Дата документу 01.11.2018
Справа № 320/6876/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"01" листопада 2018 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:
головуючого - судді Калугіної І.О.,
при секретарі Горбань Н.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів таким, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 (Кірова) в м. Мелітополь Запорізької області, зазначивши, що відповідачі є її дітьми та були зареєстровані в квартирі як члени її сімї. Однак, відповідач ОСОБА_3 не проживає у належній їй квартирі з 2008 року, а відповідач ОСОБА_4 з 2010 року, претензій щодо проживання в квартирі не мають, їх речей в квартирі немає, тому вони можуть бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
В судове засідання позивач не зявилась, від неї надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі у судове засідання не зявились, не повідомили суд про причини неявки, про час і дату судового засідання були повідомлені належним чином, заяви про відкладення розгляду справи, про розгляд справи за їх відсутності, а також відзив на позов від них не надходило, тому суд визнає їх неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, в звязку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами.
Як вбачається з матеріалів справи, право власності на квартиру АДРЕСА_1 (Кірова) в м. Мелітополь Запорізької області зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21 липня 2007 року, виданого виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради /а.с.5/.
Вказана обставина також підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15317893 від 21 липня 2007 року, та копією технічного паспорту /а.с.6-8/.
Згідно довідок, виданих ЖБК «Алмаз» № 36 від 05 серпня 2018 року та 25 вересня 2018 року, за адресою: АДРЕСА_2, зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_3 однак за вказаною адресою ОСОБА_4 не проживає з 1996 року, а ОСОБА_3 з 2008 року /а.с.10, 25/.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, у ході судового розгляду встановлено, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 більше одного року в квартирі АДРЕСА_1 (Кірова) в м. Мелітополь Запорізької області не проживають, їх речей та іншого майна в квартирі немає, вимог щодо проживання у вказаній квартирі відповідачі не предявляли.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник квартири /будинку/ має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сімї.
На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає можливим визнати відповідачів такими, що втратили право користування вищевказаним житловим приміщенням.
Керуючись ст.ст. 319, 321, 383, 405 ЦК України, 12,81,89,263,265,279-285 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 (Кірова) в м. Мелітополь Запорізької області.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 (Кірова) в м. Мелітополь Запорізької області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його складення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: І.О.Калугіна