Справа № 577/816/18
Провадження № 2/577/555/18

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2018 року м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Галяна С.В.,

при секретарі Кучер Л.П.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Конотоп справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 та просить стягнути з останнього на її користь 893000 грн. заборгованості за договором позики, 22458,95 грн. встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 5872 грн., а всього 921330,95 грн., а також судовий збір в розмірі 8810 грн. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 08 грудня 2017 року вона позичила ОСОБА_3, кошти в розмірі 893 000 грн. строком до 1 березня 2018 року, що підтверджується доданою до заяви розпискою. Кошти ОСОБА_3 від неї одержані в розмірі 23 500 доларів США та 8 000 євро. 17 лютого 2018 року ОСОБА_3 пред'явлено підозру у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України. 18 лютого 2018 року ОСОБА_3 пред'явлено підозру у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та застосовано до нього запобіжних захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяця. У встановлений договором строк ОСОБА_3 борг повернути не зможе оскільки перебуватиме під вартою. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він у відповідності з ч. 2 ст. 625, ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми. З урахуванням зазначених норм і рекомендацій Верховного Суду України N 62-97р від 03.04.1997 р. відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ сума боргу з урахуванням індексу інфляції, яку ОСОБА_3 зобов'язаний сплатити на її користь на 1 березня 2018 року складає 22458,95 грн., а три відсотки річних від простроченої суми за 80 дні прострочення 5872 грн.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2, кожен окремо, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4, кожен окремо, в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. Представник ОСОБА_4 пояснив, що відповідно до змісту позовної заяви ОСОБА_1, 08.12.2017 року остання позичила ОСОБА_3 кошти в розмірі 893 000 грн. строком до 01.03.2018 року. 17.02.2018 року ОСОБА_3 предявлено підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, 18.02.2018 року ОСОБА_3 предявлено підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та застосовано запобіжний захід у вигляді арешту строком на 2 місяці. Посилаючись на ці обставини позивачем вказано, що у встановлений договором строк ОСОБА_3 не зможе повернути борг, оскільки перебуватиме під вартою. З цих підстав позивачем предявлено до ОСОБА_3 позов, у якому позивач просить стягнути з ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 893 000 грн., інфляційні втрати за період з 08.12.2017 року по 26.02.2018 року в розмірі 22 458, 95 грн. та три проценти річних за той же період в розмірі 5 872, 00 грн. З огляду на обставини справи, у відповідача відсутнє право на зміну умов договору в односторонньому порядку в частині зменшення строку виконання зобовязання. Таким чином, на основі викладених у позовній заяві обставин та з аналізу поданих позивачем документів можна зробити висновок, що у період з 08.12.2017 року по 26.02.2018 року з боку відповідача не мало місце прострочення виконання зобовязання за договором позики. Від так, позовні вимоги є передчасними, а тому задоволенню не підлягають. Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що він дійсно власноручно писав та підписував боргову розписку від 08.12.2017 року згідно якої він 01 березня 2018 року повинен повернути позивачці борг в сумі 893000 грн. Але 08.12.2017 року коштів в сумі 893000 грн., від позивачки ОСОБА_1 він не отримував. Також зазначив, що він брав у позивачки кошти до 08.12.2017 року та повертав платежами по 1200 доларів США, 450 ОСОБА_2, 10000 грн., але докази повернення вказаних коштів у нього відсутні та він не памятає, який розмір боргу залишився в нього перед ОСОБА_1

Вислухавши пояснення позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що згідно з розпискою, яка міститься в матеріалах справи (а.с.6), 08.12.2017 року відповідач ОСОБА_3, взяла в борг у ОСОБА_1 23500 доларів США та 8000 ОСОБА_2, що складає 893000 грн, які зобов'язався повернути 01.03.2018 року. Факт написання розписки особисто та підпис відповідачем не оспорюється.

Крім того, за клопотанням представника відповідача, з урахування особистої згоди допиту в якості свідка, допитана в судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 як свідок підтвердила, що 08.12.2017 року відповідач ОСОБА_3, взяв в борг у неї 23500 доларів США та 8000 ОСОБА_2, що складає 893000 грн, які зобов'язався повернути 01.03.2018 року, про що особисто написання розписку.

Також, в судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 підтвердив, що він до 08.12.2017 року не одноразово брав у ОСОБА_1 кошти у борг, але не памятає, яка сума боргу залишилась.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку саму суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того самого роду і такої самої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані в меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 ЦПК України).

Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що розписка, написана ним, є безгрошовою і гроші в сумі 23500 доларів США та 8000 ОСОБА_2, що скаладає 893000 грн. фактично йому 08.12.2017 року не передавалися.

Зазначені доводи відповідача спростовуються письмовими доказами, зокрема текстом розписки, яка складена 08.12.2017 року про те, що відповідач отримав у борг для особистих потреб від позивачки 23500 доларів США та 8000 ОСОБА_2 , що скаладає 893000 грн. та зобов'язується повернути позивачу отримані ним гроші в сумі 893000 грн. 01 березня 2018 року (а.с.6). Належних та допустимих доказів безгрошової розписки відповідач не надав до суду. Будь-які докази примусу відповідача до написання такої розписки позивачем, в матеріалах справи відсутні.

Також, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження доводів, що він брав у позивачки кошти до 08.12.2017 року та повертав платежами по 1200 доларів США, 450 ОСОБА_2, 10000 грн.

До цього часу, а саме станом на 25 жовтня 2018 року зобовязання ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1 позику 01 березня 2018 року згідно розписки від 08.12.2017 року не виконано. Тому суд не бере до уваги доводи представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, що позовні вимоги є передчасними.

Також, позивачем була заявлена вимога про стягнення з відповідача 22458,95 грн. встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 5872 грн. В свою чергу відповідач свого розрахунку не надав та не надав доказів на спростування вказаної суми.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 не виконав взяті на себе зобов'язання та не повернула суму позики у строк, визначений розпискою, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з ОСОБА_3 позики в сумі 893000 грн., 22458,95 грн. встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 5872 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати відшкодовуються пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 8810 грн.

Керуючись ст.ст. 625, 1046, 1047, 1049, 1051 ЦК УкраїниЦК України, ст.ст.12,81,141, 247, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 893000 грн. (вісімсот девяносто три тисячі грн.) заборгованості за договором позики, 22458,95 грн. (двадцять дві тисячі чотириста пятдесят вісім грн. 95 коп.) встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 5872 грн. (пять тисяч вісімсот сімдесят дві грн.), а всього 921330,95 грн. (девятсот двадцять одна тисяча триста тридцять грн. 95 коп.)

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 8810 (вісім тисяч вісімсот десять грн.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Конотопський міськрайонний суд Сумської області.

Повне судове рішення складено 02 листопада 2018 року.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, 3-й пров. вул. Братів Степняків, 4, РНОКПП: НОМЕР_1)

Відповідач: ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_2).

Суддя Галян С. В.