Справа № 201/8987/18
п/с № 2/174/459/2018
01 листопада 2018 року м. Вільногірськ
Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі :
головуючого судді - Данилюк Т.М.,
за участі секретаря Шарапової О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, в залі суду в м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Вільногірський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -
Позивач ОСОБА_1, звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ПАТ КБ «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Вільногірський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в якій просить визнати виконавчий напис від 05.10.2016 року, реєстраційний № 8725, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу-Бондар І.М., про стягнення заборгованості таким, що не підлягає виконанню.
З вказаним виконавчим написом позивач не згоден, так як вважає, що нотаріусом порушено вимоги законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом, оскільки стягнута заборгованість є спірною, виконавчий напис вчинено за відсутності документів, на підставі яких могла виникнути заборгованість, а його період перевищує 3 роки.
Ухвалою від 25.09.2018 року, було відкрито спрощене позовне провадження по даній справі з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов з доказами його обґрунтування. Копію ухвали та копію позовної заяви із додатками було надіслано відповідачеві за адресою його реєстрації.
У визначений в ухвалі строк відповідачем відзив не подано. Сторони про справі, будь-яких заяв та клопотань до суду не подавали.
Позивач в судове засідання, не зявився, своєю заявою просив закінчувати розгляд справи у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити проти заочного розгляду справи не заперечує.
Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надавав.
Третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу - ОСОБА_2, в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, разом з цим були надані копія виконавчого напису та документів, на підставі яких його було вчинено.
Третя особа - Вільногірський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не зявилися, про дату, місце та час судового розгляду повідомлялися належним чином.
Враховуючи вищевикладене та позицію позивача, ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2018 року визначений заочний розгляд по даній справі.
Виходячи з наведеного, беручи до уваги, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення в справі, у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, враховуючи при цьому, що позивач не заперечував з приводу ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Відповідно до ч.1ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Виконавчий напис вчинено на підставі наступних документів: копії заяви ПАТ КБ «Приватбанк», копії довіреності представника ПАТ КБ «Приватбанк», копій установчих документів ПАТ КБ «Приватбанк», копії витягу з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ПАТ КБ «Приватбанк», копії письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором № б/н від 14.08.2008р., копії розрахункового документу про оплату послуг поштового звязку, копії опису вкладення в цінний лист, копії розрахунку, копії паспортних даних ОСОБА_1 (а.с. 36-50).
Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (ст.18 ЦК України).
Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціямине більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.
Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.
Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року.
Згідно наявної в матеріалах справи виписки з рахунку боржника ОСОБА_1 з 16.09.2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» почав застосовувати штрафні санкції. Отже, за змістом ст.261 ЦК України перебіг трирічного строку давності почався для Банку щонайменше з вересня 2011 року, проте він звернувся із заявою про видачу виконавчого напису лише 03.10.2016 року, тобто поза межами вказаного строку.
У постанові ВСУ № 6-1926цс14 від 04 листопада 2015 року сформульована така правова позиція: «За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
При цьому нотаріусом, в порушення вимог п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» виконавчий напис вчинено на підставі копії кредитного договору, але в матеріалах наданих нотаріусом кредитний договір відсутній.
На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.
Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.
Дані обставини підтверджують те, що заборгованість не можна вважати безспірною.
Таким чином, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було зясовано чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними.
Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив нормист.88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 704, 80 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст.18,256,257,261 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», ст.ст. 2,10,76-81, 141, 263-265, 273,274, 279, 280-282, 284, 288 ЦПК України суд, -
Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Вільногірський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити в повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана до Вільногірського міського суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, однак у відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України 2017 р., до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Суддя Вільногірського міського суду
Дніпропетровської області ОСОБА_4