Постанова

Іменем України

31 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 1512/2-591/11-ц

провадження № 61-24692св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

представник позивача - Тавровський Сергій Григорович,

відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 червня 2016 року у складі судді Луняченка В. О. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 23 січня 2017 року у складі колегії суддів: Станкевича В. А., Сєвєрової Є. С., Сидоренко І. П.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У червні 2010 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитними договорами і звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовна заява мотивована тим, що 10 лютого 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), і ОСОБА_7 було укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 35 000,00 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення кредиту до 10 лютого 2013 року.

З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, 10 лютого 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», з однієї сторони, та ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_5, з іншої сторони, було укладено договір іпотеки, за умовами якого іпотекодавці передали в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1, яка належить їм на праві приватної спільної часткової власності у рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 29 вересня 1995 року Управлінням житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Одеської міської ради.

Також, 10 лютого 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_3 було укладено договір поруки, за умовами якого останній зобов'язався відповідати перед кредитором за виконання позичальником усіх її зобов'язань за кредитним договором від 10 лютого 2006 року.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору від 10 лютого 2006 року станом на 14 березня 2011 року утворилася заборгованість у розмірі 35 482,13 дол. США, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 21 655,14 дол. США, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 10 882,79 дол. США; пені у розмірі 2 944,20 дол. США.

04 вересня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 15 508,00 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,00 % річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення кредиту до 04 вересня 2013 року.

З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, 04 вересня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_3 було укладено договір застави транспортного засобу, відповідно до якого ОСОБА_3 передав в заставу рухоме майно, а саме - легковий автомобіль Chevrolet Lacetti, номерний знак НОМЕР_1, який належить заставодавцю на праві приватної власності згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 31 серпня 2006 року.

Також, 04 вересня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_7 було укладено договір поруки, за умовами якого остання зобов'язалася відповідати перед кредитором за виконання позичальником усіх його зобов'язань за кредитним договором від 04 вересня 2006 року.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору від 04 вересня 2006 року станом на 14 березня 2011 року утворилася заборгованість у розмірі 16 366,65 дол. США, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 10 907,96 дол. США, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 4 270,27 дол. США; пені у розмірі 1 188,42 дол. США.

05 квітня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_7 було укладено договір про надання споживчого кредиту, за умовами якого остання отримав кредит у розмірі 70 000,00 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,50 % річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення кредиту до 05 квітня 2017 року.

З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, 05 квітня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», з однієї сторони, та ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_5, з іншої сторони, було укладено договір іпотеки, за умовами якого іпотеко давці передали в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1, яка належить їм на праві приватної спільної часткової власності у рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 29 вересня 1995 року Управлінням житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Одеської міської ради.

Також, 05 квітня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_3 було укладено договір поруки, за умовами якого останній зобов'язався відповідати перед кредитором за виконання позичальником усіх її зобов'язань за кредитним договором від 05 квітня 2007 року.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору від 05 квітня 2007 року станом на 14 березня 2011 року утворилася заборгованість у розмірі 90 930,83 дол. США, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 59 503,97 дол. США, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 26 062,45 дол. США; пені у розмірі 5 364,41дол. США.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» і ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу права вимоги, за умовами якого до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за вищевказаними кредитними договорами від 10 лютого 2006 року, від 04 вересня 2006 року, від 05 квітня 2007 року та за договорами поруки і іпотеки, укладеними на забезпечення виконання зобов'язань за вказаними кредитними договорами. Отже, згідно з положеннями статей 512, 514 ЦК України новим кредитором за цими зобов'язаннями стало ПАТ «Дельта Банк».

На підставі вказаного, ПАТ «Дельта Банк», з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 21 березня 2011 року, просило суд:

- стягнути з ОСОБА_7 заборгованість за кредитним договором від 10 лютого 2006 року у загальному розмірі 35 482,13 дол. США;

- звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 10 лютого 2006 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк», з однієї сторони, та ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_5, з іншої сторони, а саме - квартиру АДРЕСА_1, шляхом продажу цього майна на прилюдних торгах, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 10 лютого 2006 року у загальному розмірі 35 482,13 дол. США;

- стягнути солідарно з ОСОБА_8 і ОСОБА_7 заборгованість за кредитним договором від 04 вересня 2006 року у загальному розмірі 16 366,65 дол. США;

- стягнути солідарно з ОСОБА_8 і ОСОБА_7 заборгованість за кредитним договором від 05 квітня 2007 року у загальному розмірі 90 930,83 дол. США;

- звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 05 квітня 2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк», з однієї сторони, та ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_5, з іншої сторони, а саме - 3/4 частини квартири АДРЕСА_1, шляхом продажу цього майна на прилюдних торгах, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 05 квітня 2007 року у загальному розмірі 90 930,83 дол. США.

Заперечуючи проти задоволення позову ПАТ «Дельта Банк», у серпні 2012 року ОСОБА_4, в інтересах ОСОБА_6, пред'явила зустрічний позов до ПАТ «УкрСиббанк», в якому просила визнати недійсними договори іпотеки, укладені між АКІБ «УкрСиббанк», з однієї сторони, та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, з іншої сторони, 10 лютого 2006 року та 05 квітня 2007 року, за умовами яких останні передали в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1, яка належить їм на праві приватної спільної часткової власності.

Зустрічна позовна заява ОСОБА_4 мотивована тим, що оспорювані іпотечні договори необхідно визнати недійсними, оскільки на момент їх укладення один із іпотекодавців, а саме - ОСОБА_6 не усвідомлював значення своїх дій і не міг керувати ними, що підтверджується рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28 березня 2012 року, яким ОСОБА_6 було визнано недієздатним.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 30 травня 2013 року позовну заяву ПАТ «Дельта Банк» на підставі пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року залишено без розгляду.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30 травня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02 квітня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 липня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсними договори іпотеки, укладені 10 лютого 2006 року і 05 квітня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», з однієї сторони, та ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_5, з іншої сторони, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами від 10 лютого 2006 року і 05 квітня 2007 року, за умовами яких ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3 і ОСОБА_5 передали в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1, яка належить іпотекодавцям на праві приватної спільної часткової власності у рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 29 вересня 1995 року Управлінням житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Одеської міської ради.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 19 листопада 2014 року скасовано ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 30 травня 2013 року про залишення без розгляду позовної заяви ПАТ «Дельта Банк», справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ«Дельта Банк» про визнання поруки припиненою.

Зустрічна позовна заява ОСОБА_3 мотивована тим, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами від 10 лютого 2006 року та 05 квітня 2007 року, укладеними між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_7, між ним та АКІБ «УкрСиббанк» були укладені відповідні договори поруки від 10 лютого 2006 року і від 05 квітня 2007 року. Договорами поруки не встановлений строк їх припинення, а лише зазначено, що вони діють до повного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором. Згідно з наданих АКІБ «УкрСиббанк» розрахунків заборгованості за кредитними договорами від 10 лютого 2006 року та 05 квітня 2007 року позичальник припинила виконання своїх зобов'язань у жовтні 2008 року. Отже, у банка починаючи з листопада 2008 року виникло право вимоги за цими договорами, однак із позовом до суду, у тому числі до поручителя, кредитор звернувся лише у червні 2010 року. Вказане свідчить, що кредитором пропущено встановлений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення вимог до поручителя, що є підставою для припинення поруки.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 21 червня 2016 року зустрічний позов ОСОБА_3 прийнято до спільного розгляду із позовом ПАТ «Дельта Банк».

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 21 червня 2016 року частково задоволено позов ПАТ «Дельта Банк».

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 10 лютого 2006 року у розмірі 35 482,13 дол. США, що за курсом Національного банку України складає 281 554,28 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 21 655,14 дол. США, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 10 882,79 дол. США, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 1 582,31 дол. США, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 1 361,89 дол. США.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 05 квітня 2007 року у розмірі 90 930,83 дол. США, що за курсом Національного банку України складає 721 545,22 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 59 503,97 дол. США, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 26 062,45 дол. США; пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 2 139,98 дол. США; пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 3 224,43 дол. США.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 04 вересня 2006 року у розмірі 16 366,65 дол. США, що за курсом Національного банку України складає 129 871,01 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 10 907,96 дол. США; заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 4 270,27 дол. США; пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 675,50 дол. США; пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 512,92 дол. США.

Відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості у солідарному порядку із поручителів ОСОБА_7 і ОСОБА_3 та про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано припиненою поруку, яка виникла на підставі договору поруки від 10 лютого 2006 року, укладеного між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк».

Визнано припиненою поруку, яка виникла на підставі договору поруки від 05 квітня 2007 року, укладеного між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк».

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Дельта Банк» судові витрати у розмірі 1 820,00 грн, які складаються з судового збору у розмірі 1 700,00 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до статей 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору, тому, встановивши, що основне зобов'язання за кредитними договорами не виконано, суд стягнув заборгованість з позичальників, погодившись із розрахунком банку.

Пунктом 5.5 кредитних договір від 10 лютого 2016 року і від 05 квітня 2007 року сторонами погоджено, що за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів строком більше ніж на 5 календарних днів, банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав. Тому, встановивши, що позичальники за кредитними договорами від 10 лютого 2016 року, 04 вересня 2006 року і від 05 квітня 2007 року свої зобов'язання з повернення кредитних коштів припинили виконувати у листопаді 2008 року, суд вважав, що з цього часу у банка згідно з пунктом 5.5 кредитного договору виникло право вимоги, а з позовом до поручителя кредитор звернувся лише у червні 2010 року, тобто з пропуском строку, встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України, що є підставою для припинення поруки.

У задоволенні вимог банку про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд відмовив, оскільки рішенням суд, яке набрало законної сили, визнано недійсними договір іпотеки від 10 лютого 2006 року, укладений з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 10 лютого 2006 року, та іпотечний договір від 05 квітня 2007 року, укладений з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 05 квітня 2007 року.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23 січня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» відхилено. Рішення Київського районного суду міста Одеси від 21 червня 2016 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що відповідно до статей 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору. Встановивши, що основне зобов'язання за кредитними договорами не виконано, суд стягнув заборгованість за цими договорами з позичальника, визнавши, що розмір заборгованості відповідає вимогам закону та умовам договору. Суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив зустрічний позов ОСОБА_3, оскільки вимогу до поручителя було пред'явлено з пропуском строку, встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України. Оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, визнано недійсними договори іпотеки, і ці обставини згідно з частиною третьою статті 61 ЦПК України 2004 року не підлягають доказуванню, місцевий суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки.

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про повне задоволення позову ПАТ «Дельта Банк» і відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3

Касаційна скарга не містить доводів в частині незгоди із судовими рішеннями щодо задоволення вимог банку та щодо відмови у задоволенні вимог про звернення стягнення на предмет іпотек. Отже, судові рішення у цій частині відповідно до статті 400 ЦПК України в касаційному порядку не переглядаються.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди безпідставно відмовили у задоволенні вимог банку про стягнення заборгованості за кредитними договорами від 10 лютого 2006 року, 04 вересня 2006 року і від 05 квітня 2007 року з поручителів у солідарному порядку з позичальниками, оскільки вимогу до них було пред'явлення у межах строків, встановлених частиною четвертою статті 559 ЦК України. При цьому, банк не скористався правом дострокової вимоги, передбаченим пунктами 1.2.2, 1.3.4, 5.5 кредитних договорів, як помилково вважали суди.

Відзив на касаційну скаргу учасниками справи не подано.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У частині третій статті 400 ЦПК України визначено, що суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що 10 лютого 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», і ОСОБА_7 було укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 35 000,00 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення кредиту до 10 лютого 2013 року.

З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, 10 лютого 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», з однієї сторони, та ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_5, з іншої сторони, було укладено договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3 і ОСОБА_5 передали в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1, яка належить іпотекодавцям на праві приватної спільної часткової власності у рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 29 вересня 1995 року Управлінням житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Одеської міської ради.

Також, 10 лютого 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_3 було укладено договір поруки, за умовами якого останній зобов'язався відповідати перед кредитором за виконання позичальником усіх її зобов'язань за кредитним договором від 10 лютого 2006 року.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору від 10 лютого 2006 року станом на 14 березня 2011 року утворилася заборгованість у розмірі 35 482,13 дол. США, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 21 655,14 дол. США, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 10 882,79 дол. США; пені у розмірі 2 944,20 дол. США.

04 вересня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 15 508,00 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,00 % річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення кредиту до 04 вересня 2013 року.

З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, 04 вересня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_3 було укладено договір застави транспортного засобу, відповідно до якого ОСОБА_3 передав в заставу рухоме майно, а саме - легковий автомобіль Chevrolet Lacetti, номерний знак НОМЕР_1, який належить заставодавцю на праві приватної власності згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 31 серпня 2006 року.

Також, 04 вересня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_7 було укладено договір поруки, за умовами якого остання зобов'язалася відповідати перед кредитором за виконання позичальником усіх його зобов'язань за кредитним договором від 04 вересня 2006 року.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору від 04 вересня 2006 року станом на 14 березня 2011 року утворилася заборгованість у розмірі 16 366,65 дол. США, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 10 907,96 дол. США, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 4 270,27 дол. США; пені у розмірі 1 188,42 дол. США.

05 квітня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_7 було укладено договір про надання споживчого кредиту, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 70 000,00 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,50 % річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення кредиту до 05 квітня 2017 року.

З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, 05 квітня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», з однієї сторони, та ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_5, з іншої сторони, було укладено договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3 і ОСОБА_5 передали в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1, яка належить іпотекодавцям на праві приватної спільної часткової власності у рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 29 вересня 1995 року Управлінням житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Одеської міської ради.

Також, 05 квітня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_3 було укладено договір поруки, за умовами якого останній зобов'язався відповідати перед кредитором за виконання позичальником усіх її зобов'язань за кредитним договором від 05 квітня 2007 року.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору від 05 квітня 2007 року станом на 14 березня 2011 року утворилася заборгованість у розмірі 90 930,83 дол. США, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 59 503,97 дол. США, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 26 062,45 дол. США; пені у розмірі 5 364,41дол. США.

08 лютого 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» і ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу права вимоги, за умовами якого до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за кредитними договорами від 10 лютого 2006 року, від 04 вересня 2006 року, від 05 квітня 2007 року та за договорами поруки і іпотеки, укладеними на забезпечення виконання зобов'язань за цими кредитними договорами.

Отже, згідно з положеннями статей 512, 514 ЦК України новим кредитором за цими зобов'язаннями стало ПАТ «Дельта Банк».

Відмовляючи у задоволенні вимог ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за кредитними договорами з поручителів та задовольняючи зустрічний позову ОСОБА_3, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що порука за договорами поруки від 10 лютого 2006 року і від 05 квітня 2007 року, укладеними між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_3, та договором від 04 вересня 2006 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_7, оскільки умовами кредитних договорів, на забезпечення, яких було укладено вказані договори поруки, передбачено право банку змінити термін погашення всієї суми кредиту у випадку порушення позичальником термінів повернення кредиту або сплати процентів за його користування більше ніж на 5 календарних днів. Таким чином, встановивши, що позичальники свої зобов'язання за кредитними договорами від 10 лютого 2006 року і від 05 квітня 2007 року припинили виконувати у жовтні 2008 року, суд дійшов висновку, що у банка в порядку встановленому пунктом 5.5 кредитних договорів у листопаді 2008 року виникло право дострокової вимоги всієї суми кредиту, однак, із позовом до суду з вимогами до поручителів він звернувся лише у червні 2010 року, тобто з пропуском строку, встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України.

З таким висновком судів погодитися не можна.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК Україниякщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

У пункті 5.5 кредитних договорів від 10 лютого 2006 року, від 04 вересня 2006 року, від 05 квітня 2007 року сторонами погоджено, що у випадку порушення позичальником термінів повернення кредиту (основної суми) та/або термінів сплати процентів за користування кредитом більше ніж на 5 календарних днів, банк має право змінити термін погашення кредиту та процентів за користування кредитом у порядку, визначеному у розділі 11 договорів.

У розділі 11 вказаних кредитних договорів сторони погодили, що у випадку застосування будь-якого з пунктів 2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.9, 7.4, 9.2 договору та/або настання обставин, що передбачені вищевказаними пунктами, банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав. При цьому термін повернення кредиту вважається таким, що настав, а кредит - обов'язковим до повернення з моменту отримання позичальником відповідної письмової вимоги банку. В цьому випадку позичальник зобов'язується достроково повернути отриманий кредит та плату за користування кредитом в установлений заново термін у повному обсязі. В будь-якому випадку новий строк повернення кредиту та плати за кредит згідно з вимогами банку не може перевищувати 14 календарних днів з дати відправлення банком вказаної вимоги позичальнику. Така вимога направляється на адресу позичальника листом (цінним з описом та повідомленням про вручення) або доставляється кур'єром.

Відповідно до принципу змагальності сторін, закріпленого у статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Розглядаючи справу, апеляційний суд не врахував, що пунктом 5.5 кредитних договорів від 10 лютого 2006 року, від 04 вересня 2006 року, від 05 квітня 2007 року встановлено право, а не обов'язок кредитора визнати термін виконання кредиту таким, що настав, однак, не встановив, якими доказами підтверджено, що кредитор реалізував це право у порядку, встановленому розділом 11 кредитних договорів та змінив строк виконання основного зобов'язання.

При новому розгляді справи апеляційному суду слід звернути увагу на правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12, провадження № 14-145цс18.

Ураховуючи, що фактичні обстави справи не встановлені, оцінка доказам не надана, суд касаційної інстанції у силу своїх процесуальних повноважень позбавлений можливості ухвалити рішення по суті.

Відповідно до пунктів 1, 2 і 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Оскільки апеляційний суд не встановив фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, не перевірив доводи і надані сторонами докази, то ухвалене ним судове рішення в частині вирішення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за кредитними договорами та зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 23 січня 2017 рокув частині позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за кредитними договорами та зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник Б. І. Гулько Є. В. Синельников С. Ф. Хопта Ю. В. Черняк