Дата документу 30.10.2018 Справа № 336/7546/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер336/7546/17 Головуючий у 1 інстанції Жупанова І.Б.
Номер провадження 22-ц/807/22/18 Суддя-доповідач Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.

Суддів: Крилової О.В.

Кухаря С.В.

При секретарі Ващенко З.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2017 року Банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27 липня 2006 року між Банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідачу надано кошти в сумі 75600 дол. США на придбання нежилого приміщення.

В порушення умов договору ОСОБА_3 свої зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 06 грудня 2017 року має заборгованість, а саме: 26 635,61 дол. США - заборгованість за кредитом, 2921,03 дол. США - заборгованість за відсотками.

Банком була направлена на адресу вимога про усунення порушення, але на дату звернення з позовом вимога не виконана.

На підставі зазначеного позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість в розмірі 29556,64 дол. США, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 12 251,99 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ «Укрсоцбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне обрахування строку позовної давності, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, вирішити питання про судові витрати.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Колегія погоджується з таким висновком суду.

Судом встановлено, що 27.07.2006 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладений договір кредиту № 06Н173-К.

Кредитор надав позичальнику відповідно до п. 1.1 Договору, у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання грошові кошти в сумі 75 600,00 доларів США зі сплатою 12,5% річних.

Згідно до п. 1.2 Договору, кредит надавався позичальнику на придбання комерційної нерухомості, а саме: нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5).

В якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, можливих штрафних санкцій, в день укладення договору кредиту з позичальником укладений Іпотечний договір № 06Н173- І від 27.07.2006 року, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу м. Запоріжжя, зареєстрованим за реєстраційним № 2375, за умовами якого позичальник передав кредитору в іпотеку нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, заставною вартістю 477 225,00 грн. (а.с. 42-44).

Ухвалою Господарського суду Запорізької області по справі № 16/195/09 було порушено провадження у справі про банкрутство боржника - ФОП ОСОБА_3, введений мораторій на задоволення вимог всіх кредиторів фізичної особи ОСОБА_3

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 15.09.2009 року боржника - ФОП ОСОБА_3 визнано банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором призначений арбітражний керуючий Чулаков П.І.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (із змінами та доповненнями), кредитори за грошовими вимогами, в тому числі вимоги яких забезпечені заставою або іпотекою, зобов'язані протягом тридцять днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані звернутися до господарського суду або до арбітражного керуючого із заявою про визнання їх вимог та включення до реєстру кредиторів.

Згідно зі ст. 38 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (із змінами та доповненнями) з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури:

- строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав;

- у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань, крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури;

- припиняється нарахування процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута;

- продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченого лише цим законом та інші.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 90 ЗУ «Про встановлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» норми даного Закону застосовуються до відносин, пов'язаних з визнанням банкрутом фізичної особи за боргами, які виникли у неї у зв'язку зі здійсненням підприємницької діяльності. Підставою для визнання фізичної особи банкрутом є його нездатність задовольнити вимоги кредиторові за грошовими зобов'язаннями та/або виконати обов'язок із сплати обов'язкових платежів. Кредитори, вимоги яких пов'язані із зобов'язаннями, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян, кредитори, які мають вимоги щодо стягнення аліментів, а також інші вимоги за зобов'язаннями, нерозривно пов'язаними з особою кредитора, мають право заявити свої вимоги під час провадження у справі про банкрутство.

14 жовтня 2009 року АКБ СР «Укрсоцбанк» звернулося до ліквідатора із вимогами про дострокове стягнення всієї суми заборгованості, відсотків та нарахованих штрафних санкцій за кредитним договором № 06Н173-К від 27.07.2006 року укладеним між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3, у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_3 в загальної сумі 372 655,00 грн. (заява № 15.1-003/85-369 від 14.10.09 року).

Ліквідатором, до реєстру вимог кредиторів банкрута ФОП ОСОБА_3 були включені грошові вимоги АКБ СР «Укрсоцбанк» в особі Запорізького відділення Донецької обласної філії АКБ СР «Укрсоцбанк» до боржника в розмірі 372 655,00 грн. за кредитним договором № 06Н173-К від 27.07.2006 року укладеним між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3

Відповідно до Звіту ліквідатора ФОП ОСОБА_3 арбітражного керуючого Чулакова П.І. від 27.12.2010 року та реєстру вимог кредиторів, під час проведення ліквідаційної процедури та продажу майна банкрута, АКБ СР «Укрсоцбанк», як кредитору третьої черги, вимоги якого були забезпечені іпотекою, ліквідатором було погашено суму в розмірі - 158818, 15 гривен.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 28.12.2010 року по справі № 16/195/09, звіт ліквідатора, ліквідаційний баланс ФОП ОСОБА_3 - затверджено. Підприємницька діяльність банкрута ФОП ОСОБА_3 - припинена. В ухвалі зазначено, що всі вимоги кредиторів, що не задоволені за недостатністю майна банкрута ФОП ОСОБА_3, вважати погашеними.

Згідно ч. 3 ст. 92 ЗУ «Про встановлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» вимоги кредиторів щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, вимоги щодо стягнення аліментів, а також інші вимоги особистого характеру, які не були задоволені в порядку виконання постанови господарського суду про визнання фізичної особи банкрутом або які погашені частково чи не заявлені після визнання фізичної особи банкрутом, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про банкрутство фізичної особи відповідно в повному обсязі або в незадоволеній їх частині в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Разом з тим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

Така заява відповідача міститься на а.с.41.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, виходячи з вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу. Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-116цс13 від 06.11.2013 року.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Таким чином, відповідно до діючого законодавства, ПАТ «Укрсоцбанк» повинен був протягом трьох років (після закриття провадження по справі банкрутства боржника) звернутися до суду із позовом до фізичної особи ОСОБА_3, щодо стягнення залишку непогашеної в процедурі банкрутства суми заборгованості за кредитним договором № 06Н173-К від 27.07.2006 року, оскільки 28.12.2010 року ухвалою Господарського суду Запорізької області по справі № 16/195/09 звіт ліквідатора, ліквідаційний баланс ФОП ОСОБА_3 було затверджено, а підприємницька діяльність банкрута ФОП ОСОБА_3 була припинена. Останнім днем строку звернення до суду було 29.12.2013 року.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення і саме така заява зроблена відповідачем під час розгляду справи у суді першої інстанції (а.с.36-41).

Проте до суду Банк звернувся 27.12.2017 року (а.с. 3), тобто поза межами трирічного строку позовної давності, що згідно вимог ст. 267 ЦПК України виключає можливість судового захисту Банком свого порушеного права.

З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст. ст. 89, 263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про відсутність правових підстав для задоволення позову.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374,375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів ,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2018 року у цій справі - залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 31 жовтня 2018 року.

Головуючий:

Судді: