Справа № 461/449/18 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/811/29/18 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року м.Львів

Справа № 461/449/18

Провадження № 22-ц/783/29/18

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Приколоти Т.І.,

суддів Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Галицького районного суду м.Львова, ухвалене у м. Львові 20 квітня 2018 року (суддя Юрків О.Р.)

у справі

за позовом ОСОБА_2 до Начальника філії-Львівське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» Романіва І.М., про розблокування грошових коштів, стягнення майнової та моральної шкоди,-

встановив:

19 січня 2018 року позивач звернувся з позовом про розблокування грошових коштів, стягнення майнової та моральної шкоди. В обґрунтування позову посилається на те, що в червні 2017 року працівниками відділення ПАТ «Ощадбанк» №6319 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проводилась заміна платіжних карток для виплати заробітної плати. Вказує, що за повідомленням працівників банку для заміни банківської картки необхідно було укласти відповідну угоду та написати заяву для отримання кредиту. Стверджує, що йому було відмовлено у заміні картки, оскільки він відмовився написати заяву для отримання кредиту. Зазначає, що він позбавлений можливості отримати заробітну плату та відпускні, що призвело до відсутності коштів для оплати санаторно-курортної путівки. Постійний стресовий стан призвів до різкого погіршення стану здоров»я, внаслідок чого його було госпіталізовано до лікувального закладу.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 20 квітня 2018 року відмовлено у задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 Зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду змінити та задовольнити позов. Вказує, що у звязку з відмовою написання заяви на отримання кредиту йому відмовлено у заміні зарплатної картки. На письмове звернення до відповідача з приводу вказаної ситуації в порушення вимог Закону України «Про звернення громадян» відповіді надано не було. Зазначає, що діями відповідача йому завдано моральну та майнову шкоду. Просить розблокувати кошти на рахунку в ПАТ «Ощадбанк»; стягнути з відповідача на його користь 1094,70 грн. майнової шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з наступного.

У матеріалах справи наявний поданий позивачем бланк заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), який заповнений на ім.»я клієнта ОСОБА_6, на ньому проставлена печатка ПАТ «Ощадбанк» на наявний підпис та реквізити уповноваженої особи банку.

З рекомендованого поштового відправлення вбачається, що відправником (дані на бланку відсутні) направлено поштове відправлення (дані щодо виду поштового відправлення відсутні) Начальнику обласного управління Ощадбанку, яке було вручено адресату 4 серпня 2017 року.

У якості доказів надана довідка про розміри нарахованої заробітної плати ОСОБА_2 за період з 6 липня 2017 року по 7 серпня 2017 року; довідка про одержання путівки на санаторно-курортне лікування; виписка з медичної кварти амбулаторного хворого ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 82 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як н підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно із ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року (із змінами та доповненнями), у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Пунктом 5 даної постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій позивач реально оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Судом встановлено, що позовні вимоги предявлені до фізичної особи начальника філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк», у позові не обґрунтовано із яких відносин у позивача міг виникнути із начальником філії спір.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Сторонами договору банківського рахунка є клієнт та банк.

Відповідно до ст. 42, ч.1 ст.48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. На позивача покладено обовязок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

Згідно зі статтею 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Вона наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Частиною першою статті 96 цього Кодексу визначено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобовязаннями.

Позивач при зверненні до суду визначив відповідачем у цій справі начальника філії - Львівське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» Романіва І.М., а не юридичну особу, з діями працівників якої він не погоджується.

Позивач не скористався своїми процесуальними правами і не провів заміну відповідача у визначеному законом (ст.51 ЦПК України) порядку.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позов предявлено до неналежного відповідача.

Якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Крім того, позивачем не надано жодного доказу звернення його до банку з приводу отримання платіжної картки, відсутня угода на заміну картки. Доданий бланк заяви на отримання кредиту з іншою фізичною особою. Відсутні також належні докази звернення ОСОБА_2 до начальника управління ПАТ «Ощадбанк», оскільки в матеріалах справи відсутнє таке звернення, а у поштовому повідомленні про вручення рекомендованого поштового вправлення інформація про вміст відправлення та відправника відсутня.

На підставі аналізу наявних у справі доказів, у звязку з пред»явленням позивачем позову до неналежного відповідача та відсутністю доказів завдання відповідачем майнової та моральної шкоди ОСОБА_2, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Залишити рішення Галицького районного суду м.Львова від 20 квітня 2018 рокубез змін, апеляційну скаргу ОСОБА_2без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 1 листопада 2018 року.

Головуючий

Судді