Справа № 214/1856/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
01 жовтня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого - судді Попова В.В.,
при секретарі - Джемерчук О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він згідно Свідоцтва на право власності на житло №С-95 від 11.06.2010 року та Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.11.2017 року є власником зазначеної квартири. Відповідачі зареєстровані у вказаній квартирі, однак біля трьох років у ній не проживають, речей їх у квартирі також немає, комунальні платежі, які на них нараховуються не сплачують.
Позивач у судове засідання не з'явився, але надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності, а в разі неявки відповідачів - ухвалити рішення при заочному розгляді справи.
Відповідачі, будучи повідомленими про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явились, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за їх відсутності до суду не надали. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Свідок ОСОБА_5, будучи допитаним у судовому засіданні, показав, що позивач є його сусідом, знає його років 15, знає, що відповідач ОСОБА_4 проживав у спірній квартирі, однак останніх років 2 в ній не проживає, а відповідач ОСОБА_3 взагалі ніколи не проживала у спірній квартирі, знає це достовірно, оскільки він дуже добре знає позивача.
Свідок ОСОБА_6, будучи допитаною у судовому засіданні, показала, що позивача знає років 10, вона є його сусідкою та товаришує з ним, знає, що відповідачі з 2016 року у спірній квартирі не проживають.
Заслухавши показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Так, відповідно до Свідоцтва на право власності на житло №С-95 від 11.06.2010 року та Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.11.2017 року позивач є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.6, 7).
Згідно довідок про надання інформації щодо реєстрації особи, відповідачі зареєстровані в зазначеній квартирі (а.с.8, 13, 14).
Судом у судовому засіданні встановлено, що відповідачі біля двох років в зазначеній квартирі не проживають. Крім того, факт не проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1 з жовтня 2016 року підтверджується актом від 07.11.2017 року, складеному мешканцями будинку №2 (а.с.9).
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Отже, відсутність відповідачів у зазначеній квартирі без поважних причин понад рік встановлена судом на підставі показань свідків та матеріалів справи. Обставин, які б вказували на поважність причин відсутності відповідачів у зазначеній квартирі, судом не встановлено, а відтак є підстави вважати, що відповідачі втратили право користування зазначеною квартирою.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.
Отже, зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст. 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 141, 263-265, 268, 273, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно вимог ст. 285 ЦПК України, та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя В.В. Попов.