ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/641/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"31" жовтня 2018 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Коренюк А.М.
при секретарі Ляшенко Ю.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів та зобов»язання вчинити дії, суд -
ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів та зобов»язання вчинити дії. Мотивуючи свої вимоги тим, що вона довіреністю від 16 жовтня 2013 року уповноважила ОСОБА_3 бути її представником щодо оформлення спадкових прав після смерті її сина ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, дію якої припинено 18 квітня 2013 року. Після смерті сина вона прийняла спадщину згідно свідоцтва про право на спадщину від 30 жовтня 2013 року на 1/3 частину автомобіля марки «Тойота», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1. Окрім автомобіля, вважає, що прийняла спадщину йна 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, правовстановлюючі документи на яку незаконно утримує ОСОБА_3, також він незаконно утримує й грошові кошти в іноземній валюті - 5 000 доларів США та в національній валюті - гривні - 13 000 грн. 00 коп., й не бажає повертати, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5, діюча на підставі довіреності від 22 лютого 2018 року (а.с.33), позовні вимоги підтримала з тих же підстав та просила задовольнити: стягнути з відповідача на корить позивачки грошові кошти у сумі 5 000 доларів США та 13 000 гривень, а також зобов»язати його повернути позивачці оригінал свідоцтва про право власності та технічний документ на квартиру № 40, що по вул. Празька, 28 в м. Києві.
Відповідач в судове засідання повторно не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованим листом з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на сайті судової влади (суду).
За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.
Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають відмові у задоволенні із наступних підстав.
Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).
Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 нотаріально посвідченою довіреністю від 16 жовтня 2013 року уповноважила ОСОБА_3 бути її представником щодо оформлення спадкових прав після смерті її сина ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, дію якої припинено 18 квітня 2013 року (а.с.13, 67).
Цією довіреності ОСОБА_2, серед іншого, надала такі повноваження, зокрема: представляти її інтереси і діяти від її імені в органах нотаріату, державної влади та місцевого самоврядування, підприємства, установах, організаціях, Пенсійному фонду, бюро технічної інвентаризації, в банківських установах, органах державного земельного кадастру, управління земельних ресурсів, незалежного реєстратора та інших із зазначених питань, отримати свідоцтво про право на спадщину, подавати від її імені заяви (в тому числі заяви про видачу їй свідоцтво про право на спадщину, замовляти, подавати та отримувати від її імені будь-які заяви, довідки, документи, технічну документацію тощо, при цьому право на отримання витребовуваних згідно позовних вимог грошових коштів й документів не надавала (а.с.67).
Після смерті сина позивачка прийняла спадщину згідно свідоцтва про право на спадщину від 30 жовтня 2013 року на 1/3 частину автомобіля марки «Тойота», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.11).
Доказів про те, що позивачка вправі презентувати на спадщину в частині майна - 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, й грошові кошти в іноземній валюті - 5 000 доларів США та національній валюті - гривні - 13 000 грн. 00 коп., й відповідно до довіреності уповноважила на отримання спадкових прав відповідачем, до суду не надала.
Відповідно вважати, що відповідач утримує витребовуване позивачкою й належне їй майно та речі, немає.
В судовому засіданні, відповідно до вимог ч. 5 ст. 12 ЦПК України, за положенням якого суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи, враховуючи забезпечення прав позивача в судовому засіданні, з»ясовував питання щодо надання належних й допустимих доказів в обумовленій частині вимог, проте останній погодив докази, які знаходяться у матеріалах справи.
Відповідно, суд розглядає справу в межах наданих позивачем доказів.
Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання абао оспорення (ч.1 ст. 15 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 ст. 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів.
Обов»язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Контитуції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджене порушення було обгрутованим.
Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб»єктивних прав та обов»язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов»язку.
Отже, здійснюючи передбачене статтею 55 Контитуції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту, а суд, вирішуючи спір, зобов»язаний надати суб»єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Так, якщо особа вважає, що її суб»єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізоване належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов»язок, така особа має право звертатися за судовим захистом.
В разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання про наявність порушеного суб»єктивного права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього вирішити спір.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).
Відповідно, з урахуванням суб»єктивного складу позивача, яка вважає себе співвласницею майна (1/3 частина), й доказів про це не надала, при цьому нею ставиться вимога щодо всього майна в частині зобов»язання відповідача повернути оригінал свідоцтва про право власності та технічний документ на (всю) квартиру № 40, що по вул. Празька, 28 в м. Києві, правові підстави для задоволення позову відсутні.
Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільнемайно) (ч.1 ст. 355 ЦК України)
Майно може належати особам на праві спільної часткової абона праві спільної сумісної власності (ч.2 ст. 355 ЦК України)
Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом (ч.1 ст. 357 ЦК України).
Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (ч.1 ст. 358 ЦК України).
Відповідно, правом на звернення до суду за захистом порушеного права належить всім співвласникам, оскільки останні мають володіти квартирою на праві спільної сумісної власності. При цьому, решта співвласників до суду з відповідним позовом не звертались й не делегували свої повноваження позивачу на звернення до суду. Зважаючи на викладене в особі позивачки вбачаються ознаки частково неповноважного позивача.
На підставі вищевикладеного, керуючись п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 280, 352 ЦПК України, суд -
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів та зобов»язання вчинити дії, - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п»ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судомому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

СУДДЯ: Коренюк А.М.