КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/1367/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Амборської Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва, постановлену під головуванням судді Гончарука В.П. 14 серпня 2018 року,

у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Кобелєвої Алли Михайлівни, третя особа: Публічне акціонерне товариство &q? т;Перший Український Міжнародний Банк&q?ар; про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень,-

встановив:

В серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, у якому просила скасувати рішення приватного нотаріуса Кобелєвої А.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20 березня 2017 року, індексний номер 34341054; зобов&q?р ;язати приватного нотаріуса Кобелєву А.М. поновити запис про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 серпня 2018 року у відкритті провадження відмовлено.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, справу передати до суду першої інстанції в іншому складі.

В апеляційній скарзі посилається на помилковість висновків суду про те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ &qu ;Перший Український Міжнародний Банк&qu;П; зазначає, що оскільки позивачем порушується питання про перегляд дій державного реєстратора під час здійснення ним владних, управлінських дій, то такі вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник третьої особи заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вказав про правильність висновків суду першої інстанції.

Відповідач в судове засідання не з&qu26;явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила.

Відповідно до ст.372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з»явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення з&quco;явившихся осіб, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у відкриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача носять владно-управлінські функції та спори з цього приводу підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З такими висновками колегія суддів не погоджується.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Під час визначення предметної юрисдикції справ необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. У спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження, можуть бути оскаржені відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України та ст.19 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

При цьому, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає в наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових чи особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Такі висновки містяться в постанові від 16 жовтня 2018 року Великої Палати Верховного Суду у справа № 804/14296/15.

З обставин справи, із якими позивач звернулася до суду убачається, що між нею та третьою особою існують кредитні правовідносини, які забезпечені іпотекою. Предметом іпотеки є зазначена у вимогах квартира. Кредитором вчинені дії щодо звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб набуття ним права власності на нього. Проте приватний нотаріус, який вчиняв реєстраційні дії, не мав права їх вчиняти. Посилається також на обставини неправомірних дій самого кредитора по задоволенню своїх грошових вимог.

Велика Палата Верховного Суду у справі №686/22036/15-ц в постанові від 15 травня 2018 року щодо аналогічних з цією справою правовідносинах та за наслідком аналізу ст.19 ЦПК України зробила висновок про те, що спори про визнання незаконними та скасування рішень нотаріусів, які діяли на виконання делегованих повноважень державного реєстратора, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно розглядаються за правилами цивільного судочинства, якщо такі спори стосуються захисту цивільного права, зокрема випливають із договірних відносин, і якщо немає підстав для їх розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Ураховуючи суб'єктний склад цієї справи й те, що спірні правовідносини пов'язані з невиконанням умов цивільно-правової угоди, а саме: кредитного та іпотечного договорів, суд дійшов висновку про наявність між учасниками справи спору про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства. Такий спір має вирішуватися в порядку, визначеному нормами ЦПК України.

При цьому суд зазначає, що сама по собі участь у спорі суб&qu'>;єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. З&quсу;ясуванню у такому випадку підлягають підстави виникнення спору та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції належним чином не дослідив обставин виникнення спору та положень ч.1 ст.19 ЦПК України.

Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Підстави для визначення нового складу суду відповідно до вимог апеляційної скарги відсутні, оскільки суд апеляційної інстанції такими повноваженнями не наділений, а питання визначення судді (колегії суддів) врегульований ст.33 ЦПК України та пп.15.4 п.15 розділу ХІІІ Перехідних положення ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 379, 381, 383, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 14 серпня 2018 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В.Соколова