правовідносин , які склалися між сторонами судом застосовані нижчезазначені норми матеріального права.

Приписами ст. 150 СК України встановлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною 4 статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до вимог п. 2 частини 1 статті 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно із положеннями ст.165 СК України,з позовом про позбавлення батьківських прав до суду має право звернутись, зокрема, особа, в сім'ї якої проживає дитина.

З роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

З довідки про склад сім'ї №2912 від 05.06.2018 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1.(позивач), ОСОБА_10.(мати позивача), ОСОБА_7.(брат), ОСОБА_11.(батько позивача), ОСОБА_5.(донька позивача).

З акту складеного та підписаного головою мікрорайону у присутності двох свідків (сусідів) вбачається, що за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_1 проживає з донькою ОСОБА_5. Батько дитини з сім'єю не проживає, вихованням дитини не займається.

З Акту про обстеження умовпроживання ОСОБА_1, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що санітарний та технічний стан житла задовільний. У квартирі чисто, кімнати мебльовані, у наявності вся необхідна техніка, у дитини є окрема кімната,яка об лаштована місцем для відпочинку та приготування уроків,є дитячі книжки та іграшки у достатній кількості тощо.

Відповідно до ухвалиКраснолиманського міського суду від 27.04.2018 року видано дублікат виконавчого листа у справі №2-250-06 за рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 21.03.2006 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8, аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 у розмірі ? частини заробітку(доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 24.02.2006 року до досягнення дитиною повноліття.

Згідно характеристик підписаних класним керівником та директором школи І-ІІІ ст№4, директором Лиманського міського центру позашкільної роботи ОСОБА_4 не приймає участь у вихованні доньки, не цікавився її успішністю, школу не відвідував жодного разу, не бере участі у батьківських зборах, на контакт із класним керівником не виходив. Вихованням доньки займається мати, приділяє достатньо уваги вихованню доньку, бере активну участь у житті класу та у шкільних заходах, регулярно відвідує батьківські збори.

Згідно довідки лікаря педіатра дитина ОСОБА_5, перебуває на обліку у лікаря педіатра.

В судовому засіданні були допитані в якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9, які повідомили, що з 2009 року ОСОБА_4 зовсім не бачиться з дитиною, не приймає участі в її житті, вихованні. Не турбується про стан її здоров'я, оскільки дівчинка хворіє та має фізичні вади, взагалі ухиляється від зустрічей з нею.

З висновку органу опіки та піклування Лиманської міської ради від 14.05.2018р № 11 вбачається, що відповідач самоусунувся від виконання обов'язків щодо виховання та утримання дитини, у зв'язку з чим орган опіки вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_4 по відношенню до доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1, 2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Приписами ст. 150 СК України встановлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В судому засіданні встановлені докази винної поведінки відповідача, яка свідчить саме про безпідставне ухилення його від виконання своїх батьківських обов'язків. Своєю поведінкою відповідач не забезпечує своїй дитині рівня життя, необхідного для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Характер поведінки відповідача, його особистості та інші конкретні встановлені судом обставини вимагають позбавлення батьківських прав і не свідчать про наявність підстав збереження батьківських прав з відмовою в позові і попередженням відповідача про необхідність зміни його ставлення до виховання дитини, відсутні підстави для надання переваги інтересам відповідача, а не дитині, яка саме в цей час, з урахуванням віку, потребує захисту своїх прав. Головною метою позбавлення батьківських прав при вирішенні цієї справи, суд вважає захист саме інтересів дитини і стимулювання батька щодо належного виконання своїх обов'язків, оскільки позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція за протиправну винну поведінку.

Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на законі та доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню.

При цьому, застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав, він має право бути поновленим у батьківських правах відносно своєї дитини, відповідно до положень ст. 169 СК України.

Керуючись ст.ст.2, 7, 12, 228-229, 258-260, 263 - 265, 268, 280-285, п. 15.5 перехідних положень ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_4) до ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2, останнє відоме суду місце реєстрації: АДРЕСА_5) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Лиманської міської ради (місцезнаходження: Донецька обл., м. Лиман, вул. Незалежності, 46) про позбавлення батьківських прав - задовольнити в повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав щодо неповнолітньої доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочне рішення може бути переглянуте Дружківським міським судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення скланено 02 листопада 2018 року.

Суддя: Н. В. Лопатко