Номер провадження: 22-ц/785/7259/18
Номер справи місцевого суду: 496/4148/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 04 квітня 2018 року про виправлення описки в рішенні суду в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 12 березня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 було вирішено задовольнити частково. Зокрема, суд вирішив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 10000 грн щомісячно, починаючи з 25.04.2017 року та до її повноліття, тобто до 07.12.2022 року; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в сумі 10000 грн щомісячно, починаючи з 25.04.2017 року та до досягнення нею віку 23 років, або закінчення навчання; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, в сумі 10000 грн щомісячно, починаючи з 25.04.2017 року та до досягнення ним віку 23 років, або закінчення навчання. В задоволенні іншої частини позовних вимог суд першої інстанції вирішив відмовити, а також вирішив стягнути з ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір в сумі 640 грн (а.с. 48-50).

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 04 квітня 2018 року вирішено внести виправлення до рішення суду від 02 березня 2018 року, вказавши в рішенні суду вірну дату з якої починають стягуватися аліменти, а саме «18.11.2016 року», замість невірної «25.04.2017 року» (а.с. 51).

Не погоджуючись з вказаною ухвалою 30.08.2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою. Зокрема, апелянт вважає, що дата 25.04.2017 року, зазначена в рішенні суду є правомірною, оскільки вимога позивачки про стягнення аліментів була виведена в окреме провадження, а саме 25.04.2017 року. Тому апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу (а.с. 60-61).

11.10.2018 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу. Позивач зазначає, що позовна заява ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, в якій вперше містять вимоги про призначення аліментів, була подана до суду 18.11.2016 року. Така позовна заява була розподілена судді Галич О.П., яка ухвалою від 15.12.2016 року відкрила провадження в справі № 496/4083/16 (провадження 2/496/2103/16), яке в подальшому було передано для розгляду судді Дранікову С.М. у звязку з тимчасовим припиненням повноважень судді Галич О.П. Суддею Драніковим С.М. було прийнято до провадження та розпочато розгляд цієї справи лише ухвалою від 23.04.2017 року, у звязку з чим, як пояснює позивач, було допущено помилку технічного характеру. Тому позивач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.

Сторони до розгляд справи не повідомлялись, оскільки згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19 (внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення), 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції суд першої інстанції виходив з того, що при складанні повного тексту рішення від 12.03.2017 року була допущена помилка, а саме невірно зазначена дата з якої починають стягуватися аліменти «25.04.2017 року» замість вірної «18.11.2016 року», а тому суд вирішив внести відповідні виправлення до рішення суду від 12.03.2017 року.

Апеляційний суд частково задовольняючи апеляційну скаргу вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до положень ст. 259 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень. Ухвала про внесення виправлень надсилається всім особам, яким видавалося чи надсилалося судове рішення, що містить описки чи арифметичні помилки.

Згідно зі ст. 260 ЦПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається з: 1) вступної частини із зазначенням: а) дати і місця її постановлення; б) найменування суду, прізвища та ініціалів судді (суддів); в) імен (найменувань) учасників справи; 2) описової частини із зазначенням суті клопотання та імені (найменування) особи, яка його заявила, чи іншого питання, що вирішується ухвалою; 3) мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу; 4) резолютивної частини із зазначенням: а) висновків суду; б) строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, повязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

В матеріалах справи, які надійшли до суду першої інстанції, серед іншого, міститься уточнена позовна заява ОСОБА_3 від 25.04.2017 року разом з додатками (а.с. 1-13), ухвала від 17.11.2017 року про виділення в окреме провадження позовних вимог щодо стягнення аліментів (а.с. 14), ухвала про витребування доказів (а.с. 31-32), рішення від 12.03.2018 року про стягнення аліментів починаючи з 25.04.2017 року (а.с. 47, 48-50), та ухвала від 04.04.2018 року про внесення виправлень до рішення суду від 12.03.2018 року в частині дати, з якої починається стягнення аліментів, та вказана вірна дата «18.11.2016 року» (а.с. 51).

З апеляційної скарги, поданої відповідачем на ухвалу від 04.04.2018 року про внесення виправлень в рішення суду від 12.03.2018 року вбачається, що стороні не зрозуміло з чого виходив суд приймаючи оскаржувану ухвалу та в звязку з чим саме до рішення суду були внесені такі зміни. Така ситуація стала наслідком того, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам ст. 260 ЦПК України в частині мотивування судового рішення. Також колегія суддів звертає увагу на те, що наявні матеріали справи не в повній мірі відображають процесуальні дії, які здійснювались під час розгляду справи в суді першої інстанції, зокрема, в матеріалах наявна лише уточнена позовна заява, натомість незрозуміло чи подавались до неї раніше позови з вимогами в інших редакціях, та якщо подавались, то коли саме, що, в свою чергу, унеможливлює належне встановлення та перевірку обставин справи. Оскільки існує потреба у приєднанні відповідних копій, а крім того, як зазначалось вище, суду першої інстанції слід надати оцінку основним доводам сторін та пояснити підстави для винесення змін до рішення суду, яке набуло законної сили, то апеляційний суд на підставі ст. 379 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу, а ухвалу суду першої інстанції скасовує та направляє справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Одеської області,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 04 квітня 2018 року про виправлення описки в рішенні суду скасувати. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова Апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_7

ОСОБА_8

ОСОБА_9

29.10.2018 року м. Одеса