Справа № 522/2572/18
Провадження № 2/522/5307/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року

Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання: Фуцур Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - « про зміну договору найму житлового приміщення та вселення»,-

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, - " про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням",-

ВСТАНОВИВ:

І. ПРОЦЕДУРА

13.02.2018 року позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд:

- вселити позивачів в АДРЕСА_1;

- змінити договір найму житлового приміщення ( квартири) за адресою: АДРЕСА_2, виділивши ОСОБА_1 окрему ізольовану кімнату площею 8,65 кв.м. та кухню площею 6,0 кв.м., коридор площею 2,73 кв.м., що мають окремий вхід, а відповідачу у користування кімнату площею 20,0 кв.м. та кухню 13,65 кв.м., що мають окремий вхід;

- визначити, що рішення суду є підставою для укладення з ОСОБА_1, Приморською районною адміністрацією договору найму на виділені приміщення.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Абухіна Р.Д. від 22.02.2018 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

20.01.2018 року від відповідача по справі надійшов відзив на позовну заяву.

25.04.2018 року прийнято до провадження зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, по якій просив суд:

- визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування квартирою № 59, що розташована в будинку № 32 по вул. Манежній в м. Одесі;

- зазначити, що дане рішення є підставою для зняття з реєстраційного обліку.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25.04.2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні 19.06.2018 року допитані свідки: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8.

Свідок ОСОБА_4, яка є сусідкою ОСОБА_3, пояснила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в спірній квартирі не проживали, з ОСОБА_3 проживала лише бабуся, яка зловживала спиртними напоями.

ОСОБА_5 є сусідом з 2007 року, ОСОБА_6 який є сусідом з 2006 року, ОСОБА_7 ( сусід з 1995 року) та ОСОБА_8, який є сусідом з 2004 року зазначили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ніколи не бачили, вони не проживали, позивач за зустрічним позовом проживав з бабусею.

В судовому засіданні позивачі первісний позов підтримали, у задоволенні зустрічного позову просили відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні зустрічний позов просив задовольнити, в задоволенні первісного позову просив відмовити.

ІІ. АРГУМЕНТИ ( ДОВОДИ) СТОРІН.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 первісний позов обгрунтовують тим, що у період часу з 1996 ОСОБА_1 проживала однією родиною без реєстрації шлюбу з ОСОБА_9, від якого 15.12.1997 року народилась ОСОБА_9. В 1997 році ОСОБА_1 переїхала до квартири АДРЕСА_3.

На час вселення до вищезазначеної квартири ОСОБА_1 квартира перебувала у комунальній власності та основним квартиронаймачем була мати ОСОБА_9 ОСОБА_10.

У вказаній квартирі також проживав онук ОСОБА_10 від іншого сина ОСОБА_3.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30.11.2009 року за ОСОБА_1 визнано право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_4, яке залишено в силі ухвалою Верховного суду України від 30.08.2010 року.

На підставі додаткового рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18.04.2011 року ОСОБА_1 та її неповнолітня донька ОСОБА_2 були зареєстровані в спірній квартирі.

У 2011 році ОСОБА_1 та ОСОБА_2 переїхали на прохання ОСОБА_10 до іншої квартири на тимчасове проживання.

15.10.2017 року ОСОБА_10 померла.

В якості нормативного обгрунтування позову посилаються на ст.ст. 63, 64, 104 ЖК України.

ОСОБА_3, заперечуючи проти первісного позову та обгрунтовуючи зустрічний посилається на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були зареєстровані у спірній квартирі на підставі рішення суду без його та ОСОБА_10 ( основного квартиронаймача) згоди. Зазначає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не є членами родини основного квартиронаймача та більше шести місяців не проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3 без поважних причин.

Посилаючись на ст. 71 ЖК України ОСОБА_3 просить суд визнати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1 проживала однією родиною без реєстрації шлюбу з ОСОБА_9, від якого 15.12.1997 року народилась ОСОБА_9 ( свідоцтво про народження серії І-ЖД № 140091, видане Відділом реєстрації громадянського стану Центральної райадміністрації виконкому Одеської міської ради, актовий запис № 61). В 1997 році переїхала до квартири АДРЕСА_3.

На час вселення до вищезазначеної квартири ОСОБА_1 квартира перебувала у комунальній власності та основним квартиронаймачем була мати ОСОБА_9 ОСОБА_10.

У вказаній квартирі також проживав онук ОСОБА_10 від іншого сина ОСОБА_3.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30.11.2009 року по справі № 2-1781/09 за ОСОБА_1 визнано право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_4, залишено в силі ухвалою Верховного суду України від 30.08.2010 року.

На підставі додаткового рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18.04.2011 року ОСОБА_1 та її неповнолітня донька ОСОБА_2 були зареєстровані в спірній квартирі.

15.10.2017 року ОСОБА_10 померла ( свідоцтво про смерть серії І-ЖД № 490026, видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 10549).

В судовому засіданні встановлено, що в 2011 році ОСОБА_1 та ОСОБА_2 переїхали до іншої квартири на тимчасове проживання та по теперішній час в спірній квартирі не проживають, що підтверджено сторонами в судовому засіданні та показами свідків.

ІV. ОЦІНКА СУДУ

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та допитавши свідків, вважає за необхідне зустрічний позов задовольнити частково, в задоволенні первісного позову відмовити.

1.ПРО ВИЗНАННЯ ОСІБ ТАКИМИ, ЩО ВТРАТИЛИ ПРАВО КОРИСТУВАННЯ ЖИТЛОВИМ ПРИМІЩЕННЯМ

На підставі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судовий захист цивільних прав та інтересів, шляхом визнання відповідного права, гарантується ст. 16 ЦК України, з якої вбачається, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст..107 ЖК УРСР наймач або член його сімї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття незалежно від предявлення позову про це.

Відповідно до ст..150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК УРСР, право на житлове приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї зберігається протягом шести місяців.

Відповідно до ст.. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені сроки, провадиться в судовому порядку.

Оскільки судом встановлено та підтверджено сторонами в судовому засіданні, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не є членами сімї наймача та більше ніж шість місяців без поважних причин не проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3 права та інтереси позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_3, як основного квартиронаймача, порушуються, суд дійшов до висновку, що зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню в частині визнання втратившими право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ч.2 ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Таким чином позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання осіб відділами у справах громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб за зверненням заінтерисованої особи на підставі відповідного рішення суду.

Отже в задоволенні вимоги про знаття з реєстраційного обліку суд вважає за необхідне відмовити, як заявленою передчасно, оскільки визнання втратившим право користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстраційного обліку.

2.ПРО ЗМІНУ ДОГОВОРУ НАЙМУ ТА ВСЕЛЕННЯ

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як на нормативно-правове обгрунтування заявлених вимог посилаються на ст. 63, 64, 104 ЖК України, які закріплюють те, що члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачами усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з найму жилого приміщення та мають право вимагати, за згодою інших членів сімї, які проживають разом з ними, укладення окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст. 63 ЖК України.

З огляду на те, що позивачі за первісним позовом не являються членами сімї наймача, в спірній квартирі не проживають протягом тривалого часу, що підтверджено ними в судовому засіданні та зазначено в позові, враховуючи, що підтверджень того, що позивачі несуть усі обовязки, що випливають з найму жилого приміщення, суду надано не було суд вважає за необхідне в задоволення первісного позову відмовити.

V. СУДОВИЙ ЗБІР

Відповідно до змісту ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

З огляду на те, що судом зустрічний позов задоволено частково, а в задоволенні первісного позову відмовлено, суд вважає за необхідне суму судового збору, сплаченого ОСОБА_3 за подачу зустрічного позову стягнути на його користь з ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

На підставі викладеного та керуючись: ст.ст. 63,64,71,104 ЖК України, ст.ст. 15,16 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259, 263 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, - " про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням",- задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування квартирою № 59, що розташована в будинку № 32 по вул. Манежній в м. Одесі.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму сплаченого судового збору по 365 грн. з кожного.

В задоволенні решти вимог- відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - « про зміну договору найму житлового приміщення та вселення»,- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 06.11.2018 року.

Суддя: Р.Д. Абухін

01.11.18