Справа № 524/4502/18
Провадження №2/524/1877/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі:
головуючого судді - Кривич Ж.О.,
з участю секретаря судового засідання Крижановській Я.О.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення,-
До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням
В обґрунтування позову зазначає, що він є власником житлового будинку за адресою: м. Кременчук, вул. Володимира Винниченка, 37. За вказаною адресою також зареєстрована його донька ОСОБА_2, яка з 2003 року і по день розгляду справи не проживає у даній квартирі.
Особистих речей ОСОБА_2 в даній квартирі немає, відповідач не бере участі у витратах на оплату житлово - комунальних послуг та жодним чином не піклується про утримання житлового приміщення в належному санітарному та технічному стані, не отримує кореспонденцію за даною адресою.
ОСОБА_1 просить суд задовольнити позов та визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком № 37 по вул. Володимира Винниченка в місті Кременчуці Полтавської області.
Позивач позов підтримав, просив суд позовні вимоги задовольнити, слухати справу без його участі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце судового засідання належним чином повідомлена; на адресу суду направила заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі, суду повідомила, що постійно проживає в країні Німеччина.
Ухвалою судді від 27.07.2018 року відкрито провадження у справі.
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.
Позивачу на праві приватної власності належить будинок № 37 по вул. Володимира Винниченка (колишня Орджонікідзе) у м. Кременчуці, що підтверджується договором купівлі-продажу від 01.07.2002 року (а.с. 8). Донька позивача ОСОБА_2 виїхала на постійне місце проживання до Німеччини та 2003 року не проживає за місцем реєстрації.
Відповідно до акту ТОВ «Житлорембудсервсіс» за № 556 від 07.06.2018 року з 2003 року і по даний час відповідач не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. У відповідності до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.
Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, а відповідно ч. 2 ст. 405 цього Кодексу член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Суд, аналізуючи отримані докази та вказані норми законодавчих актів, приходить до висновку, що відповідач втратив право користування спірним житловим приміщенням, не проживаючи в ньому понад один рік, без поважних причин.
При цьому, суд враховує, що відповідач, продовжуючи бути зареєстрованим у спірному житловому приміщенні, фактично чинить перешкоди власнику цього приміщення, оскільки нарахування вартості житлово комунальних послуг здійснюється з урахуванням кількості зареєстрованих осіб.
Згідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Постановою Верховного суду України № № 6-709цс16 від 16.11.2016 року визначено, що відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сімї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сімї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік.
П. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02 березня 2016 року за № 207, передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Позивач як інвалід ІІ групи звільнений від сплати судового збору, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.
Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків суду не відомий, паспорт серії СD005443, виданий 19.02.2013 року, адреса реєстрації: Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Володимира Винниченка, 37) такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком № 37 по вул. Володимира Винниченка в місті Кременчуці Полтавської області.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків суду не відомий, паспорт серії СD005443, виданий 19.02.2013 року, адреса реєстрації: Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Володимира Винниченка, 37) на користь держави судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.
Платіжні реквізити для сплати судового збору
Отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106
Код отримувача (код ЄДРПОУ) 37993783
Банк отримувача Казначейство України (ЕАП)
Код банку отримувача (МФО) 899998
Код класифікації доходів бюджету 22030106
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя