Ухвала

Іменем України

31 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 522/23775/14-ц

провадження № 61-45832ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І.М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С.,

Пророка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якої діє адвокат Жучкова Світлана Ігорівна, на постанову Апеляційного суду Одеської області від 20 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у зв'язку з порушенням права власності,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом

до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у зв'язку з порушенням права власності.

Позовна заява мотивована тим, що сторони є співвласниками, кожній

по ? частині, квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_6 з грудня 2012 р. перешкоджає у володінні та користуванні квартирою. На вхідних дверях встановила металеву засувку, не впускає її до квартири.

У зв'язку з порушенням права власності ОСОБА_4 на ? частину спірної квартири їй завдано збитки у вигляді доходів, які вона могла реально одержати за звичайних умов, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з висновком експерта розмір неотриманих позивачем доходів

за невикористання на свій розсуд ? частини квартири з грудня 2012 року

по березень 2016 року становить 55 506,12 грн. За час використання більшої частини спірної квартири відповідачка має сплатити - 48 056,25 грн. Оскільки за час користування відповідачем спірною квартирою знизилася її ринкова вартість, загальний розмір збитків становить 142 074,40 грн.

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_4, з урахуванням уточнених позовний вимог, просила суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 142 074,40 грн та моральну шкоду -

300 000 грн.

Заочним рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 21 червня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду

в розмірі 103 562,40 грн.

Стягнуто зі ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду

в розмірі 5 000 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Заочне рішення мотивоване тим, що рішенням Апеляційного суду Одеської області від 26 березня 2014 року зобов'язано ОСОБА_6 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_4 ? частиною квартири АДРЕСА_1. Усунуто перешкоди ОСОБА_4 у користуванні ? частиною квартири АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_4 до вказаної квартири. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 24 липня 2014 року рішення Апеляційного суду Одеської області від 26 березня 2014 року залишено без змін. Таким чином, неправомірними діями ОСОБА_6 порушено право власності ОСОБА_4, що встановлено попередніми рішеннями суду, які набрали законної сили, та постановами державного виконавця про відновлення примусового виконання рішення Апеляційного суду Одеської області від 26 березня 2014 року.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 20 вересня 2018 року заочне рішення Приморського районного суду міста Одеси від 21 червня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами на підтвердження завдання матеріальної шкоди у зв'язку з невикористанням ? частки спірної квартири у розмірі 103 562,40 грн. та можливості реального отримання позивачем вказаних доходів.

У касаційній скарзі ОСОБА_4., в інтересах якої діє адвокат Жучкова С. І., просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції і залишити в силі заочне рішення суду першої, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі

з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також

у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити

у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суди встановили, що ОСОБА_4 є власницею ? частки квартири № 31

у будинку № 50/52 на вулиці Осипова у місті Одесі на підставі свідоцтва про право власності на житло, зареєстрована у вказаній квартирі з 13 травня 1992 року.

ОСОБА_6 перебувала в шлюбі з батьком позивача -

ОСОБА_7 з 13 березня 2004 року, який був зареєстрований у спірній квартирі з 27 серпня 1951 року та помер 17 грудня 2012 року.

07 березня 2007 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 укладений договір довічного утримання, відповідно до умов якого

за останньою було оформлено право власності на квартиру АДРЕСА_1. Відповідач зареєстрована у спірній квартирі з 20 лютого 2008 року.

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 24 грудня

2013 року визнано недійсним договір довічного утримання та вселення ОСОБА_6 до квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 26 березня 2014 року рішення Приморського районного суду міста Одеси від 24 грудня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким зобов'язано ОСОБА_6 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_4 ? частиною квартири АДРЕСА_1. Усунуто перешкоди ОСОБА_4 в користуванні ? частиною спірної квартири шляхом вселення ОСОБА_4 до квартири.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 24 липня 2014 року рішення Апеляційного суду Одеської області від 26 березня 2014 року залишено без змін.

Відповідно до акта державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 22 квітня 2015 року ОСОБА_4 вселена до квартири АДРЕСА_1.

01 червня 2016 року ОСОБА_4 повторно примусово вселена до спірної квартири. ОСОБА_6 роз'яснено вимоги статті 382 КК України у разі невиконання судових рішень. Однак, 02 червня 2016 року ОСОБА_6 змінила замки у спірній квартирі та продовжила чинити перешкоди в її користуванні ОСОБА_4

Таким чином, неправомірними діями відповідача порушено право власності позивача, що встановлено рішеннями судів попередніх інстанцій, які набрали законної сили.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частин першої, третьої, сьомої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною першої статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтями 16, 22 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами на підтвердження завдання їй матеріальної шкоди у зв'язку з невикористанням ? частки квартири.

Встановивши, що висновок будівельно-технічного експертного дослідження від 28 листопада 2014 року та висновок судово-будівельної технічної експертизи від 17 листопада 2015 року є необґрунтованими, апеляційний суд дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для відшкодування матеріальної шкоди.

Разом з тим, вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування, та встановивши, що неправомірними діями та протиправною поведінкою відповідача позивачу завдано моральних та душевних страждань, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність рішень не впливають, в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у зв'язку з порушенням права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якої діє адвокат Жучкова Світлана Ігорівна, на постанову Апеляційного суду Одеської області від 20 вересня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В. С. Висоцька

В. В. Пророк