Справа №359/8009/17
Провадження №2/359/613/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Петровій О.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

за участю представника відповідача ОСОБА_2,

за участю третьої особи ОСОБА_3,

розглядаючи в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_3, про стягнення грошових коштів,

встановив:

В жовтні 2018 року представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою та посилається на те, що його довірителем ОСОБА_4 пред'явлений позов про стягнення з ОСОБА_5 грошових коштів в розмірі 299200 гривень. Відповідач є власником домоволодіння по АДРЕСА_1. Відчуження цього об'єкту нерухомого майна у власність інших осіб утруднить виконання рішення суду про задоволення позову. Тому представник позивача ОСОБА_1 просить накласти арешт на домоволодіння по АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримує заяву та на-полягає на її задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_2 категорично заперечує проти задоволення заяви та посилається на те, що ОСОБА_5 є особою похилого віку. Вказане домо-володіння є єдиним її місцем проживання. Вона не має жодного наміру відчужувати цей об'єкт нерухомого майна. Тому представник відповідача ОСОБА_2 просить суд відмовити у задоволенні заяви.

ОСОБА_3 також заперечує проти задоволення заяви про забезпечення позову.

Вислухавши пояснення представників сторін та третьої особи, яка не заявляє само-стійних вимог щодо предмета спору, суд дійшов до таких висновків.

Встановлено, що в провадженні Бориспільського міськрайонного суду перебуває цивільна справа №359/8009/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів в розмірі 299200 гривень. Ця обставина підтверджується ухвалою судді про відкриття провадження у цивільній справі (а.с.35).

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абз.1 п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законо-давства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем, пересвідчитись в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення вико-нання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на не-рухоме майно №99431401 від 5 жовтня 2017 року (а.с.24-25), у власності ОСОБА_5 перебуває лише домоволодіння по АДРЕСА_1. Право власності на інші об'єкти нерухомого майна, зокрема житлового типу, за нею не зареєстровано. Ці обставини свідчать про те, що вказане вище домоволодіння є єдиним житлом відповідача.

Дійсно, з довідки адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Київській області №22062 від 7 листопада 2017 року (а.с.34) вбачається, що місце проживання ОСОБА_5 зареєстровано АДРЕСА_2. З жовтня 2017 року до вересня 2018 року минув майже рік. В цей тривалий період часу ОСОБА_5 не відчужила її домоволодіння у власність інших осіб, хоча для цього вона мала достатньо можливостей.

Ретельний аналіз наведених обставин переконливо свідчить про відсутність жодної загрози невиконання або утруднення виконання рішення суду про задоволення позову. Крім того, предметом спору є грошові кошти в розмірі 299200 гривень. Навіть у випадку задоволення позову в повному обсязі ОСОБА_4 зможе отримати ці грошові кошти шляхом звернення стягнення на рухоме майно та цінності відповідача. Потреба у додат-ковому зверненні стягнення на домоволодіння відсутня.

З огляду на це суд вважає, що підстави для накладення арешту на домоволодіння по АДРЕСА_1 відсутні. Тому у задоволенні заяву про забезпечення позову представнику позивача

ОСОБА_1 належить відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Згідно з ч.1 ст.1 Першого протоколу до цієї ж Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений в своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Безумовно, накладення арешту на домоволодіння призведе до втручання держави у право відповідача на повагу до його житла, а також в його право на мирне володіння цим об'єктом нерухомого майна. Таке втручання буде невиправданим та свідчитиме про пряме порушення ч.1 ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ч.1 ст.1 Першого протоколу до цієї ж Конвенції.

Суд вважає, що запобігання таких порушень є додатковою підставою для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись п.1 ч.1, ч.2 ст.258, абз.2 ч.6 ст.259, ст.260 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвалу суду складена в повному обсязі 28 вересня 2018 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення її в повному обсязі.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець