Справа № 163/284/18 Головуючий у 1 інстанції: Гайдук А.Л.
Провадження № 22-ц/802/39/18 Категорія: 23 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л.В., Грушицького А.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Луцьку цивільну справу за позовом заступника військового прокурора Луцького гарнізону в інтересах держави в особі Луцького прикордонного загону ДПС України (військова частина НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за квартирну плату (утримання будинку) та спожиті комунальні послуги, за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 25 червня 2018 року,

в с т а н о в и в:

У лютому 2018 року заступник військового прокурора Луцького гарнізону на підставі ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», звернувся в суд з позовом в інтересах Луцького прикордонного загону ДПС України (військова частина НОМЕР_1 ), у якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за квартирну плату (утримання будинку) та спожиті комунальні послуги в сумі 30641,92 грн., мотивуючи вимоги тим, що відповідач ОСОБА_1 проживає у службовому приміщенні трьохкімнатній квартирі АДРЕСА_1 , загальною площею 93,20 кв.м.. Квартира перебуває на балансі Луцького прикордонного загону ДПС України та у 1993 році була надана ОСОБА_3 як військовослужбовцю, з яким 22.07.2014 року Луцьким прикордонним загоном був укладений договір найму службового жилого приміщення в будинку державного житлового фонду. Луцький прикордонний загін надає квартиронаймачам, проживаючим у службовому житлі, відповідні комунальні послуги, в тому числі електричну та теплову енергію, холодну воду та інше. ОСОБА_3 проживав у даному службовому житлі до 28.04.2017 року та знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю. Позивач зазначає, що оскільки ОСОБА_3 та його син відповідач ОСОБА_1 неналежно виконували обов`язки по сплаті квартирної плати та спожитих послуг, станом на 30.11.2017 року за ними утворилась заборгованість в розмірі 30641,92 грн., з якої: 22677,53 грн. заборгованість ОСОБА_3 та 7964,39 грн. заборгованість ОСОБА_1 , яку останні на неодноразові претензії в добровільному порядку не погасили. Так як відповідач ОСОБА_1 є прямим спадкоємцем ОСОБА_3 та успадковує його права й обов`язки, заступник військового прокурора просив усю суму заборгованості за квартирну плату (утримання будинку) та спожиті комунальні послуги стягнути саме з нього.

Ухвалою суду від 18.05.2018 року за клопотанням позивача до участі у справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_2 , яка в установленому порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 .

У зв`язку із наведеним, 17 травня 2018 року позивач змінив заявлені позовні вимоги та просив суд стягнути з ОСОБА_1 в користь Луцького прикордонного загону ДПС України заборгованість за квартирну плату (утримання будинку) та спожиті комунальні послуги в сумі 7964,39 грн., а з ОСОБА_2 - заборгованість в сумі 22677,53 грн.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 25 червня 2018 року позов задоволено частково. В задоволенні позову заступника військового прокурора Луцького гарнізону в інтересах держави в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за квартирну плату (утримання будинку) та спожиті комунальні послуги відмовлено.

Позов заступника військового прокурора Луцького гарнізону в інтересах держави в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за квартирну плату (утримання будинку) та спожиті комунальні послуги - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України заборгованість за надані комунальні послуги, яка утворилась за період з квітня по жовтень 2017 року включно, в загальній сумі 5252 гривні 87 копійок та судовий збір в розмірі 302гривні.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що оскаржує дане рішення в частині незадоволених позовних вимог, вважає, що прийняте рішення в цій частині є таким, що підлягає до скасування, оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду, не відповідають обставинам справи, та неправильно визначено відповідно до встановлених судом обставин правовідносини. Просить скасувати рішення суду частково і ухвалити нове рішення у частині незадоволених позовних вимог, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вважає, що апеляційна скарга є необгрунтованою, вимоги, викладені в ній, не відповідають фактичним обставинам справи та просить закрити апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 27 серпня 2018 року відкрито провадження у даній справі. 07 вересня 2018 року ухвалою апеляційного суду справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження на 01 жовтня 2018 року в приміщенні апеляційного суду без повідомлення учасників справи.

Указом Президента України №452 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» було ліквідовано Апеляційний суд Волинської області та утворено Волинський апеляційний суд.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи суду та негайно передає до новоутвореного суду судові справи та матеріали проваджень, що перебувають у володінні суду, що ліквідується.

Згідно з п.3 ч. 1, ч. 5 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу. У разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

У зв`язку із зазначеним матеріали судової справи №163/284/18 (22-ц/773/975/18) передано до Волинського апеляційного суду відповідно до акту прийому-передачі №1 від 02 жовтня 2018 року.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 жовтня 2018 року визначено суддів, які входять до складу колегії, а саме: головуючий суддя Федонюк С.Ю., судді Матвійчук Л.В та Русинчук М.М.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що заявлені вимоги до ОСОБА_2 були подані із пропуском строку, встановленого ст. 1281 ЦК України. Щодо вимог пред`явлених до відповідача ОСОБА_1 , то суд вважав, що позивачем надавалися відповідачу послуги з утримання будинку, в якому мешкає останній, та прибудинкової території, проте відповідач належним чином не оплачував надані послуги, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, яка підлягає примусовому стягненню в розмірі, встановленому судом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає у повній мірі.

Згідно з копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.06.2007 року серії НОМЕР_2 та витягом про реєстрацію права власності від 03.07.2007 року №15096055 власником житлового службового будинку В-1, площею 187,3 кв.м., який знаходиться на АДРЕСА_2 , є держава в особі Державної прикордонної служби України (а.с.18, 19).

Із довідки Луцького прикордонного загону від 05.12.2017 року №462 вбачається, що службове житло 3-х кімнатну квартиру загальною площею 93,20 кв.м. по АДРЕСА_1 у 1993 році було надано військовослужбовцю запасу - ОСОБА_3 на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 (а.с.8-9).

22.07.2014 року між Луцьким прикордонним загоном ДПС України та ОСОБА_3 укладено договір найму службового жилого приміщення, відповідно до якого наймодавець надає наймачу і членам його сім`ї: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , у користування житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , а саме ізольовану квартиру з 3-х кімнат, загальною площею 93,2 кв.м., житловою 51,20 кв.м., яка обладнана: водопостачанням холодної води, центральним опаленням, каналізацією, електропостачанням з лічильником (а.с.22-24).

ІНФОРМАЦІЯ_4 наймач ОСОБА_3 помер, у зв`язку із чим його знято з реєстрації у вказаному житлі (а.с.20, 126 на звороті).

З оглянутих в судовому засіданні суду першої інстанції матеріалів спадкової справи №125/2017 встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла його дружина ОСОБА_2 , на ім`я якої приватним нотаріусом Любомльського районного нотаріального округу Волинської області Семенюк Н.М. видано свідоцтва про право на спадщину за законом. Діти спадкодавця: ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в порядку та строки, передбачені ст.ст.1273, 1274 ЦК України, від прийняття спадщини відмовились на користь ОСОБА_2 (а.с.125-135).

Також встановлено, що у вищевказаному службовому житлі до 28.04.2017 року фактично проживали та були зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , а в подальшому і по сьогоднішній день ОСОБА_1 .

У зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , відповідно, втратою чинності, укладеного з останнім договору від 22.07.2014 року, 20.09.2017 року Луцьким прикордонним загоном на адресу ОСОБА_1 було надіслано для підписання два примірники договору про користування житловим приміщенням Луцького прикордонного загону, один з яких після підписання необхідно було повернути прикордонному загону. Окрім цього, відповідачу ОСОБА_1 повідомлено про суму заборгованості за проживання у службовому житлі станом на 20.09.2017 року (а.с.25, 26).

Згідно довідки Луцького прикордонного загону від 05.12.2017 року №463 та відомостей від 05.12.2017 року за №389, №390, заборгованість за утримання будинку та комунальні послуги ОСОБА_3 за період з березня 2012 року по березень 2017 року становить 22677,53 грн., а ОСОБА_1 за період з квітня по жовтень 2017 року 7964,39 грн. (а.с.10, 12, 13).

Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

П. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України добросовісність та розсудливість віднесено до загальних засад цивільного законодавства.

Судом встановлено, що Луцький прикордонний загін, будучи належно обізнаним про смерть боржника, яка сталась 28 квітня 2017 року до нотаріальної контори з заявою про визнання його вимог як кредитора до спадкоємців не звертався, вимоги до спадкоємця в судовому порядку не пред`являв, а звернувся із вимогами до ОСОБА_2 , уточнивши позов, -17.05.2018 року (а.с.174).

Отже, при вирішенні заявлених позовних вимог до ОСОБА_2 судом першої інстанції законно та обгрунтовано відмовлено у їх задоволенні з огляду на вимоги ч.2 ст.1281 ЦК України, а саме через пропуск строку пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців.

В частині задоволення позову колегія суддів також погоджується із висновками суду, зробленими з урахуванням вимог Закону.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договору у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

В силу ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі Типового договору.

Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу УРСР, Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених Кабінетом Міністрів України від 08 жовтня 1992 року, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов`язок споживача комунальних послуг щомісячно вносити плату за комунальні послуги.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Згідно зі ст. 67 ЖК УРСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Як вбачається з відомості №391 від 05.12.2017 року, ОСОБА_1 за період з квітня по жовтень 2017 року нараховано 7964,39 грн. квартплати та комунальних послуг, з яких: 81,84 грн. за утримання будинку, 4100,58 грн. за опалення, 23,66 грн. за холодну воду, 3057,60 грн. за електроенергію.

З відомості №390 від 05.12.2017 року встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 по квартплаті та комунальних послугах за вказаний період рівна сумі проведеного нарахування 7964,39 грн.

Як вбачається з довідки Луцького прикордонного загону від 05.12.2017 року №462, нарахування квартирної плати та комунальних послуг здійснюється згідно тарифів, розроблених житлово-експлуатаційним відділенням загону, які затверджені начальником Луцького прикордонного загону та погоджені органами місцевого самоврядування, зокрема у 2017 році за такими тарифами: квартирна плата 0,1464 грн. за 1 м.кв.; опалення 8,294 грн. за 1 м.кв.; холодна вода 1,82 грн. за 1 людину; електроенергія 1,68 грн. за 1 кВт (а.с.8-9).

Дані тарифи підтверджуються матеріалами справи, а саме:- рішенням виконавчого комітету Штунської сільської ради Любомльського району Волинської області від 27.12.2011 року №43, яким погоджено розрахунок тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для мешканців військового містечка по кожному будинку згідно з додатком №1, зокрема, по будинку, що по АДРЕСА_3 , розрахунок тарифу визначено у 0,1464 грн. за 1 м.кв. Згідно відомості №390, місячна плата за утримання будинку становить 13,64 грн. (0,1464 грн. х 93,20 кв.м.) (а.с.27-28);- рішенням Штунської сільської ради Любомльського району Волинської області від 26.04.2016 року №4/2 погоджено тариф за виробництво і постачання теплової енергії на службові житлові будинки військового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_5 » Луцького прикордонного загону 8,294 грн. за 1 кв.м. загальної площі житла/місяць. Згідно відомості №390, місячна плата за опалення становить 683,43 грн. (8,294 грн. х 82,40 кв.м. опалювальної площі) (а.с.30-32);- розрахунком квартирної плати та комунальних послуг, погодженим сільським головою Штунської сільської ради 25.02.2009 року та затвердженим начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 , в частині водопостачання, за яким вартість холодної води з 1-го мешканця в місяць становить 1,82 грн. (а.с.33-36).

З наведеного слідує, що розрахунки тарифів квартирної плати та плати за комунальні послуги затверджені у відповідності до вимог ст.ст.7, 31 Закону України № 1875-IV.

Відносно тарифу на електроенергію у 1,68 грн. за 1 кВт, то судом встановлено, що він відповідає тарифам на електроенергію, що відпускається населенню, з 1 березня 2017 року (пункту 1.5), затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 26.02.2015 року №220, оскільки з урахуванням статусу службового жилого будинку у військовому містечку « ІНФОРМАЦІЯ_5 », де проживає відповідач ОСОБА_1 , та який належить державі в особі Державної прикордонної служби України, для обрахунку вартості спожитої електроенергії береться тариф, як для населення, яке розраховується з енергопостачальною організацією за загальним розрахунковим засобом обліку та об`єднане шляхом створення юридичної особи, крім гуртожитків.

Дана обставина підтверджена листом Любомльської філії ПАТ «Волиньобленерго» від 22.04.2016 року №14-14-520 та вихідною телефонограмою ІНФОРМАЦІЯ_6 №195 від 24.01.2017 року щодо вжиття заходів по питанню переведення мешканців відомчого житлового фонду, в тому числі військового містечка «Висоцьк», на прямі розрахунки з енергопостачальними організаціями (а.с.111-112).

Віднесення відповідача до вказаної у п.1.5 постанови НКРЕ категорії населення також підтверджується наданими ОСОБА_2 квитанціями про оплату комунальних послуг за квітень - жовтень 2017 року, згідно яких отримувачем коштів є військова частина НОМЕР_1 , тобто позивач, а не електропостачальна організація.

Отже, судом вірно встановлено нарахування за період проживання відповідача ОСОБА_1 за сім місяців (з квітня по жовтень 2017 року): квартплата 95,48 грн. (13,64 грн. х 7); опалення - 4784,01 грн. (683,43 грн. х 7); холодна вода 12,74 грн. (1,82 грн. /1 людина/ х 7); електроенергія 3057,60 (згідно постанови НКРЕ), що в сукупності становить 7949,83 грн.

Як вказує ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як зазначає ст. 611 ч.1 п.1 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із наданих суду відповідачем ОСОБА_1 копій квитанцій від 08.06.2017 року, 10.07.2017 року, 15.08.2017 року, 11.09.2017 року, 11.10.2017 року, 08.11.2017 року, платником по яких значиться ОСОБА_3 , встановлено, що за квітень жовтень 2017 року проводилась оплата за утримання будинку та комунальних послуг на користь військової частини НОМЕР_1 , всього на суму 2696,96 грн. (а.с.158-160).

Також матеріалами справи встановлено, що відомості про заборгованість №389 від 05.12.2017 року, за якою станом на дату смерті ОСОБА_3 заборгованість по утриманню будинку відсутня (а.с.13).

Також даними відомостями встановлено та підтверджено, що з травня 2017 року були здійснені платежі, однак вказані суми оплати зараховано на погашення боргу за утримання будинку та комунальні послуги за 2012 рік, який рахувався за спадкодавцем ОСОБА_3 (а.с.13-15).

Враховуючи наявність у матеріалах справи документів (квитанцій), на підтвердження здійснення відповідачем ОСОБА_1 оплати за спожиті комунальні послуги надані позивачем, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги та не бере їх до уваги.

Таким чином, суд першої інстанції встановивши, що позивач надає перелік визначених комунальних послуг користувачу квартири ОСОБА_1 , а саме відповідачу та здійснює утримання даного будинку, а відповідач користується наданими послугами, дійшов до правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки відповідач має заборгованість перед позивачем, яка підлягає стягненню. Крім того, дійшов правильного висновку про те, що стягненню підлягає заборгованість в сумі 5252,87 грн., яка становить різницю між поточної заборгованості та суми вже сплачених платежів.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом було дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Відповідно до ч. 1ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких підстав, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення.

Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 25 червня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді