Справа №461/6179/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

01 листопада 2018 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Волоско І.Р.

секретар судового засідання Мисько С.М.

з участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: 79005, м.Львів, вул. Драгоманова, 6/7; ІПН: НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (адреса: Львівська обл., Городоцький р-н, с. Зашковичі, вул. Верхня, 372; ІПН: НОМЕР_2) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 26 грудня 2000 р. в Галицькому ВРАГС м.Львова зареєстровано шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Мильніковою (в шлюбі ОСОБА_2) ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний запис № 276.

У шлюбі в сторін народився син: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позивач зазначає, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились за ініціативи відповідача ще під час вагітності позивача і 16.04.2004 р. шлюб було розірвано.

Єдина дитина, син ОСОБА_5, ріс хлопчиком хворобливим, дитина дуже багато хворіла на дитячі хвороби, у зв'язку із чим позивачка вимушена була звертатись до відповідних лікувальних закладів, забезпечувати лікування, реабілітацію, оздоровлення тощо. Відповідач ніколи не надавав навіть епізодичної матеріальної допомоги, жодної та ніякої. Він не давав грошей та не цікавився чим харчується його син, в що взутий та вдягнений, не витрачав, а ні коштів, а ні уваги щодо того як і чи взагалі навчається дитина, лікується, відпочиває та взагалі його розвитком та станом здоров'я.

Наскільки позивачу відомо, відповідач не є інвалідом і в будь кому разі працює, заробляє гроші на ту родину, з якою живе та на себе.

Крім того, в цій позовній заяві ставиться питання про стягнення аліментів за минули час. На доказ того, що позивачка вичерпала усі можливі засоби отримання матеріальної допомоги з батька на утримання сина, може бути допитано свідків, в присутності яких відбувались розмови, в тому числі телефонні, коли позивачка просила тої допомоги, а відповідач насміхався та відмовляв. Крім того, може бути допитана мама позивачки, яка може підтвердити те саме та повідомити, що в найбільш скрутні часи, вона почувши чергову відмову відповідача та побачивши сльози дочки, віддавала свої останні гроші на забезпечення потреб онука.

Ухвалою суду від 22.08.2018 р. у справі відкрито провадження. /а.с.14/.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позові. Просила суд позовні вимоги задоволити повністю.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, зясувавши всі обставини справи, права та обовязки сторін, суд приходить до наступного висновку.

Суд встановив, що батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-СГ №236839. /а.с.9/.

16 квітня 2004 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, серія 1-СГ №137103, актовий запис за №148. /а.с.3/.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 проживає із матірю ОСОБА_7, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сімї і прописки, виданої ЛКП «Княже місто» №1680 від 16.08.2018 р. /а.с.10/. Відповідач ніколи не надавав матеріальної допомоги на утримання сина. Він не давав грошей та не цікавився чим харчується його син, в що взутий та вдягнений, не витрачав, а ні коштів, а ні уваги щодо того як і чи взагалі навчається дитина, лікується, відпочиває та взагалі його розвитком та станом здоров'я. Добровільно матеріальну допомогу на утримання їхньої дитини відповідач не надає.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі ? від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову, а саме з 21.08.2018 року, до досягнення дитиною повноліття.

При цьому, суд відмовляє в задоволення позовної вимоги щодо стягнення аліментів за минулий час. Оскільки позивачем не доведено, доказів того, що вона раніше вживала заходів для стягнення аліментів до звернення до суду.

Крім цього, позивачем у судовому засіданні повторно не заявлялося клопотання про виклик та допит свідків на підтвердження даної позовної вимоги.

Згідно ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. Оскільки позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», тому із відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 247, 258, 259, 236-265, 351 355, 430 ЦПК України, ст.ст. 180, 182, 191 СК України, суд, -

у х в а л и в:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, адреса: Львівська обл., Городоцький р-н, с. Зашковичі, вул. Верхня, 372; ІПН: НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (адреса: 79005, м.Львів, вул. Драгоманова, 6/7; ІПН: НОМЕР_1) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_4; ІПН: НОМЕР_1), в розмірі 1/4 від усіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову, а саме з 21.08.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, адреса: Львівська обл., Городоцький р-н, с. Зашковичі, вул. Верхня, 372; ІПН: НОМЕР_2) на користь ДСА України судовий збір у сумі 704,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 01.11.2018 р.

Суддя Волоско І.Р.