Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/937/18
Провадження № 4-с/499/3/18
У Х В А Л А

Іменем України

"01" листопада 2018 р. смт.Іванівка

Іванівський районний суду Одеської області у складі головуючого судді Тимчука Р.М., за участю секретаря судового засідання Мельника Р.А. розглянувши у судовому засіданні скаргу публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_1», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2 на рішення старшого державного виконавця Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Одеській області ОСОБА_3 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу ,-

В С Т А Н О В И В:

Представник публічного акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_1», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на рішення старшого державного виконавця Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Одеській області ОСОБА_3 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.

Свою скаргу обґрунтовують тими обставинами, що 21.06.2018 р. старшим державним виконавцем Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Одеській області ОСОБА_3, в межах виконавчого провадження ВП №55389831 по примусовому виконанню виконавчого листа №499/1035/16-ц, виданого Іванівським районним судом Одеської області 04.05.2017 р. про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» (надалі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») судових витрат у розмірі 1 378, 00 грн., було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», але скаржник вважає зазначену постанову необґрунтованою та незаконною, такою що підлягає скасуванню, оскільки державним виконавцем формально зазначено про те, що в результаті вжитих заходів встановлено відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

При цьому, в оскаржуваній постанові відсутня інформація про будь-які реальні заходи, що були здійснені державним виконавцем з метою примусового виконання рішення Іванівського районного суду Одеської області від 14.03.2017 р. у справі №499/1035/16-ц. В порушення зазначених норм старшим державним виконавцем Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 не здійснено всіх необхідних дій, для примусового виконання рішення суду, а оскаржувана постанова, відповідно, не містить відомостей щодо результатів здійснення заходів, передбачених ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Представник скаржника, боржник та державний виконавець у судове засідання не зявились, хоча про дату та час розгляду скарги повідомлені належним чином, про те їх неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступне.

21.06.2018 р. старшим державним виконавцем Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Одеській області ОСОБА_3, в межах виконавчого провадження ВП №55389831 по примусовому виконанню виконавчого листа №499/1035/16-ц, виданого Іванівським районним судом Одеської області 04.05.2017 р. про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» (надалі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») судових витрат у розмірі 1 378, 00 грн., було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Підставою винесення даної постанови, як зазначила державний виконавець є ті обставини, що в результаті вжитих заходів встановлено відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

При цьому слід зазначити що резолютивна частина даної постанови не містить висновку про що постановлена , а саме зазначено лише виконавчий документ, його номер хто видав про що рішення щодо даної дії не зазначено.

Але дослідивши зазначену постанову суд приходить, до висновку що посилання скаржника є обґрунтованими виходячи з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено права державного виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

Згідно п. 21 Розділу III «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувану чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувану, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

Відповідно до п. 14 ч. З ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не зявився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Відповідно до п. 13 ч. З статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Відповідно до п. 19 ч. З ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Проте, як зазначає скаржник і з чим погоджується суд оскаржувана постанова, не містить відомостей щодо результатів здійснення заходів, передбачених ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». І це дає підстави вважати про те, що старшим державним виконавцем Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3, всупереч вимогам ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» не вжито всіх заходів, необхідних для забезпечення фактичного виконання рішення суду.

Виходячи з наведеного суддя вважає, що наявні всі підстави для задоволення скарги

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, ст.18, 36 Закону України «Про виконавче провадження» суд

постановив:

Скаргу публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_1», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2 на рішення старшого державного виконавця Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Одеській області ОСОБА_3 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу - задовольнити .

Визнати рішення головного державного виконавця старшим державним виконавцем Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувану від 21.06.2018 р. в межах виконавчого провадження ВП №55389831 - неправомірним.

Зобовязати старшого державного виконавця Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 або іншу посадову особу відповідного органу державної виконавчої служби усунути порушення щодо повернення виконавчого листа стягувачу в межах виконавчого провадження ВП №55389831.

Зобовязати старшого державного виконавця Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 або іншу посадову особу відповідного органу державної виконавчої служби відновити виконавче провадження ВП №55389831 по примусовому виконанню виконавчого листа №499/1035/16-ц, виданого Іванівським районним судом Одеської області 04.05.2017 р. про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» судових витрат у розмірі 1 378, 00 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Одеської області через Іванівський районний суд Одеської області протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на ухвалу суду подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяОСОБА_5