Справа № 484/3289/18
Провадження № 2/484/1420/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2018р.Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - Медведєвої Н.А.

секретар судового засідання - Бикова О.П.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Первомайську справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корнацьких" про витребування майна з чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_1, до ТОВ «Агрофірма Корнацьких» про витребування земельної ділянки площею 4,88га з кадастровим номером 482548800:01:000:0322, яка знаходиться в межах території Кумарівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Мотивуючи позовні вимоги, представник позивача вказала, що відповідач використовує зазначену земельну ділянку, яка є її власністю, без належної правової підстави та повернути її добровільне не бажає.

Ухвалою суду від 24.07.2018р. позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справах, постановлено розглядати справу в порядку загального судового засідання, визначений строк для надання відповіді на відзив.

21.09.2018р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач позов не визнав, зазначаючи, що між сторонами 01.11.2005р. був укладений договір оренди спірної земельної ділянки строком на 50 років, який був зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі від 16.02.2007р. за реєстровим №92. Однак оригінал договору суду надати неможливо, оскільки у відповідача він був вилучений правоохоронними органами у 2012р. З вказаної причини неможливо надати й завірену копію договору. Позивач отримує орендну плату за вказаним договором. Вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідь на відзив суду не надана.

На судовому засіданні представник позивача підтримала позов в повному обсязі та просила його задовольнити, зазначаючи, що позивач має у власності спірну земельну ділянку. У 2005р. вона надала довіреність іншій особі на укладення договору оренди зазначеної земельної ділянки з відповідачем та вважала, що такий договір укладений. Примірник договору оренди позивачу не був вручений. З того часу вона отримувала від відповідача гроші та зерно, які також вважала орендною платою. Коли вона звернулась до відповідача з проханням збільшити орендну плату, їй було повідомлено, що це не орендна плата, а соціальна допомога як інваліду. Звернувшись до суду у 2017р. із позовом про розірвання договору оренди позивач дізналась, що оригінал такого договору відсутній. Інформація про те, що оригінал такого договору вилучався правоохоронними органами у відповідача відсутня. Копія договору оренди, яка надана позивачем, не є договором, можливо це проект договору, оскільки відсутня інформація про розмір орендної плати. Чи підписувала такий договір позивач не памятає.

Представник відповідача проти позову заперечував, вказуючи, що відповідач використовує земельну ділянку, яка належить позивачеві, на підставі договору оренди, укладеного між сторонами та зареєстрованого згідно законодавства, позивач отримувала орендну плату, отже між сторонами існують договірні відносини. Оригінал договору оренди у відповідача був вилучений правоохоронними органами у звязку з розслідуванням кримінальної справи у 2012р. та він перебуває у матеріалах кримінального провадження.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Частинами 1 та 2 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позов пред'явлений на підставі ст. 1212 ЦК України, оскільки позивач стверджує, що відповідач використовує належну їй земельну ділянку без правової підстави.

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно позивачу, така позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 03.06.2015р. у справі №6-100цс15.

Судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки площею 4,88га з кадастровим номером :01:000:0322, яка знаходиться в межах території Кумарівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА№074355, виданого 21.02.2005р.

Частиною 2 статті 124 Земельного Кодексу України (в редакції, що діяла станом на час виникнення спірних відносин) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).

Умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначаються Законом України «Про оренду землі».

За змістом статей 18, 20 цього Закону в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Відповідно до листа відділу у Первомайському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 06.08.2018р. згідно з Книгою записів державної реєстрації договорів оренди землі по Кумарівській сільській раді між ОСОБА_3 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» 01.11.2005р. був укладений договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0322 площею 4,88га, який зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі від 16.02.2007р. за реєстраційним номером 2.

Згідно листа ТОВ «Агрофірма Корнацьких», наданого на вимогу суду у справі №484/4379/17 позивач отримувала протягом 2015-2017років орендну плату грошима та у натуральній формі пшеницею та ячменем.

Представник позивача стверджувала, що гроші та зерно, які отримувала позивач від відповідача є матеріальною соціальна допомогою як інваліду, але жодного доказу на підтвердження вказаного суду не надала.

Також суду не надані докази того, що вказаний вище договір оренди розірваний або визнаний судом недійсним.

Таким чином, починаючи з дня реєстрації договору оренди між сторонами існують договірні відносини.

Представник позивача вказала, що примірний договору оренди позивачу не вручався.

Представник відповідача вказав, що оригінал договору вилучений правоохоронними органами у 20012р. та не повернутий.

Відповідно до листа Управління Держгеокадастру у Первомайському районі Миколаївської області від 19.07.2017р. у звязку з тим, що 05.04.2012р. договори оренди, які укладались між ТОВ «Агрофірма Корнацьких» та орендодавцями були вилучені працівниками Первомайської ОДПІ, надати копію договору оренди укладеного між ТОВ «Агрофірма Корнацьких» та ОСОБА_3 не представляється можливим.

Однак відсутність у сторін оригіналу договору оренди землі не може свідчити про відсутність між сторонами договірних відносин.

Отже, викладене вище дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір є достатньою та належною правовою підставою для використання відповідачем земельної ділянки. Таким чином в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корнацьких" (місцезнаходження: вул. Леніна, 35/а с. Секретарка Кривоозерського району Миколаївської області, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, 319229340) про витребування земельної ділянки площею 4,8га з кадастровим номером 482548800:01:000:0322, яка знаходиться в межах території Кумарівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 ЦПК України.

Повне судове рішення складене 31.10.2018р.

Суддя Н.А.Медведєва