ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/3102/17
номер провадження 6/695/189/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд, Черкаської області в складі:

головуючого судді Середи Л.В.

при секретарі Оніщенко Н.В.

розглянувши подання державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження виїзду за межі України ОСОБА_1.

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебуває виконавчий лист № 695/3102/17, від 07.05.2018 року, виданий Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області, про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості в загальному розмірі 70942.62 грн..

Рішення суду боржником не виконується, а тому державний виконавець звернувся до суду із відповідним поданням про тимчасове обмеження виїзду боржника за межі України для забезпечення виконання судового рішення.

Суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Державний виконавець для розгляду подання не зявився, але звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, виходить з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 ст. 6 цього Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон те , що він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобовязань або сплати заборгованості зі сплати аліментів

Судом встановлено, що 17.08.2018 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження по виконанню судового рішення, постанова про відкриття виконавчого провадження направлена боржнику, подано ряд запитів до відповідних державних органів для встановлення наявності джерела доходів боржника та майна на яке можливо здійснити стягнення, накладено арешт на все майно боржника.

ВІдповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, від 20.08.2018 року №134916274, вбачається, що майно на яке можливо здійснити стягнення у боржника відсутнє.

Разом із тим розглядаючи вказане подання суд бере до уваги, що матеріали справи не містять відомостей чи здійснював державний виконавець вихід за місцем проживання боржника, чи встановлював фактичне місце проживання боржника, чи звертався до відповідних державних органів із запитом про реєстрацію місця проживання боржника, матеріали справи взагалі не містять жодних даних про вчиненні дії державного виконавця з приводу встановлення актуального місця реєстрації боржника.

Матеріали справи більше не містять жодних даних стосовно належних дій державного виконавця з приводу розшуку як майна боржника так і самого боржника.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 7. абз. 2. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" та статтею 377-1 ЦПК, зокрема у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

Суд вважає, що звертаючись до суду із вищезазначеним поданням, державним виконавцем не надано доказів на підтвердження навмисного ухилення боржника від виконання судового рішення, не вказано, які перешкоди вчинені з його боку для проведення виконавчих дій державному виконавцеві, адже лише відсутність доходів та майна у боржника не може розцінюватись судом як саме ухилення боржником від виконання свого зобовязання, а лише свідчить про його тяжкий матеріальний стан.

Крім того не надано жодного доказу про наявність наміру боржника виїхати за межі України з метою ухилення від виконання вказаного судового рішення. Матеріали справи взагалі не містять інформації стосовно того, чи є у боржника закордонний паспорт.

Що стосуються посилання державного виконавця на неналежне виконання боржником своїх обовязків, які встановлені ЗУ «Про виконавче провадження» в тому числі неподання останнім декларації про свій майновий стан на вимогу державного виконавця та відповідної явки для дачі пояснень з приводу неналежного виконання рішення суду, слід зазначити що матеріали справи не містять відповідних доказів отримання боржником такої вимоги.

Так державним виконавцем, на підтвердження своїх доводів наданий виклик державного виконавця, а також роздруківка із сайту Укрпошти, яка начеб-то свідчить про вручення поштового відправлення боржнику.

Разом із тим вказана роздруківка ніким не завірена, не містить печатки організації де її було виготовлено, підпису відповідної посадової особи, яка б засвідчила достовірність такої роздруківки. Таким чином такий доказ не може бути прийнятий судом як належний.

Крім того, із вказаної роздруківки взагалі не можливо встановити кому-саме було вручене поштове повідомлення, боржнику чи іншій особі, яка можливо проживає за вказаною адресою, адже фактичне місце проживання боржника, державним виконавцем не встановлювалося.

Таким чином суд констатує, що матеріали подання не містять жодних доказів отримання боржником вказаних вище вимог державного виконавця.

Також матеріали справи не містять і розрахунку суми залишку заборгованості, таким чином взагалі не можливо встановити чи здійснював будь-які погашення суми боргу боржник та яка сума боргу залишилася на час звернення державного виконавця до суду із даним поданням.

За загальним правилом встановленим ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які посилається.

Таким чином суд констатує, що матеріали подання не містять жодного доказу факту ухилення боржника від виконання судового рішення.

Відповідно до розяснень Верховного Суду України, викладених у Листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Таким чином на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Отже, державним виконавцем не надано суду доказів щодо ухилення боржника від виконання зобовязання та доказів щодо наміру боржника виїхати за межі України.

За вказаних обставин подання державного виконавця не підлягає до задоволення.

На підставі зазначеного та керуючись ст. 441 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні подання державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В.Середа