ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2102/18
Провадження №2/477/899/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючої - судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання - Сірюк С.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 сільської ради Вітовського району Миколаївської області про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

31 серпня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за нею право власності на домоволодіння № 24 з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: с.Мішково-Погорілове, вул.Горіхова Вітовського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5, померлого 20 березня 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що 20 березня 2015 року помер її чоловік ОСОБА_5 та після його смерті відкрилась спадщина, що в тому числі складається, з домоволодіння №24 з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані в с.Мішково-Погорілове, вул. Горіхова, 24 Вітовського району Миколаївської області.

Вона та відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги, в той же час останні відмовились від належної їм частки в спадщини на її ОСОБА_1 користь, звернувшись з відповідними заявами до державного нотаріуса.

Однак оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку вона позбавлена можливості через відсутність правовстановлюючого документу на домоволодіння Свідоцтва про право власності, що підтверджує право власності ОСОБА_5 на вказане спадкове майно, у звязку з чим позивач змушена звернутись до суду із цим позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, до суду від неї надійшла заява, в якій відповідач просила розглядати справу за її відсутності, позивні вимоги визнала повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання також не зявився, надіслав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 визнав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 сільська рада Вітовського району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, надіслала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, заявлені позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази по справі в межах заявлених позовних вимог, суд встановив, що за даними копії спадкової справи 66/2015 (а.с. 30-46), ОСОБА_5 помер 20 березня 2015 року, про що виконавчим комітетом ОСОБА_4 сільської ради Жовтневого району Миколаївської області здійснено актовий запис про смерть за № 23 від 25.03.2015 року (а.с. 8).

Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно, в тому числі домоволодіння № 24 з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані по вул.Горіхова в с.Мішково-Погорілове Вітовського району Миколаївської області.

На підставі рішення виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 21.11.2006 року № 140 була проведена зміна нумерації житлового будинку по вул.Фрунзе в с.Мішково-Погорілове з № 18 на № 24 (а.с. 42).

Право позивача на закликання до спадкування після смерті ОСОБА_5 як спадкоємця першої черги дружини померлого, підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_5 (до шлюбу Полішук) ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с. 11).

Крім позивача, спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 є його діти: ОСОБА_3, свідоцтво про народження від 24.05.1982 року серії ІІІ-ФП № 313583 (а.с. 36) та ОСОБА_2 (до шлюбу ОСОБА_3) ОСОБА_7, свідоцтво про народження від 07 жовтня 1975 року серії І-ФП № 277974 (а.с. 36 зворотна сторона), якій після укладення шлюбу з ОСОБА_8 було присвоєно прізвище «Мельникова», що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 14.06.2018 року №6 (а.с. 37-38).

Згідно довідки ОСОБА_4 сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 05.07.2018 року, на час смерті ОСОБА_5 з ним проживали та були зареєстровані: дружина ОСОБА_1, донька ОСОБА_2, онук ОСОБА_9 та син ОСОБА_3 (а.с. 9).

Оскільки позивач та відповідачі на день смерті були зареєстровані та проживали разом із спадкодавцем, отже за положеннями ст.ст. 1261,1268 ЦК України є спадкоємцями першої черги, які спадщину прийняли.

В той же час, як вбачається зі спадкової справи відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, у передбачений законом строк і порядок звернулися до нотаріуса із заявою, якою відмовились від своєї частки в спадковому майні на користь позивача ОСОБА_1 (а.с. 31 зворотній бік, а.с. 32).

Підстави, з яких позивач звернулась до суду із цим позовом, підтверджуються письмовими розясненням державного нотаріуса Вітовської державної нотаріальної контори від 03.07.2018 року про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вище вказаного нерухомого майна у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на вище вказане (а.с. 18).

Відповідно до п.4.15 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як вказує позивач, правовстановлюючого документу на вище вказаний житловий будинок її чоловік за життя не оформив.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного.

При вирішенні спору слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент набуття даного домоволодіння, тобто станом на 1959 та 1988 роки.

До 2004 року виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилося питання узаконення житлових будинків та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР» у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатком списків громадян, яким ці будинки належали.

До вказаних правовідносин також підлягала застосуванню Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26.

Таким чином, записи у погосподарських книгах визнавалися у якості актів органів влади (публічної), що підтверджують право приватної власності.

За даними технічного паспорту житлові будинки побудови 1959 року (будинок літ. А-1) та 1988 року (буд. літ. Б-2) (а.с. 14 зворотній бік).

Відповідно до відомостей погосподарської книги ОСОБА_5 зазначений як власник спірного домоволодіння (а.с. 17), підстави набуття даного домоволодіння у власність ОСОБА_5 підтверджуються даними ОСОБА_4 сільської ради Вітовського району Миколаївської області, згідно яких ОСОБА_5 сплачено кошти за домоволодіння №24 по вул. Горіховій (Фрунзе) в с. Мішково-Погорілове Вітовського району Миколаївської області (а.с. 16 зворотній бік) в повному обсязі.

Відповідно до довідки КП ММБТІ від 14 червня 2018 року право власності на вказане домоволодіння станом на 28.12.2012 року не зареєстровано (а.с. 15).

Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про власність», що діяв на час набуття ОСОБА_5 вказаного будинку, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.

Відповідно до положень ст.ст. 100, 101 ЦК України (1963 року), громадяни могли мати у власності житловий будинок. При цьому глава десята цього кодексу також не повязувала наявність такого права з його обовязковою державною реєстрацією.

За такого суд дійшов висновку, що за життя ОСОБА_5 набув права власності на це нерухоме майно, однак зі зміною законодавчих норм належно свої права на нього не оформив.

Виходячи з загальних положень дії законодавчих актів у часі, право власності ОСОБА_5 на це майно із зміною законодавчих норм не припинилося, проте відсутність правовстановлюючого документу перешкоджає оформленню спадкових прав позивачці як спадкоємцю.

Відповідно до положень ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За наведеного, та встановивши, що відповідно до положень ст.ст. 1261, 1268 ЦК України, ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_5, встановивши належність спірного майна спадкодавцю ОСОБА_5 та вичерпання можливості оформлення позивачем спадкових прав в нотаріальному порядку з наведених вище підстав, суд вважає, що відповідно до ст.16 ЦК України, цивільне право ОСОБА_1 підлягає захисту судом шляхом визнання за нею права власності на вказане майно.

Керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, п. 3 Перехідних положень ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (паспортні дані ЕР 164544, виданий Жовтневим РВ УМВС України в Миколаївській області 17 серпня 2004 року) право власності на домоволодіння №24 (двадцять чотири) з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані по вулиці Горіховій (колишня вул. Фрунзе) в с. Мішково-Погорілове Вітовського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого 20 березня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Л.М. Семенова