Справа № 473/1235/18
"02" жовтня 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Вуїва О.В., при секретарі Заблоцькій М.М.,
за участю позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Вознесенський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини,
У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з таким позовом в якому вказувала, що з січня 2002 року до квітня 2014 року вона проживала з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу.
21 березня 2006 року у ОСОБА_1 народилася донька ОСОБА_4, запис про батька якої у Книзі реєстрації народжень відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 СК України внесено за заявою матері.
Відповідач є біологічним батьком дитини, проте не бажає визнавати цю обставину.
Тому з метою визнання ОСОБА_3 батьком ОСОБА_5 позивачка на підставі ст. 128 СК України просила про визнання його батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини в судовому порядку.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив.
Представник третьої особи без самостійних вимог Вознесенського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивачка та її представник проти цього не заперечували.
Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Зокрема судом встановлено, що сторони дійсно тривалий час проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. Проте стороною позивача не надано, а матеріали справи не містять доказів, що б підтвердили викладені в позові строки або періоди сумісного проживання сторін та ведення спільного господарства.
Водночас 21 березня 2006 року у ОСОБА_1 народилася донька ОСОБА_4, запис про батька якої у Книзі реєстрації народжень відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 СК України внесено за заявою матері (а.с. 10, 60-62).
Аналізуючи вимоги позивачки та викладені в позові доводи останньої про те, що ОСОБА_3 є біологічним батьком дитини, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.
Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.
Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства (п. 3).
Справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні.
У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК, приймаються до судового розгляду, якщо:
- дитина народжена матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК);
- у разі смерті матері, а також за неможливості встановити місце її проживання у випадках, коли запис про неї та про батька дитини вчинено за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров'я, в якому народилася дитина (ч. 1 ст. 135 СК);
- батьки дитини невідомі і запис про них у Книзі реєстрації народжень учинено за рішенням органу опіки та піклування (ч. 2 ст. 135 СК) (п. 4).
Відповідно до норм ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.
Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це (п. 9).
Позивачкою та її представником не надано суду жодних письмових доказів, експертних висновків тощо, що б могли підтвердити ту обставину, що відповідач є біологічним батьком ОСОБА_4.
Також не свідчать про вказану обставину й показання допитаних в судовому засіданні свідків. Зокрема свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 хоча й підтвердили факт спільного проживання сторін однією сімєю в с. Яструбинове Вознесенського району, проте не могли чітко зазначити період їх спільного проживання, стосунки між ними. На противагу вказаним свідкам допитаний в якості свідка ОСОБА_8 підтвердив факт спільного тривалого проживання сторін в с. Яструбинове Вознесенського району, проте повідомив, що протягом 2004-2005 років сторони мешкали в іншому населеному пункті в с. Мартинівське Вознесенського району та не підтримували зі свідками стосунків.
Інших доказів в підтвердження своїх вимог стороною позивача суду не надано.
Проте згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За встановлених обставин, враховуючи те, що позивачкою в судовому засіданні не доведено те, що ОСОБА_3 є біологічним батьком ОСОБА_4, а тому в задоволенні позову слід відмовити.
В силу вимог ст. 141 ЦПК України також не підлягають компенсації понесені ОСОБА_1 судові витрати.
Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 268, 282, 284, 289 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Вознесенський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 03 жовтня 2018 року.

Суддя: О.В.Вуїв