Провадження № 6/161/403/18
У Х В А Л А

іменем України

29 жовтня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Ярмолюк В.С.

за участю:

представника заінтересованої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в міста Луцьку заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» про визнання недійсним кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки

В С Т А Н О В И В:

Заявники звернулися до суду з вищевказаною заявою, на обґрунтування якої вказали, що 05.12.2006 року між ОСОБА_2 та ПАТ «КБ «Надра» було укладено кредитний договір № 56-Б терміном на 360 місяців, фінансовими поручителями якого виступили інші відповідачі, та у забезпечення його виконання договір іпотеки № 3508 від 05.12.2006 року за яким ОСОБА_2 передав у якості забезпечення виконання кредитних зобовязань в іпотеку банку нерухоме майно. Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 12.02.2016 року, яке було залишене в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 12.04.2017 року, було задоволено позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, з відповідачів на користь позивача було стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором № 56-Б від 05.12.2006 року в сумі 40352,44 дол. США., що за курсом НБУ на час вирішення спору еквівалентно 1052391,64 грн., в свою чергу, в задоволенні зустрічних позовних вимог відповідачів про визнання недійсним кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки - відмовлено. На виконання вищевказаного рішення суду 15.03.2016 року було видано виконавчі листи № 161/10987/15-ц, на підставі яких державним виконавцем Другого ВДВС Луцького МУЮ було винесено постанову про відкриття провадження № 50761918. Крім того, 14.05.2018 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги, відповідно до якого останній набув усі права та обовязки кредитора боржників за кредитним договором № 56-Б від 05.12.2006 року з додатковими угодами/договорами до нього. 14.05.2018 року на підставі вищевказаних договорів були внесені відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження та до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки. За таких обставин зобовязання перед ПАТ «КБ «Надра» повинно бути припиненим, так як боргу у відповідачів перед первісним стягувачем немає. В свою чергу ОСОБА_6 не має наміру вступати у виконавче провадження в якості стягувача, оскільки подальше погашення боргу буде відбуватись на добровільній основі за домовленістю. Проте Другим ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській обл. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_3 на користь стягувача ПАТ «КБ «Надра», який де-факто та де-юре н існує. У звязку з наведеним, просять суд визнати виконавчий лист № 161/10987/15-ц виданий 15.03.2016 року такими, що не підлягає виконанню у звязку з відсутністю у боргу перед ПАТ «КБ «Надра», а також зобовязати Другий ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області закінчити виконавче провадження № 50761918 та повернути безпідставно стягнуті кошти з пенсії ОСОБА_3

Представник заявників, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася. Від неї на адресу суду надійшло клопотання з прохання розгляд справи перенести на іншу дату у звязку з її перебуванням за кордом на лікуванні (а.с. 69-71). Доказів поважності неявки (перебування на лікуванні) в судове засідання представник заявників суду не надала.

Представники ПАТ «КБ «Надра», а також Другого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судових повісток (а.с. 49-50, 67-68). Будь-яких заяв чи клопотань від них на адресу суду не надходило.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_6 в судовому засіданні заявлені вимоги визнала, як пояснила суду, останній, набувши право вимоги за кредитним договором № 56-Б від 05.12.2006 року з додатковими угодами/договорами до нього, став новим кредитором у вказаних кредитних правовідносинах. На даний час потреба у продовженні примусового виконання рішення суду про стягнення з відповідачів заборгованості відпала, оскільки між ними досягнуто домовленості щодо подальшого погашення боргу. Зазначила, що 03.07.2018 року ОСОБА_6 намагався відкликати виконавчий лист з Другого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області, однак відповіді на таке звернення не отримав.

Вирішуючи клопотання представника заявників, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до положень ч. 3 ст. 432 ЦПК України неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

За таких обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності представників заявників, ПАТ «КБ «Надра» та Другого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області.

Заслухавши пояснення представника заінтересованої особи ОСОБА_6, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 05.12.2006 року між ВАТ КБ «Надра» (змінено на ПАТ «КБ «Надра» - Банк) та ОСОБА_2 (далі Позичальник) був укладений Кредитний договір № 56-Б (далі Кредитний договір) відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 64000 дол. США в порядку та на умовах встановлених договором (Т. 1, а.с. 9-11).

В якості забезпечення зобовязання позичальника за кредитним договором, між Банком та ОСОБА_3, та між Банком та ОСОБА_4 06.12.2006 року були укладені договори поруки № 58-Б/П-1 та № 58-Б/П-2 відповідно. В звязку з проведенням реструктуризації 25.09.2014 року між Банком та поручителями укладено відповідні договори поруки № 1 (№ 56-Б/П-1 та № 56-Б/П-2), відповідно до умов яких поручителі зобовязалися перед банком відповідати за виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобовязань за кредитним договором. Крім того, між банком та ОСОБА_5 25.09.2014 року також було укладено договір поруки № 56-Б/П-3 відповідно до умов яких поручитель зобовязалася перед банком відповідати за виконання ОСОБА_2 вищевказаних кредитних зобовязань (Т. 1, а.с. 23-30).

Таким чином, ОСОБА_2 за кредитним зобовязанням перед ПАТ «КБ «Надра» є основним боржником, а ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 є його поручителями.

У звязку з тим, що боржник не належним чином виконував покладені на нього обовязки за кредитним договором № 56-Б від 05.12.2006 року, у нього станом на 25.05.2015 року виникла заборгованість перед позичальником в розмірі 41279,78 дол. США (т. 1, а.с. 31-32).

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 12.02.2016 року було частково задоволено позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра», з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 стягнуто солідарно на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 56-Б від 05.12.2006 року у сумі 40352,44 дол. США, що за курсом НБУ на час вирішення спору еквівалентно 917592,72 грн. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ПАТ «КБ «Надра» про визнання недійсними кредитного договору, договору іпотеки та договорів поруки відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат (т. 1 , а.с. 275-280). Ухвала набрала законної сили.

На виконання вищевказаного судового рішення 15.03.2016 року було видано, зокрема, виконавчий лист № 161/10987/15-ц, які були предявлені до Другого ВДВС Луцького МУЮ.

Постановою головного державного виконавця Другого ВДВС Луцького МУЮ від 08.04.2018 року було відкрито виконавче провадження № 50761918 з примусового виконання судового рішення від 12.02.2016 року відносно боржника ОСОБА_3 (а.с. 29).

Крім того, 14.05.2018 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_6 було укладено договір № 56-Б купівлі-продажу (відступлення прав вимоги за кредитним договором від 14.05.2018 року та договір про відступлення прав за іпотечним договором від 14.05.2018 року відповідно до яких ОСОБА_6, за результатами відкритих торгів (аукціону) з продажу майнових прав, оформлених протоколом № UA-EA-218-04-02-000099 від 24.04.2018 року, складеного «Держзакупівлі.онлайн», прийняв у власність права вимоги за кредитним договором № 56-Б від 06.12.2006 року з Додатковими угодами/договорами зазначеними у додатку № 1 до Договору (а.с. 21-25).

Разом з тим, в рамках виконавчого провадження № 50761918, 29.05.2018 року державним виконавцем Другого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_3 (а.с. 34), а також 30.07.2018 року постанову про стягнення з ОСОБА_3 витрат виконавчого провадження (а.с. 36).

Частиною 2 ст. 369 ЦПК України (в редакції чинній на момент видачі виконавчого листа - 15.03.2016 року) було передбачено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Частиною 4 ст. 369 ЦПК України визначено, що суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Також, ч. ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України (в редакції чинній станом на день подачі заяви) визначено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (який діяв на час видачі виконавчого листа - 15.03.2016 року) (далі - Закон № 606-XIV) є закінчення виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

У п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону № 606-XIV передбачено скасування рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, як самостійну підставу для закінчення виконавчого провадження. У зв'язку з цим у разі, якщо виконавчий лист вже пред'явлено до виконання, необхідності звертатися до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, немає. Виконавче провадження в цьому випадку буде закінчене на зазначеній підставі.

Таким чином, передбачених Законом № 606-XIV обставин для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню з процесуально-правових підстав, судом не вбачається.

У розглядуваному випадку заявники просять суд визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню одночасно з матеріально-правових підстав (припинення зобов'язання поруки у зв'язку з заміною первісного кредитора).

Як вже було встановлено судом, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 виступили поручителем ОСОБА_2 у кредитних зобовязаннях останнього перед ПАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ОСОБА_6,, які виникли за кредитним договором № 56-Б від 06.12.2006 року.

Статтею 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

З аналізу вищенаведених норм матеріального закону слідує, що порука припиняється лише у разі заміни боржника у зобов'язанні, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Заміна кредитора у зобов'язанні ніяким чином не впливає на обсяг відповідальності поручителя, а отже у зв'язку з такою заміною порука не вважається припиненою.

Крім того, згідно із ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Статтею 14 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Таким чином, положення ст. 559 ЦК України стосовно припинення поруки з припиненням забезпеченого нею зобов'язання не може застосовуватися до правовідносин, у яких обов'язок поручителя щодо виконання зобов'язання за основним договором виник з рішення суду, а не лише з договору поруки.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року у справі № 6-172цс15.

З наведених вище мотивів та підстав суд дійшов висновку, що відсутні підстави для визнання виконавчих листів таким, що не підлягають виконанню у зв'язку з заміною кредитора у зобов'язанні ОСОБА_2, за яке поручилися ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 Вказане є підставою для звернення заінтересованої особи із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні (цивільній справі).

Більше того, у разі визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, боржник набуде право вимагати повернути стягнуте за цим виконавчим документом на підставі ч. 4 ст. 432 ЦПК України, що у даній ситуації є недопустимим.

Разом з тим, боржники таким чином неправомірно та невиправдано ухиляться від сплати виконавчого збору, який передбачений ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» на підставі частини сьомої цієї ж статті.

З наведених вище мотивів та підстав суд вважає, що відсутні будь-які підстави для визнання виконавчих листів таким, що не підлягає виконанню.

Оскільки позовна вимога про зобовязання Другого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області закінчити виконавче провадження № 50761918 та повернути безпідставно стягнуті кошти з пенсії ОСОБА_3 є похідною від вимоги про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, тому у її задоволенні слід також відмовити.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню слід відмовити в повному обсязі .

Керуючись ст.ст. 260, 352- 354, 432 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» про визнання недійсним кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення ухвали відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала в повному обсязі складена 02.11.2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_7