Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17.10.2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний сд закарпатської області:

в особi суддi - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - Пазяк С.М.

pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi в м. Ужгороді спpаву за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, з третіми особами Відділ реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтовує наступним.

ОСОБА_2 є власником квартири № 39 за адресою: Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. 8 Березня, буд. 30, що підтверджується копією договору.

Позивач зазначає, що у вказаній квартирі зареєстрований, однак не проживає більше двох років ОСОБА_3, який не є співвласником вказаної квартири. Неодноразові звернення до відповідача з проханням про зняття з реєстрації з даної квартири результатів не дали, такий відмовився від вчинення вказаних дій, створюючи таким чином перешкоди власнику у користуванні належною йому власністю.

На підставі викладеного позивач просить суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою за адресою: АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач та його представник ОСОБА_5 не зявилися. Разом з тим від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Відповідач та треті особи в судове засідання не судове засідання не зявився, хоч повідомлявся про дату та час судового розгляду справи, про причину неявки суд не повідомили.

Суд, дослідивши в судовому зміст позовної заяви, вивчивши додані до нього письмові докази, приходить до наступного.

Позивач, ОСОБА_2 є власником квартири № 39 за адресою: Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. 8 Березня, буд. 30, що підтверджується наступними документами: договором купівлі-продажу квартири від 03.07.2002 року, посвідченим приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі № 1213; свідоцтвом про право особистої власності, записаного в реєстрову книгу за № 18488 22.07.2002 року; витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 1949838 від 03.04.2013 року.

Згідно довідки від 20.11. 2017 року, виданої Головою ОСББ «8- Березня» 30» ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2. зареєстровані наступні особи: ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_3.

Позивач зазначає, що у вказаній квартирі зареєстрований, однак не проживає більше двох років ОСОБА_3, який не є співвласником вказаної квартири і всупереч прохання позивача, не знявся самостійно з реєстрації з даної квартири, створюючи таким чином перешкоди власнику у користуванні належною йому власністю.

З доданого до матеріалів справи акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 20.11. 2017 року, засвідченого Головою ОСББ «8 Березня 30» ОСОБА_7 в присутності ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований, але фактично не проживає ОСОБА_3, починаючи з червня 2015 року.

Метою звернення до суду з цим позовом позивач вказує захист його права власності на квартиру шляхом усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження належним їй майном, оскільки відповідач в добровільному порядку не бажає знятись з реєстраційного обліку.

Відповідно до ст.150 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Аналогічна норма закріплена і в ст.383 ЦК України.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагатибудь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставіцієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Тобто, як випливає із указаної правової норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Враховуючи, що на теперішній час спірне нерухоме майно належить позивачу, відповідач є тільки зареєстрованим у такому, однак не проживає у ньому та не приймає у часті в його утриманні, відзив на позовну заяву відповідачем подано не було, жодних доказів на спростування наведених позивачем доводів не подав суд вважає, що позов є обґрунтований та такий, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 245, 263-265, 268, 280 - 283 ЦПК України, ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 321, ч. ч. 1, 2 ст. 386, 391 ЦК України, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -

УХВАЛИВ :

Позовну заяву - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3( 17.12. ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою за адресою АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1