Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" жовтня 2018 р. Справа № 608/2088/18

Номер провадження2-о/608/112/2018

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Квятковської Л. Й.

за участю секретаря Маришевої Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чорткові в порядку письмового провадження справу за заявою ОСОБА_1, з участю заінтересованих осіб Чортківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Усик Галини Ярославівни про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території та родинних відносин, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року заявниця ОСОБА_1 звернулася в суд з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території та родинних відносин, вказавши заінтересованими особами Чортківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Усик Г.Я. В заяві вказала, що вона є дочкою ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6, що випливає з медичного свідоцтва про смерть серія 35 № 057911, виданого Сакською районною лікарнею Республіки Крим Російської Федерації. Факт смерті громадянина України підлягає державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру актів цивільного стану України. Внесення до Реєстру запису про смерть та наступна видача свідоцтва про смерть є підставою для настання правових наслідків смерті, серед яких вступ у спадщину, що залишилася після померлої. Заявниця звернулася до Чорківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області, щоб зареєструвати факт смерті матері, але отримала усне розяснення про неможливість вчинити актовий запис державної реєстрації смерті, оскільки подане медичне свідоцтво про смерть серія 35 № 057911 від 13.08.2018 року видане медичною установою на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. В звязку із цим заявниця не може в установленому законом порядку здійснити державну реєстрацію смерті особи. Крім того, приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу Усик Г.Я. звернула увагу на необхідність встановити факт родинних відносин з померлою, оскільки не подано усіх необхідних документів щодо родинних звязків з нею. Тому заявниця змушена звернутися до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Заявниця ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, в суд надійшла заява від її представника ОСОБА_4, в якій він просить справу слухати за його відсутності та відсутності заявниці, заяву підтримує, просить задовольнити.

Представник заінтересованої особи Чортківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області в судове засідання не зявився, надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника, при вирішенні вказаної справи покладаються на розсуд суду.

Заінтересована особа приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу Усик Г. Я. в судове засідання не зявилася, в суд поступила заява, в якій просить розглядати заяву без її участі, при розгляді заяви покладається на розсуд суду.

Вивчивши та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно паспорта громадянина України серія НОМЕР_1, виданого 29.11.2013 року Чортківським РС УДМС України в Тернопільській області, стверджується належність документа ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, село В. Правутин Берездівського району Хмельницької області.

У відповідності з заповітом, складеним 17.03.2016 року ОСОБА_3 на випадок смерті зроблено розпорядження відносно нерухомого майна, що знаходиться в АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1., який посвідчено Заводською селищною радою Чортківського району Тернопільської області за р. № 15.

Згідно з виданим Сакською районною лікарнею Республіки Крим Російської Федерації медичним свідоцтвом про смерть серія 35 № 057911 від 13.08.2018 року вбачається те, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3., місце постійного проживання (реєстрація) померлої значиться: АДРЕСА_2, померла ІНФОРМАЦІЯ_6. Місце смерті: АДРЕСА_3, причина смерті - захворювання.

Відповідно до паспорта громадянина України серія НОМЕР_2, виданого 19.03.1998 року Сакським МРВ ГУ МВС України в Криму (за життя) стверджується особа: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3., село Великий Правутин Славутського району Хмельницької області та місце проживання (реєстрація): АДРЕСА_2.

Відповідно до витягу з будинкової книги випливає факт прибуття ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3., с. Вел. Правутин Славутського району Хмельницької області із АР Крим, Сакський р-н, смт. Кримське на простійне проживання за адресою: АДРЕСА_2.

На підтвердження факту смерті ОСОБА_3 заявниця також надає фотографію з місця поховання, на якій зображена могила померлої із надписом прізвища, ім'я, дата народження та дата смерті похованої.

Таким чином, за наведених обставин стверджується той факт, що померла ОСОБА_3 була громадянкою України та місцем її реєстрації являлося АДРЕСА_2, а смерть наступила ІНФОРМАЦІЯ_6 на тимчасово окупованій території України під час її відвідування родичів.

Крім того, у заявниці виникла необхідність встановити факт родинних відносин з померлою як матір'ю, що доводиться співставленням таких доказів.

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_3, виданого 28.07.1956 року Берездівським ЗАГС Хмельницької області випливає факт народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1, батьками якої є: батько ОСОБА_6, мати - ОСОБА_3, місце народження: с. В. Правутин Берездівськкого району Хмельницької області, актовий запис за № 39.

Як слідує з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища за № 2 від 04.10.2018 року ОСОБА_7 уклав 06.11.1976 року шлюб з ОСОБА_1, опісля прізвище дружини ОСОБА_1, актовий запис за № 226. У відомостях про розірвання шлюбу зазначено номер актового запису про його розірвання 09.04.1993 року, № 84.

Як слідує з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя за № 2 від 04.10.2018 року ОСОБА_6 уклав 10.10.1956 року шлюб з ОСОБА_3, опісля прізвище дружини ОСОБА_3, актовий запис за № 103. У відомостях про розірвання шлюбу зазначено номер актового запису про його розірвання 09.04.1993 року, № 84.

Як слідує із свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_4, виданого 19.05.1976 року Мельниця-Подільською селищною радою Борщівського району Тернопільської області, ОСОБА_10 уклав 19.05.1976 року шлюб з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3., с. Великий Правутин Камянець-Подільського району Хмельницької області, після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_3, про що складено актовий запис за №9.

Як вбачається з переселенського квитка серія НОМЕР_5, виданого 24.11.1981 року відділом Кримського облвиконкому з використання трудових ресурсів гр. ОСОБА_3 , 1938 р. н. разом із сімєю в складі: ОСОБА_11, 1959 р. н. дочка, ОСОБА_12, 1966 р. н., син, ОСОБА_13., 1981 р. н. внук переселяються в радгосп "Красноперекопський".

Відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_6, виданого 28.05.1966 року Мельниця-Подільською селищною радою Борщівського району Тернопільської області вбачається факт реєстрації народження ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_12, батьками якого є: батько ОСОБА_6, мати ОСОБА_3, актовий запис за № 48, тобто брат заявниці.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. п. 8 ч.1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 315 Цивільного кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Статтею 1 Закону від 15 квітня 2014 року № 1207-УП (з наступними змінами) «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Статтею 9 ч. ч. 2, 3, 4 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

На підставі зазначеної норми закону свідоцтво про смерть, видане на непідконтрольній території відділом записів актів громадянського стану на імя померлої особи, а також медичне свідоцтво про смерть чи інші документи, що посвідчують факт смерті особи на тимчасово окупованій території, є недійсним і такими, що не створюють на території України правових наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 цього Закону громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї.

Статтею 17 ч. 1 цього Закону передбачено, що у разі порушення його положень, державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

У відповідності до частин З, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України

Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані "Намібійські винятки". Тому, вирішуючи питання щодо оцінки зазначених доказів, суд повинен прийняти до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, слід врахувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема "Лоізіду проти Туреччини", "Кіпр проти Туреччини", а також Молдови та Росії (зокрема, "Мозер проти Республіки Молдова та Росії"), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "Намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Застосовуючи "Намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Суд має за можливе застосувати названі загальні принципи ("Намібійські винятки"), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування).

Встановлення даних фактів, що мають юридичне значення, необхідно заявниці для реєстрації смерті особи та підтвердження родинних відносин з метою оформлення спадщини після смерті матері.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Відповідно до п. 18 цієї постанови Пленуму, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання

Суд має підстави дійти до переконання, що дійсно для проведення державної реєстрації смерті ОСОБА_3 є об'єктивні перешкоди, у зв'язку з чим та з метою захисту прав заявниці, забезпечення належного оформлення її спадкових прав та родинних відносин з померлою є необхідність задоволити заяву, встановивши юридичні факти, а саме, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3., уродженка села Великий Правутин Славутського району Хмельницької області, громадянка України, померла ІНФОРМАЦІЯ_6 у місті Саки АР Крим, Україна, причина смерті - гангрена лівої нижньої кінцівки, а також родинні стосунки.

Керуючись ст. ст. 4,10,293, 294, 315-319,430,431 Цивільного процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", ст. 55,124 Конституції України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки села Великий Правутин Славутського району Хмельницької області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 у місті Саки АР Крим, Україна, причина смерті - гангрена лівої нижньої кінцівки.

Допустити негайне виконання та звернути до виконання рішення у справі в частині встановлення факту смерті.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, Україна, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Саки, АР Крим, була матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судові витрати по справі, що пов'язані зі сплатою судового збору, залишити за позивачкою ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя: Л. Й. Квятковська