У Х В А Л А

02 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 479/1093/17

провадження № 61-46299 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М. розглянув касаційну скаргу адвоката Вялової ІриниМихайлівни в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 14 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 19 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2017 року позивачка ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 23 серпня 1997 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, від якого мають спільну доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. 18 липня 2012 року шлюб між ними було розірвано. Донька досягла повнолітня та продовжує навчання в державному закладі «Південноукраїнський Національний педагогічний університет імені К. Д.Ушинського», є студенткою другого року навчання художньо-графічного факультету, IV рівня акредитації, за спеціальністю «Трудове навчання та технології», денної форми навчання. Термін її навчання з 01 вересня 2016 року по 31 грудня 2020 рік. Донька перебуває на утриманні позивачки. Крім того позивачка зазначила, що їй самій важко забезпечувати доньку найнеобхіднішими предметами одягу та побуту, продуктами харчування, а також нести витрати на проїзд до місця навчання, на проживання, придбання підручників та інших навчальних посібників, та на її оздоровлення. На підставі того, що в добровільному порядку відповідач ніякої матеріальної допомоги не надає донці, позивачка просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі 500 грн щомісячно на утримання їх повнолітньої доньки ОСОБА_4, яка продовжує навчання до закінчення нею навчання, тобто до 31 грудня 2020 рік.

Заочним рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 14 березня 2018 року, залишене без змін постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 19 вересня 2018 року, позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання задоволені. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн щомісячно, починаючи з 04 грудня 2017 року до закінчення навчання дитиною. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Розподілено судові витрати.

Апеляційний суд Харківської області ухвалюючи судове рішення, яким залишено без змін рішення суду першої інстанції, виходив з того, що у відповідності до статті 182 СК України для визначення матеріального становища платника аліментів враховується не тільки заробіток за місцем офіційного працевлаштування, а й інші джерела походження коштів, на які він живе та недоведеності відповідачем ОСОБА_2 щодо джерел утримання себе та своєї сім'ї за рахунок коштів батьків та про те, що відповідач, який є працездатним, має можливість надавати матеріальну допомогу його донці на час її навчання.

22 жовтня 2018 року ОСОБА_2 в особі адвоката Вялової І. М. звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на заочне рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 14 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 19 вересня 2018 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, що полягають, на його думку, у неповному з'ясуванні обставин справи, що мають істотне значення для справи.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржувані судові рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, об'єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 - 5 цієї частини.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження), та які фактично можна поділити на: справи, у яких ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності з ціною позову, що не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, у яких не можливо встановити ціну позову (немайнові вимоги), за виключеннями відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України та пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Предметом спору у зазначеній справі є стягнення аліментів на повнолітню дитину ОСОБА_4 в розмірі 500 грн щомісячно, яка продовжує навчання і до закінчення нею навчання, починаючи з 04 грудня 2017 року і до 31 грудня 2020 рік. Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції, будь-яких доказів неможливості надавати допомогу дитині - ОСОБА_4 відповідач судам не надав. Сукупна сума виплат складає (37 місяців х 500 грн) = 18 500 тисяч гривень, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином ця справа є малозначною.

Крім того відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження;

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Вялової Ірини Михайлівни в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 14 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 19 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко