Справа № 214/3482/18
2/214/2141/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
03 жовтня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого судді - Ткаченка А.В.
при секретарі - Фастовець Ю.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, у місті ОСОБА_1, цивільну справу № 214/3482/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, -
Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою про визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 27 в будинку № 13 по вул. Покровській у місті Кривому Розі.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що їй на підставі договору дарування на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. У вказаній квартирі зареєстрований її син ОСОБА_3 В 2011 році її син ОСОБА_3 за своїм власним рішенням виявив бажання проживати разом зі своїм батьком в м. Києві. Адресу їх місця проживання вона не знає, оскільки ні з сином, ні з чоловіком не спілкується. Таким чином, більше семи років відповідач за вказаною адресою не проживає, що підтверджується актом складеним мешканцями будинку. Відповідач право власності на квартиру не має, комунальні послуги не сплачує, тому позивач просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Позивач ОСОБА_2 до зали судового засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечували проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_3 будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до зали судового засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.
На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав.
Згідно довідки виданої довідково-інформаційною службою НОВА КОМ за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано три особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ( а.с.5);
Відповідно д акту від 31.05.2018 року, складеного мешканцями будинку № 13 розташованого по вул. Покровська, ОСОБА_3 з 2011 року по теперішній час не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6)
Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, його батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.7)
Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 726 від 2005 року. (а.с.8)
Відповідно до свідоцтва про шлюб ОСОБА_9 уклав шлюб з ОСОБА_8 про, що 03.10.2014 року складено відповідний актовий запис № 569 . Після державної реєстрації шлюбу, прізвище дружини змінено на ОСОБА_2 (а.с.10)
Згідно договору дарування від 28.05.2002 року ОСОБА_6 на прав приватної власності належить квартира розташована за адресою: АДРЕСА_3. (а.с.13).
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
У відповідності до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Разом з тим, положенням ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачено юридичну підставу втрати членом сім'ї власника (у тому числі колишнім членом сім'ї власника) права на користування житлом власника, а саме - відсутність члена сім'ї власника житла без поважних причин понад один рік за таким місцем проживання (у житлі), якщо інше не встановлено домовленістю із власником або законом.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідний правовий висновок, викладено ВСУ у постанові від 15.05.2017 року по справі № 6-2931цс16.
Крім того, відповідно до розяснень Верховного Суду України, в разі виникнення спору між власником житла і членами його сімї суди повинні врахувати, що право члена сімї на користування житлом є сервітутним, у звязку із чим його припинення повинно відбуватися відповідно до вимог ст. ст. 405, 406 ЦК України. На переконання Верховного Суду України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника за наявності обставин, які мають істотне значення, або через відсутність без поважних причин члена сімї, понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо іншого не встановлено домовленістю між ними і власником житла.
Таким чином, при вирішенні питання про втрату права користування житлом члена сім'ї власника житла з'ясуванню підлягає як термін його відсутності, так і поважність причин такої відсутності.
Отже, суд на підставі наданих письмових доказів, приходить до висновку, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира розташована за адресою: АДРЕСА_3. Позивач, як власник вищезазначеної квартири, в звязку з наявністю в ній зареєстрованих осіб, які не проживають в спірній квартирі без поважних причин понад один рік, а саме з 2011, позбавлена можливості реалізувати своє право як власника майна. Судом встановлено, що відповідач не проживає у зазначеній квартирі без поважних причин понад один рік (а.с. 6) та не сплачує за комунальні послуги.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, позовні вимоги ОСОБА_2 щодо визнання ОСОБА_3 таким що втратив право користуватись квартирою № 27 у будинку № 13 по вул. Покровській у м. Кривому Розі в Дніпропетровській області, є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки єдиним способом захисту цивільного права - права на користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд, є визнання останнього таким, що втратила право користуватись житловим приміщення, яке належить позивачу на праві приватної власності.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Таким чином, у звязку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 704,60 грн., сплачений останньою під час звернення з позовом до суду (а.с. 1).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 321, 386, 401, 402, 405, 717 ЦК України, ст.ст. 9, 64, 65, 156 ЖК України, ст.ст. 4, 3, 76, 77, 81, 82, 89, 141, 259, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 таким що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_4.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати повязані зі сплатою судового збору в розмірі 704 ( сімсот чотири ) грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо повне рішення не було вручене в день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1.
Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.
Суддя А.В. Ткаченко