КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/1324/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 760/13157/16-ц

01 листопада 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- БорисовоїО.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 05 квітня 2017 року, постановлену під головуванням судді Цокол Л.І., у цивільній справі за поданням державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кириленко Д.М. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_5,-

в с т а н о в и в:

25 липня 2017 року державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кириленко Д.М. звернулася до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_5.

Подання обґрунтовувала тим, що на виконанні у Печерському районному відділі державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження № 50980963 по виконанню виконавчого листа Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 638/3078/13-ц від 17 січня 2014 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 суми в розмірі 802 741,00 грн.

28 квітня 2016 року державним виконавцем Кириленко Д.М. у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 50980963, якою боржнику надано строк до семи днів з моменту винесення постанови для самостійного виконання рішення суду. Копія постанови була направлена боржнику.

Вказувала на те, що 20 березня 2014 року Солом'янським районним судом м. Києва була винесена ухвала про обмеження громадянки ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов'язань перед ОСОБА_7 відповідно до виконавчого листа № 638/3078/13-ц, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова 17 січня 2013 року, яким з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 стягнута заборгованість у розмірі 802 741,00 грн.

29 травня 2015 року дана ухвала державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві була направлена до Державної прикордонної служби України для виконання.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України боржник ОСОБА_6 13 березня 2014 року змінила своє прізвище на ОСОБА_9.

Посилаючись на те, що у зв'язку зі зміною прізвища боржницею захист прав та інтересів стягувача стане неможливим без вжиття заходів для обмеження ОСОБА_10 у праві виїзду за межі України, просила суд тимчасово обмежити громадянку України ОСОБА_11, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2, у праві виїзду за межі України шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов'язань, покладених на неї рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова, 17 січня 2014 року по справі № 638/3078/13-ц про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 суми в розмірі 802 741,00 грн.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05 квітня 2017 року тимчасово обмежено громадянку України ОСОБА_11, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2, у праві виїзду за межі України шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов'язань, покладених на неї рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова, 17 січня 2014 року по справі № 638/3078/13-ц про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 суми в розмірі 802 741,00 грн.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 27 серпня 2018 року представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 05 квітня 2017 року та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні подання державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кириленка Д.М. про обмеження громадянки України ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що чинним законодавством України встановлено право державного виконавця на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Посилається на те, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази, які підтверджують факт умисного і свідомого ухилення ОСОБА_2 від виконання судового рішення, а тому подання державного виконавця є передчасним, незаконним і необґрунтованим.

Указом Президента України від 29 грудня 2018 року №452/2017 про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, шляхом ліквідації Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області.

Відповідно до статті 147 Закону України &q? ;Про судоустрій і статус суддів&q?х ; суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті &q?ті;Голос України&qup ; повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03 жовтня 2018 року опубліковано в газеті &qume;Голос України&quif; № 185 повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи Київського апеляційного суду.

Матеріали цивільної справи передано до Київського апеляційного суду та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказаного суду від 03 жовтня 2018 визначено суддю-доповідача Ратнікову В.М., у складі колегії: Борисової О.В., Левенця Б.Б.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, причину своєї неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника ОСОБА_2 ОСОБА_14 ОСОБА_15, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Печерському районному відділі державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження № 50980963 по виконанню виконавчого листа Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 638/3078/13-ц від 17 січня 2014 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 суми в розмірі 802 741,00 грн.

28 квітня 2016 року поставою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Кириленко Д.М. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 638/3078/13-ц виданого 17 січня 2014 року. Зазначена постанова державного виконавця направлена на адресу боржника та стягувача (а.с. 16).

12 травня 2016 року державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого 17 січня 2014 року № 638/3070/13-ц Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення боргу з ОСОБА_6 в розмірі 802 741,00 грн. встановлено, що виходом державного виконавця за адресою АДРЕСА_1 на неодноразові дзвінки та стук у двері, ніхто не відчинив у зв'язку з чим перевірити майновий стан боржника не виявилося можливим(а.с. 17).

27 травня 2016 року державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого 17 січня 2014 року № 638/3070/13-ц Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення боргу з ОСОБА_6 в розмірі 802 741,00 грн. встановлено, що виходом державного виконавця за адресою АДРЕСА_1 на неодноразові дзвінки та стук у двері, ніхто не відчинив у зв'язку з чим перевірити майновий стан боржника не виявилося можливим (а.с. 18).

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, складеної станом на 29 червня 2016 року, постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 22 січня 2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_6, заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику.

29 червня 2016 року постановою державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кириленко Д.М. про примусовий привід боржника постановлено доставити на прийом до державного виконавця Іванову Ганну Володимирівну.

Згідно відповіді від 30 червня 2016 року № на запит до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії, інформацію про ОСОБА_6 не знайдено.

З відповіді від 30 червня 2016 року № на запит до Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб ОСОБА_6 вбачається, що реєстраційний номер облікової картки платника податків/серія та номер паспорта, зазначений в полі та прізвище і ім'я у полях, не відповідає інформації, яка міститься у ДРФО.

Згідно відповіді від 30 червня 2016 року № на запит до Державної фіскальної служби України про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями, інформація про номери рахунків, відкриті у банках та інших фінансових установах України боржниками-юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями до ДПС України від відповідних фінансових установ не надходила.

З відповіді від 30 червня 2016 року № на запит до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами вбачається, що про останнє місце роботи інформацію про ОСОБА_6 не знайдено.

Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 28 липня 2015 року, боржник ОСОБА_6 13 березня 2014 року змінила своє прізвище на ОСОБА_9.

Задовольняючи подання державного виконавця про тимчасове обмеження громадянки України ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України шляхом заборони перетинати державний кордон до виконання своїх зобов'язань, покладених на неї рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова, 17 січня 2014 року по справі № 638/3078/13-ц про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 суми в розмірі 802 741,00 грн., суд вважав обґрунтованими доводи державного виконавця про те, що боржник може виїхати в іншу країну, оскільки має паспорт громадянина України для виїзду за кордон (закордонний паспорт) і відповідно може ухилитись від виконання рішення суду, а це, в свою чергу, призведе до порушення прав та інтересів стягувача.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, так як він не грунтується на фактичних обставинах справи, досліджених судом доказах та вимогах матеріального права, з огляду на наступне.

Статтею 33 Конституції Українивстановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно статті 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері визначаються Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Даним Законом також встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасового обмеження громадян України у праві виїзду за кордон.

Так, відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасовообмежено у випадках, коли: він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону; стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень; він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання; він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов'язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів; він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції - до припинення нагляду.

Порядок виконання рішень судів та рішень інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

За змістом п.18 ч.3 ст. 11 вказаного Закону (в редакції, що діяла на час звернення з поданням та постановлення ухвали ), державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Вирішення судом питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України врегульовано статтею 377-1 ЦПК України (у редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року) та ст.441 ЦК України ( діючого).

Так, відповідно до частини першої статті 377-1 ЦПК України (у редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року) питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Аналізуючи положення ст. 377-1 ЦПК України у взаємозв'язку з положеннями статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», варто дійти висновку, що підставою для встановлення особі тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є встановлення судом, який розглядає подання державного виконавця, факту ухилення боржника від виконання своїх майнових зобов'язань перед стягувачем.

Під ухиленням від виконання зобов'язання варто розуміти такі дії чи бездіяльність з боку боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним рішення суду, за наявності при цьому можливостей вчинити дії в порядку його виконання та за відсутності об'єктивних обставин, які перешкоджають виконанню.

З метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно боржник свідомо ухиляється від виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

При зверненні до суду з подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України державний виконавець надав постанову про відкриття виконавчого провадження від 28 квітня 2016 року, акт державного виконавця від 12 травня 2016 року, акт державного виконавця від 27 травня 2016 року, Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, постанову про примусовий привід боржника від 29 червня 2016 року та відповіді на запити до Пенсійного фонду України, Державної фіскальної служби України.

Проте належних та допустимих доказів, які б свідчили про ухилення боржника від виконання зобов'язань, а саме: не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; неявка за викликом державного виконавця; неповідомлення державного виконавця про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб тощо, державним виконавцем суду не надано.

Крім того, з матеріалів подання не вбачається, що боржник взагалі повідомлений про перебування на виконанні у Печерському районному відділі державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві виконавчого листа за від 17 січня 2014 року року, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про направлення та вручення боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

Проте, постановляючи ухвалу від 05 квітня 2017 року, суд першої інстанції вказаних обставин справи та норм закону не врахував, неповно з'ясував всі обставини справи, а тому колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обгрунтованими, а суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення подання державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кириленко Д.М. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_5.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 441 ЦПК України ( в редакції 2017 року), тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосовано судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Печерського районного суду міста Києва від 05 квітня 2017 року про задоволення подання державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кириленко Д.М. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_5 підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні подання державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кириленко Д.М.

Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

ОСОБА_9 за подання апеляційної скарги сплатила судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Оскільки судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 05 квітня 2017 року та у задоволенні подання державного виконавця відмовлено, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з Державного бюджету Українина користь ОСОБА_2 судових витрат по сплаті судового збору за поданння апеляційної скарги у розмірі 352,40 грн.

При цьому згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб оригінал виконавчого документа.

Керуючись ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», п.18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження,» ст. 441 ЦПК України (у редакції 2017 року), ст.ст. 141, 367, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 5 квітня 2017року скасувати та постановити нове судове рішення.

У задоволенні подання державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кириленко Д.М. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_5 відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_5) судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 352,40грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повий текст постанови складено 05 листопада 2018 року .

Головуючий: Судді: