Справа № 350/1170/18
Номер провадження 2/350/571/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2018 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Максиміва І.В.

при секретарі Видойник І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, заінтересована особа: Орган опіки та піклування Рожнятівської районної державної адміністрації про втрату права на користування житлом та зняття з реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

У своїй позовній заяві позивачка ОСОБА_1 просить ухвалити рішення, яким визнати відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування належним їй житловим будинком, який знаходиться у АДРЕСА_1, та зняти їх з реєстраційного обілку у будинку. Стягнути з відповідача ОСОБА_2 судові витрати.

В обгрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що вона є власником домоволодіння, яке знаходиться у АДРЕСА_1. Крім неї та її сина ОСОБА_4 у житловому будинку зареєстровані, але фактично не проживають з червня 2017 року її колишня невістка ОСОБА_2 та внучка ОСОБА_3 Рішенням Рожнятівського районного суду від 26 червня 2017 року шлюб між її сином та ОСОБА_2 було розірвано, їхню неповнолітню дочку ОСОБА_3 залишено на проживанні з матір'ю. Однак, ще до розлучення, а саме 12 червня 2017 року відповідачка ОСОБА_2 разом з дочкою ОСОБА_3 покинула належний їй житловий будинок та переїхала на постійне місце проживання до своїх батьків в АДРЕСА_2. З того часу останні, до неї у будинок не приїжджають, у добровільному порядку знятися з реєстрації в будинку не бажають, чим порушують майнові права позивачки.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на викладені у позовній заяві обставини, просив позов задоволити.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 позов визнала частково, не заперечила щодо визнання її такою, що втратила право на житло позивачки, однак щодо визнання її малолітньої дочки втратившою право на житло заперечила. Пояснила, що після розлучення з сином позивачки ОСОБА_4, вона разом з малолітньою дочкою ОСОБА_3 покинула належний позивачці житловий будинок АДРЕСА_1 та переїхала на постійне місце проживання до своїх батьків в АДРЕСА_2, де проживає по даний час без реєстрації, оскільки її батьки відмовляються зареєструвати її та дочку у належному їм будинковолодінні. Вона не має наміру проживати в будинку позивачки, однак її малолітня дочка не проживає у будинку позивачки не з власної ініціативи, а внаслідок розлучення її батьків. Малолітня дочка, у разі визнання її такою, що втратила право на житло, залишиться незахищеною та без житла у якому може проживати до повноліття. Тому вона заперечує проти зняття з реєстрації її малолітньої дочки в будинку позивачки.

Представник органу опіки та піклування Рожнятівської районної державної адміністрації Попович В.Я. у судовому засіданні пояснила, що орган опіки та піклування своїм рішенням від 10 жовтня 2018 року, керуючись виключно інтересами дитини, вважає за доцільне залишити за малолітньою ОСОБА_3 право на користування житлом позивачки ОСОБА_1, що в АДРЕСА_1, оскільки остання хоча і проживає зі своєю матір'ю в житлі її батьків, однак свого житла не має, батьки матері відмовляються зареєструвати малолітню ОСОБА_3 у своєму житлі, а тому дитина, у разі визнання її такою, що втратила право на житло, залишиться незахищеною та без житла. Крім цього батько дитини - ОСОБА_4, який являється сином позивачки та представником останньої, не заперечує, щоб його малолітня дочка була зареєстрована у будинку його матері ОСОБА_1 в АДРЕСА_1.

Вислухавши сторін та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Позивачка ОСОБА_1 є власником житлового будинку, який знаходиться у АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.05.2005 року та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.05.2005 року (а.с.6-7).

Рішенням Рожнятівського районного суду від 26 червня 2017 року шлюб між відповідачкою ОСОБА_2 та сином позивачки ОСОБА_4 розірваний, малолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено на проживані разом з матір'ю ОСОБА_2 (а.с.8-9).

У належному позивачці будинку зареєстровані як члени сім'ї - син ОСОБА_4, а також відповідачі по справі ОСОБА_2, ОСОБА_3, однак не проживають там з 12 червня 2017 року, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання складеним комісією Перегінської селищної ради від 11 червня 2018 року та довідкою № 3215/02-24 виданої Перегінською селищною радою 15 червня 2018 року (а. с.10-11).

З висновку органу опіки і піклування Рожнятівської РДА від 10 жовтня 2018 року № 411/04-13 (а.с.37) вбачається, що батько малолітньої ОСОБА_3 - ОСОБА_4 не заперечив проти того, щоб його дочка була зареєстрована за адресою по АДРЕСА_1 де він проживає. Крім цього, орган опіки і піклування вважає за доцільне залишити за малолітньою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на користування житлом за адресою АДРЕСА_1, оскільк в іншому житлі малолітня зареєструватись не може.

Таким чином судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 та її малолітня дочка ОСОБА_3 не проживають у належному позивачці житловому будинку з червня 2017 року. Проте, як пояснив представник позивачки, малолітня ОСОБА_3 час від часу приходить до будинку позивачки, проводить там час, зокрема користується дитячим велосипедом, який зберігає у будинку позивачки. Натомість, будь-яких речей чи майна відповідачки ОСОБА_2 у будинку позивачки не має, будь-яких інших доказів про те, що відповідачка не проживає у житловому будинку позивачки з поважних причин судом не здобуто.

За змістом ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік.

За змістом ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на житло внаслідок відсутності понад встановлені строки проводиться у судовому порядку.

Разом з тим вирішуючи питання про визання малолітньої ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування житлом по АДРЕСА_1 суд виходить з наступного.

Відповідно до Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захит, як до так і після народження.

Статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумову розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Згідно з положеннями статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Комісія з питань захисту прав дитини Рожнятівської РДА визнає за доцільне залишити право корисування належним позивачці житлом що в АДРЕСА_1 за малолітньою ОСОБА_3

Оже судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1, в якій зареєстровано проживання її неповнолітньої внучки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3 проживала у спірному будинку з народження і до червня 2017 року. Шлюб між сином позивачки ОСОБА_4 та відповідачкою ОСОБА_2 розірвано 26 червня 2017 року. Після розірвання шлюбу дитина проживає з матір'ю в іншому житлі.

Таким чином малолітня ОСОБА_3 не проживає у спірному житлі з поважних причин, якими є розірвання шлюбу між її батьками і визначення її місця проживання разом з матір'ю.

Враховуючи неповнолітній вік ОСОБА_3 вона не може самостійно обирати місце проживання, тому факт її не проживання у спірному будинку обумовлений поважними причинами і не є підставою для позбавлення її права користування належним позивачці ОСОБА_1 житлом.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідачку ОСОБА_2 слід визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщенням в будинку позивачки та зняти її з реєстраційного обліку у вказаному будинку, за малолітньою ОСОБА_3 залишити право корисування належним позивачці житлом, що в АДРЕСА_1.

Позивачка понесла документально підтверджені судові витрати у виді судового збору за подачу до суду позовної заяви в розмірі 704 гривні 80 копійок, що відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на її користь.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, заінтересована особа: Орган опіки та піклування Рожнятівської районної державної адміністрації про втрату права на користування житлом та зняття з реєстрації задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 та зняти її з реєстраційного обліку у вказаному будинку.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01 листопада 2018 року.

Суддя Максимів І.В.