Провадження 2-о/756/415/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Жука М.В.,

присяжних: Дегтярьовій В.С.,

Дробязко Т.М.,

за участі секретаря Редько С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду цивільну справу за заявою Київської міської протитуберкульозної лікарні №2, заінтересована особа: ОСОБА_3 про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу,

в с т а н о в и в:

Київська міська протитуберкульозна лікарня №2 звернулась до суду з заявою про примусову госпіталізацію ОСОБА_3 до протитуберкульозного закладу.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в КМТЛ №2, з діагнозом заразан форма легеневого туберкульозу, становить загрозу розповсюдження цієї хвороби, а отже, потребує примусової госпіталізації до протитуберкульозного стаціонару.

Також зазначає, що ОСОБА_3 проходив лікування з 03.10.2017 р. в стаціонарному відділенні КМТЛ № 2, проте самовільно покинув стаціонарне відділення 13.06.2018 р. у зв'язку із чим порушив протиепідемічний режим, що становить загрозу зараження туберкульозу інших.

Оскільки ОСОБА_3 ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу, заявник просив суд ухвалити рішення, яким примусово госпіталізувати ОСОБА_3 до Київської міської протитуберкульозної лікарні №2 на строк три місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації.

У судовому засіданні представник КМТЛ №2 заяву підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені у заяві.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 345 ЦПК України заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не викликався, адже за даними протитуберкульозного закладу, він становить загрозу розповсюдження туберкульозу.

Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до наступного висновку.

Пунктом 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» визначено, що туберкульоз - це соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» встановлено, що хворий на заразну форму туберкульозу - хворий на туберкульоз, у мокротинні якого виявляються мікобактерії туберкульозу, який є джерелом інфекції для осіб, які з ним контактують.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 має діагноз МРТБ лівої легені (інфільтративний) дестр-МБТ+, М+, МГ0, К+, Резіст 1+(HRSE), Резіст 2(Lfx, Ofx, Et ) гіст0, КАТ 4 (паліативне лікування) КОГ 1 (2016) та по теперішній час перебуває на обліку в ТМО «ФТИЗІАТРІЯ».

Згідно ч. 3 ст. 20 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» на хворих на туберкульоз та інфікованих мікобактеріями туберкульозу покладено обов'язки дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; дотримуватися вимог протиепідемічного режиму.

За приписами ч. 1 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих.

Згідно з висновком центральної лікарсько-консультативної комісії Територіального медичного об'єднання «ФТИЗІАТРІЯ» від 05.07.2018 р. № 968 ОСОБА_3 самовільно покинув стаціонарне медичне відділення, де проходив лікування з 03.10.2017 по 13.06.2018 р., отже підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу на строк три місяці.

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу, ОСОБА_3 підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу - Київської міської протитуберкульозної лікарні №2.

За положеннями п. 3 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення заяви Київської міської протитуберкульозної лікарні №2, примусову госпіталізацію ОСОБА_3 до Київської міської протитуберкульозної лікарні №2 строком три місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації.

Відповідно до норми п.7 ч.1 ст.430, ч.2 ст.346 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення.

Керуючись ст.ст.1,11,20,25 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», керуючись ст.ст. 4, 5, 258, 263-265, 345- 346,430 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Заяву Київської міської протитуберкульозної лікарні № 2, про примусову госпіталізацію ОСОБА_4 до протитуберкульозного закладу - задовольнити.

Примусово госпіталізувати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1) до Київської міської протитуберкульозної лікарні № 2 (адреса: м. Київ, Гостомельське шосе,8) на строк три місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя

Присяжні