27.09.2018 637/503/18
РІШЕННЯ

Іменем України

25 вересня 2018 року с.м.т.Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - Тордія Е.Н. секретар судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Шевченківського районного суду Харківської області цивільну справу №637/503/18 (2/637/218/18) за позовною заявою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

07 травня 2018 року позивач, публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту ПАТ КБ «ПриватБанк»), звернулось до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборогованості за кредитним договором.

В обгрунтування позовних вимог зазначило, що 22 березня 2007 року між позивачем та відповідачем, було укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 1900.00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ( далі по тексту ЗАО КБ «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено найменування позивача, про що зазначено у п.1.1 статуту ПАТ КБ «ПриватБанк».

17 липня 2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін номер запису в ЄДРПОУ 8006727.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір. В свою чергу відповідач, зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконує та порушила умови кредитного договору та правила користування платіжною карткою. Відповідно до кредитного договору при порушенні (позичальником) відповідачем строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідач не надала своєчасно позивачу - банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, чим порушила умови договору. Станом на 31 березня 2018 року заборгованість становить 75 118.89 грн.; яка складається з суми заборгованості за кредитом 7 904.23 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом 60 261.38 грн.; заборгованість за пенею та комісією 2900.00 грн.; штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 3553.28 грн.

На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, яка становить 75 118.89 грн. та судові витрати повязані з розглядом справи, документально підтверджені, в розмірі 1762.00 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився надавши до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, надав відповідь на відзив відповідача та просив задовольнити позовні вимоги у поному обсязі.

В судове засідання відповідач не зявилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю. В наданих письмових запереченнях позовні вимоги визнала частково зазначивши, що заперечує проти суми заборгованості з таких підстав. Уклавши договір про отримання кредиту процентна ставка становила 36.00%.При цьому в ПАТ «ПриватБанк», вона мала карту (пенсійну картку по втраті годувальника), на яку їй нараховувались кошти. Натомість банком постійно самостійно знімалась майже половина від отриманої суми, і при цьому вона все одно мала заборгованість.

Окрім того, з документів доданих до позовної заяви вона дізналась, що банком 1 квітня 2015 року змінена процента ставка з 36.00% на 43.20 %, згоду на таку зміну вона не надавала, так як взагалі не знала що її змінили. Визнає, що повинна сплатити: тіло кредиту 7 904.23 грн. Щодо процентів за використання кредитних коштів, просить застосувати її розрахунок виходячи з наступного: 7904.23 х 36% = 2845.52 грн. 2854.52 грн. : 365 = 7.80 грн. 7.80 х 3993 днів = 31145.40 грн. 25954.50 : 100% = 31 145.40. Відповідно до відповіді банку, сплачені проценти становлять 13 893.05 грн., таким чином стягненню підлягають проценти за користування кредитними коштами 31 145.40 13 893.05 грн= 17252.35 грн. Також, просила врахувати що пеня та штрафи передбачені договором є одним і тим же видом відповідальності і вона не заперечує проти стягнення з неї пені в розмірі 2900 грн.

Ухвалою судді від 06 серпня 2018 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У наданий в ухвалі час від відповідача надійшло заперечення (заява) проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

27 серпня 2018 року судом постановлена ухвала про подальший розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження з повідомленням та викликом в судове засідання сторін.

Суд вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутності сторін, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до договору від 22 березня 2007 року укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, остання отримала у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, грошові кошти в сумі 1900.00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ( далі по тексту ЗАО КБ «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено найменування позивача, про що зазначено у п.1.1 статуту ПАТ КБ «ПриватБанк».

17 липня 2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін номер запису в ЄДРПОУ 8006727.

За умов кредитного договору відповідач повинен виконувати правила користування платіжною карткою для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією та інших витрат.

При укладенні кредитного договору сторони керувались ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України, згідно якої, договором приєднання - є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит на кредитну картку.

В порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобовязання належним чином не виконала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення відповідачем зобовязань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

З врахуванням викладеного, станом на 31 березня 2018 року банком рахується заборгованість в сумі 75 118.89 грн., яка складається : з сума заборгованості за кредитом 7 904.23 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом 60 261.38 грн.; заборгованість за пенею та комісією 2900.00 грн.; штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 3553.28 грн.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено виконування зобовязання належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не впливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України , якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За правилами ч.1 ст.598 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В відзиві на позовні вимоги відповідач зазначила, що вона не заперечує проти стягнення тіла кредиту але вважає що позивачем в односторонньому порядку підвищено процентну ставку за його користування, що в результаті привело до збільшення заборгованості, яка не співмірна з тією сумою яку вона отримала. Будь - яких повідомлень щодо зміни процентної ставки вона не отримувала.

Відповідно до частини першої - четвертої статті 1056-1 Цивільного кодексу України процента ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентної ставки ( фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначається в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення , попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладання договору. Фіксована процента ставка є незміною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку.

Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування зміненої процентної ставки кредитором самостійно, з визначенням у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобовязаний зменшити проценту ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобовязаний повідомити позичальника, поручителя та інших зобовязаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніше як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовутиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку зміненої процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитним договором на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Проте, згідно наданого розрахунку заборгованості, позивачем неодноразово змінена процентна ставка: 1 вересня 2014 року вона була зменшена до 34.8%; 1 квітня 2015 року збільшена до 43.20 %, але будь яких допустимих та належних доказів повідомлення боржника про даний факт матеріали справи не містять, а позивачем суду не надано.

Враховуючи положення ст. 81 ЦПК України суд вважає за можливе застосувати розрахунок процентної заборгованості наданий відповідачем.

Зазначена позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11 жовтня 2017 року у справ :№6-1374 цс17.

Щодо нарахування та стягнення пені та штрафів суд дійшов нстпуного.

За змістом ст. 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є різновидами неустойки, як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником обов'язків по погашенню кредиту.

У той самий час, кредитним договором передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності також за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

З огляду на наведене суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача штрафів - фіксованої частини (500 гривень 00 копійок) та процентної складової (3553.28 гривень ) разом 4053 гривень 28 копійок, оскільки діючим законодавством не передбачена подвійна відповідальність за несвоєчасне виконання зобов'язань.

Таким чином з відповідача повинно бути стягнуто заборгованість за кредитом в сумі 7904.23 гривень; нараховані відсотки 17 252.35 гривні; нарахована пеня 2900.00 гривень, в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, у зв'язку з їх безпідставністю.

Відповідно до частини 2 пункту 3 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81,89, 133, 141, 223, 247, 263-265, 274 ЦПК України, ст. 3, 11, 15, 16, 509, 526, 527, 530, 549,,551,598,599,616, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, статті 61 Конституції України суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка народилася у с.Раївка Шевченківського району Харківської області, інд. код НОМЕР_1, відомості про місце роботи відсутні, паспорт серія ММ 159443 виданий Шевченківським РВ УМВС України в Харківській області від 15 квітня 1999 року, зареєстрованої за адресою: 63601, Харківська область Шевченківський район с.Раївка вул.Зоряна, 47 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 22 березня 2007 року у сумі 28 056.98 грн., та судові витрати у розмірі 1762.00 грн. (49094 м.Дніпро вул. Набережна Перемоги, 50, , рах. № 3111, МФО 305299 ).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи,зазначений строк обчислюється з часу виготовлення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

СУДДЯ