Постанова

Іменем України

22 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 295/16099/16-ц

провадження № 61-40497 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: ГулькаБ. І. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - комунальне підприємство «Житомирводоканал» Житомирської міської ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 27 грудня 2017 року у складі судді Зосименка О. М. та постанову апеляційного суду Житомирської області від 14 червня 2018 року у складі колегії суддів: Шевчук А. М., Микитюк О. Ю., Галацевич О. М.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_4. звернувся до суду з позовом до комунального підприємства «Житомирводоканал» Житомирської міської ради (далі - КП «Житомирводоканал») про скасування наказів про застосування дисциплінарних стягнень, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що з квітня 2005 року він працював на посаді начальника відділу охорони у КП «Житомирводоканал». Наказом директора КП «Житомирводоканал» від 16 вересня 2016 року № 274 за неналежне виконання своїх посадових обов'язків, передбачених пунктом 19 розділу II Посадової інструкції начальника відділу охорони, йому оголошено догану, оскільки 07 вересня 2016 року охоронник відділу охорони ОСОБА_5, самовільно покинувши територію стратегічно важливого для м. Житомира об'єкта очисних споруд каналізації (ОСК-2), який зобов'язаний був охороняти, та потрапив у дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до листа головного лікаря центральної міської лікарні № 1 від 14 вересня 2016 року ОСОБА_5 доставлений каретою швидкої допомоги до травмпункту та медичним персоналом клінічно діагностовано його перебування у стані алкогольного сп'яніння.

Наказом директора КП «Житомирводоканал» від 22 вересня 2016 року № 284 за неналежне виконання своїх посадових обов'язків, передбачених пунктом 17 розділу II Посадової інструкції начальника відділу охорони, йому оголошено догану, так як під час перевірки прилеглих територій підприємства було виявлено факт неналежного утримання собак.

Наказом директора КП «Житомирводоканал» від 24 жовтня 2016 року № 317 за систематичне невиконання без поважних причин своїх посадових обов'язків до нього було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення, оскільки 05 жовтня 2016 року заступником директора економічної безпеки підприємства, фахівцем з безпеки, інженером-інспектором та медичною сестрою було проведено позапланову перевірку дотримання працівниками відділу охорони трудового законодавства, а саме: на предмет перебування у робочий час у нетверезому стані. За наслідками вказаної перевірки виявлено, що працівники відділу охорони, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, перебували на робочому місці у стані алкогольного сп'яніння.

Наказом директора КП «Житомирводоканал» від 24 жовтня 2016 року № 156-к його було звільнено з роботи на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України, у зв'язку з систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Вважав своє звільнення з роботи незаконним, так як він сумлінно виконував свої посадові обов'язки відповідно до Посадової інструкції та правил внутрішнього трудового розпорядку. На ім'я директора підприємства він неодноразово подавав доповідні записки з викладенням існуючих проблем на підприємстві, які залишались без реагування. Наказ директора КП «Житомирводоканал» від 16 вересня 2016 року № 274 є незаконним, оскільки ним проводилися виховна робота та щоквартально інструктаж здійснення охорони об'єкта, в якому зазначено, що охоронцю забороняється самовільно залишати територію охороняємого об'єкту, про що свідчить підпис працівника ОСОБА_5 у журналі інструктажу. Наказ директора КП «Житомирводоканал» від 22 вересня 2016 року № 284 є незаконним, так як вартові собаки на підприємстві відсутні, на балансі підприємства не перебувають, а нагляд за безхазяйними собаками, які перебували на охороняємих об'єктах, до його посадових обов'язків не входило. Також незаконним є наказ директора КП «Житомирводоканал» від 24 жовтня 2016 року № 317, оскільки ним щоквартально проводився інструктаж здійснення охорони об'єкта, в якому зазначено, що охоронцю заборонено перебувати на роботі у нетверезому стані. Отже, його звільнення з роботи відбулось з порушенням трудових прав, чим завдано йому моральної шкоди.

З урахуванням викладеного та уточнених позовних вимог ОСОБА_4 просив суд визнати незаконним та скасувати накази КП «Житомирводоканал»: від 16 вересня 2016 року № 274, від 22 вересня 2016 року № 284, від 24 жовтня 2016 року № 317 про застосування до нього дисциплінарних стягнень у вигляді доган та звільнення, поновити його на посаді начальника відділу охорони, стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у розмірі 10 126 грн 80 коп. та моральну шкоду у розмірі 2 тис. грн.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 27 грудня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що аналізуючи випадки притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та характер допущених ним порушень, які виявились у систематичному невиконанні посадових обов'язків, у тому числі щодо здійснення контролю за працівниками відділу охорони, начальником якого він був, підтриманні високої трудової дисципліни, слід дійти висновку про те, що ОСОБА_4 вірно звільнено з роботи на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України, а оскаржувані ним накази відповідача про притягнення його до дисциплінарної відповідальності відповідають положенням трудового законодавства.

Постановою апеляційного суду Житомирської області від 14 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, рішення суду першої інстанції у частині відмови у визнанні незаконним наказу КП «Житомирводоканал» від 22 вересня 2016 року № 284 скасовано. Визнано незаконним наказ КП «Житомирводоканал» від 22 вересня 2016 року № 284. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що належними та допустимими доказами не доведено наявність на підприємстві саме вартових собак, а за посадовими обов'язками слідкування за належним утриманням та використанням інших собак, ніж вартових, не входить до кола обов'язків позивача, як начальника відділу охорони, тому наказКП «Житомирводоканал» від 22 вересня 2016 року № 284 винесено з порушенням положень трудового законодавства. Оскільки позивач має дисциплінарне стягнення, а саме наказом відповідача від 16 вересня 2016 року №274, який відповідає положенням трудового законодавства, йому оголошено догану, яка не знята, та ним було порушено трудову дисципліну у жовтні 2016 року, що підтверджується наказом КП «Житомирводоканал» від 24 жовтня 2016 року № 317, протягом року з дня застосування стягнення за перше порушення. Отже, такі обставини свідчать про систематичне невиконання ОСОБА_4 своїх трудових обов'язків, тому його звільнено з роботи на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України. При цьому суд зазначив, що порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача дотримано, оскільки він без поважних причин не виконував покладені на нього трудові обов'язки.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що перебування працівників відділу охорони на робочому місці у нетверезому стані не доводить персональної відповідальності позивача, як начальника цього відділу, оскільки ним було вжито усіх заходів у межах прав, наданих йому посадовою інструкцією. Позивачем проводився інструктаж щодо здійснення охорони об'єкту, згідно з яким було зазначено, що охоронцю заборонено залишати територію охоронюваного об'єкту та розпивати спиртні напої. Отже, звільненням за пунктом 3 статті 40 КЗпП України порушено конституційні права позивача на працю.

У жовтні 2018 року КП «Житомирводоканал» подало відзив на касаційну скаргу посилаючись на те, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, позивача наказами підприємства було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, тобто ним допущено систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором, унаслідок чого його вірно звільнено з роботи на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У вересні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду першої інстанції у нескасованій при апеляційному перегляді частині та постанова апеляційного суду ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладенийна невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Аналіз зазначеної норми права свідчить про те, що призвільненні працівника за систематичне порушення трудової дисципліни, яке є заходом стягнення, необхідною умовою такого звільнення є вчинення ним конкретного дисциплінарного проступку, тобто він допустив невиконання або неналежне виконання трудових обов'язків, що носило систематичний характер, а за попереднє порушення трудової дисципліни до такої особи застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, які не втратили юридичної сили за давністю й не зняті.

Отже, до юридичних фактів, які підлягають встановленню при вирішенні спору про законність звільнення з вищевказаних підстав, відноситься обставина про те, чи мав місце дисциплінарний проступок під час раніше застосованих заходів дисциплінарного чи громадського стягнення.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз'яснено, що за передбаченими пунктом 3 статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (стаття 151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

Ураховуючи викладене, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшли правильного висновку про те, що позивач, як начальник відділу охорони, не забезпечив цілодобову охорону об'єкта ОСК-2 охоронцем ОСОБА_5, вжиті ним заходи здійснювали лише тимчасовий контроль, тому наказ директора КП «Житомирводоканал» від 16 вересня 2016 року № 274 про притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани відповідає положенням трудового законодавства, порядок накладення дисциплінарногостягнення відповідачем дотримано.

Колегія суддів погоджується з висновком судів про те, що наказом директора КП «Житомирводоканал» від 24 жовтня 2016 року № 317 позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, застосовано до нього дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення. У наказі зазначено, що 05 жовтня 2016 року заступником директора економічної безпеки підприємства, фахівцем з безпеки, інженером-інспектором та медичною сестрою було проведено непланову перевірку дотримання працівниками відділу охорони трудового законодавства, а саме: на предмет перебування у робочий час у нетверезому стані. За наслідками вказаної перевірки виявлено, що працівники відділу охорони, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, перебували на робочому місці у стані алкогольного сп'яніння. Таким чином, позивачем не виконано своїх посадових обов'язків щодо здійснення контролю за працівниками охорони, підтримання трудової дисципліни, унаслідок чого відповідачем вірно винесено вищевказаний наказ.

Отже, суди дійшли правильного висновку про те, що позивач мав дисциплінарне стягнення, а саме наказом відповідача від 16 вересня 2016 року №274 йому оголошено догану, яка не знята, та ним було повторно порушено трудову дисципліну у жовтні 2016 року, що підтверджується наказом КП «Житомирводоканал» від 24 жовтня 2016 року № 317, тобто протягом року з дня застосування стягнення за перше порушення мав місце дисциплінарний проступок під час раніше застосованих заходів дисциплінарного стягнення. Такі обставини свідчать про систематичне невиконання ОСОБА_4 своїх трудових обов'язків, тому його звільнення з роботи на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України відповідає положенням трудового законодавства.

Доводи касаційної скарги про те, що перебування працівників відділу охорони на робочому місці у нетверезому стані не доводить персональної відповідальності позивача, безпідставні, так як саме він, як начальник цього відділу, відповідає за своїх співробітників, за дотримання ними трудової дисципліни і це входить до його посадових обовязків.

Посилання касаційної скарги на те, що звільненням його за пунктом 3 статті 40 КЗпП України порушено конституційні права позивача на працю, безпідставні, оскільки ним допущено систематичне невиконання без поважних причин своїх обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, при застосуванні до нього раніше заходів дисциплінарного стягнення.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції у нескасованій при апеляційному переглядів частині та постанову апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 27 грудня 2017 року у нескасованій при апеляційному перегляді частині та постанову апеляційного суду Житомирської області від 14 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк