Справа № 185/4209/18
Провадження № 2/185/2675/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
19 вересня 2018 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Мерцалової Н.В., розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні у м. Павлограді, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочину дійсним та визнання права власності -
24.05.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочину дійсним та визнання права власності, відповідно до якого просила суд:
- визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна № 10/16 - НД від 11 жовтня 1999 року - на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та ОСОБА_3, дійсним;
- визнати за ОСОБА_1, право власності, на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 30,0 кв. метрів, житловою площею 17,0 кв. м., яка є предметом Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 11 жовтня 1999 року, зареєстрованому на Павлоградській товарній біржі, за реєстраційним № 10/16 - НД.
В обґрунтування позову вона зазначила, що 11 жовтня 1999 року, вона придбала у відповідачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, через Павлоградську товарну біржу Дніпропетровської області, на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майно - однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 30,0 кв. метрів, житловою площею 17,0 кв. м. 3 11 жовтня 1999 року, вона мешкає та користуюся зазначеною квартирою. 24 травня 2018 року, вона звернулася з заявою до державної реєстраційної служби виконкому Павлоградської міської ради, про проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1
Державним реєстратором прав на нерухоме майно виконкому Павлоградської міської ради, їй в усному порядку було відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1, в зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу від 02.08.2001 року, не був нотаріально посвідчений та на теперішній час оригінал договору, мною загублений. Для отримання дублікату договору купівлі-продажу нерухомості від 11 жовтня 1999 року, вона звернулася до КП «Павлоградське МБТІ». 20 квітня 2018 року КП «Павлоградське МБТІ» надало їй лист про те, що вона дійсно є власником квартири АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу нерухомості Павлоградської товарної біржі від 11 жовтня 1999 року за р. №10/16-НД, зареєстрованого в КП «Павлоградське МБТІ». На даний час, нотаріально оформити правочин за договорами, які не були посвідчені нотаріально, не можливо, в зв'язку з цим її право розпорядитися належною їй власністю квартирою АДРЕСА_1, порушене і вона змушена звернутися до суду з даним позовом.
Позивач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, проте на адресу суду надійшла від неї заява, відповідно до якої, вона просили суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце слухання справи. Про причини неявки суд не повідомили. Відповідачі не подали письмовий відзив на позов.
Суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, оцінюючи їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
На підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
Згідно ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить однокімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 30,0 кв. метрів, житловою площею 17,0 кв. м., згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 11 жовтня 1999 року укладеному та зареєстрованому на Павлоградській товарній біржі, за реєстраційним № 10/16 - НД, що підтверджується копією договору купівлі-продажу нерухомого майна(а.с.6), копією технічного паспорту на квартиру(арк.с.7), копією довідки з КП Павлоградське МБТІ(арк.с.8).
Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 11 жовтня 1999 року укладений та зареєстрований на Павлоградській товарній біржі, за реєстраційним № 12/73 - НД є дійсним, та таким, що відповідає правовстановлюючому документу на право власності нерухомого майна, на підставі того, що на час його укладення відповідав положенням ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу» та не підлягав нотаріальному посвідченню.
Таким чином, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки договір купівлі-продажу укладений та зареєстрований на товарній біржі відповідав на той час нормам законодавства України з приводу укладення таких договорів на товарних біржах, а тому договір купівлі-продажу нерухомого майна від 11 жовтня 1999 року, а саме: однокімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 30,0 кв. метрів, житловою площею 17,0 кв. м., зареєстрованому на Павлоградській товарній біржі, за реєстраційним № 10/16 - НД, є дійсним, а відповідно й право власності на вищезазначене нерухоме майно належить гр. ОСОБА_1.
Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, але оскільки позивач не заявляв позовних вимог з приводу стягнення з відповідачів судових витрат зі сплати судового збору, а тому суд приходить до висновку покласти судові витрати зі сплати судового збору на позивача.
На підставі вищезазначеного та керуючись ст. ст. 141, 264, 265, 280-283 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочину дійсним та визнання права власності задовольнити.
Визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна від 11 жовтня 1999 року зареєстрованому на Павлоградській товарній біржі, за реєстраційним № 10/16 - НД - на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та ОСОБА_3, дійсним.
Визнати за ОСОБА_1, право власності, на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 30,0 кв. метрів, житловою площею 17,0 кв. м., яка є предметом Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 11 жовтня 1999 року, зареєстрованому на Павлоградській товарній біржі, за реєстраційним № 10/16 - НД.
Покласти судові витрати зі сплати судового збору при подачі позовної заяви на ОСОБА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Дніпропетровської області.

Суддя: В. О. Головін