Номер провадження 22-ц/788/1736/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року м.Суми

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

ОСОБА_2 (суддя-доповідач), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

сторони:

заявник ОСОБА_5;

боржник Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання»

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_5

на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 серпня 2018 року, в складі судді Корольової Г.Ю., постановлену у м. Суми,

в с т а н о в и в:

16 серпня 2018 року ОСОБА_5 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на її користь суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 16691 грн. 19 коп.

Свої вимоги мотивувала тим, що перебуває у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання». З грудня 2017 року утворилася заборгованість по виплаті заробітної плати, яка по липень 2018 року складає 16691 грн. 19 коп.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 серпня 2018 року відмовлено ОСОБА_5 у видачі судового наказу з вимогою про стягнення з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити заяву про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що до заяви про видачу судового наказу було додано належним чином засвідчені копії паспорту, РНОКПП, трудової книжки та копія повідомлення підприємства про суму заборгованості по її заробітній платі.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

За частиною 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені у пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не додано до заяви довідку про розмір заборгованості з заробітної плати, посвідчену належним чином.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Доводи ОСОБА_5 про те, що суд безпідставно відмовив у видачі судового наказу, оскільки нею було додано повідомлення, яке було надане ПАТ «Сумське машинобудівне науково виробниче обєднання» про суму заборгованості по заробітній платі, є необґрунтованими.

Постановляючи ухвалу про відмову ОСОБА_5 у видачі судового наказу, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що заявником не було додано довідку про розмір заборгованості з заробітної плати, посвідчену належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що заявником до заяви про видачу судового наказу наданий розрахунковий лист (а.с. 9), однак з його змісту не вбачається, ким він виданий, які саме суми і за що нараховані ОСОБА_5, а тому він не є належним доказом у справі.

Розмір заборгованості по заробітній платі повинен розраховуватись роботодавцем згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, і останній зобовязаний видати працівникові на його вимогу довідку про заборгованість по заробітній платі, завірену належним чином.

Проте, така довідка у матеріалах справи відсутня. За таких обставин, суд першої інстанції позбавлений можливості видати судовий наказ про стягнення заборгованості по заробітній платі на користь ОСОБА_5

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновку суду першої інстанції.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог процесуального закону, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 серпня 2018 року про відмову у видачі судового наказу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ю. Кононенко

ОСОБА_3

ОСОБА_4