Справа № 143/817/18
28.09.2018 року Погребищенський районний суд Вінницької області
у складі: головуючого - судді Бойка А. В.,
з участю секретаря Шуваріної В. А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Погребище цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування працівником матеріальної шкоди, -
В провадженні Погребищенського районного суду перебуває цивільна справа за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування працівником матеріальної шкоди.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 09.02.2018 відповідач ОСОБА_2 була прийнята на роботу фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на посаду продавця продовольчих і непродовольчих товарів. Місце роботи відповідача ОСОБА_2 був магазин «ІНФОРМАЦІЯ_4», що знаходиться в АДРЕСА_1. Також між між працівником ОСОБА_2 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 09.02.2018 було підписано Договір про повну матеріальну відповідальність.
22.04.2018 ОСОБА_2 повинна бути здати зміну іншому продавцеві ОСОБА_3, проте відповідач намагалась уникнути передачі товару та ухилялась від проведення інвентаризації, мотивуючи це погіршенням стану здоров'я. Пізніше відповідач забрала свої речі та до магазину більше не приходила.
22.04.2018 проведено інвентаризацію товару у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_4», за результатами якої була виявлена нестача товару на суму 26 482 грн. 15к.
22.04.2018 продавцем ОСОБА_3 складено акт з якого вбачається, що вона прийняла товар в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_4» від відповідача на суму 392 417 грн. 80к. замість 418 899 грн. 95к., з нестачею товару на суму 26 482 грн. 15к.
Оскільки ОСОБА_2 відшкодувати майнову шкоду відмовляється, тому позивач звернувся з позовною заявою до суду, в якій просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 26 482 грн. 15к., а також понесені ним судові витрати.
07.08.2018 Погребищенським районним судом Вінницької області постановлено ухвалу про відкриття провадження в цивільній справі та призначено справу до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 10:00 год. 31.08.2018.
31.08.2018 головуючий суддя перебував у відпустці у зв'язку з чим розгляд справи було відкладено на 25.09.2018.
Ухвалою суду 25.09.2018 підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті на 28.09.2018 о 11:30 год.
До початку судового засідання позивач надіслав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд заслухати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. (а.с.32).
Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.41), про причини неявки суду не повідомила. Відзив не подала.
Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 09.02.2018 між відповідачем ОСОБА_2 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено трудовий договір (а.с.7) та договір про повну матеріальну відповідальність, відповідно до якого працівник ОСОБА_2, яка займає посаду продавця в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_4», що розташований в АДРЕСА_1, приймає повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей (а.с.8).
22.04.2018 при переданні зміни іншому продавцеві ОСОБА_3, відповідач ОСОБА_2 уникала передачі товару та ухилилась від проведення інвентаризації, мотивуючи це погіршенням стану здоров'я. Пізніше відповідач забрала свої речі та до магазину більше не приходила.
22.04.2018 проведено інвентаризацію товару у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_4», комісією у складі ФОП ОСОБА_1 та продавців ОСОБА_4, ОСОБА_3 За результатами інвентаризації комісією встановлено, що згідно накладних, відомостей, бухгалтерського обліку вартість товару у магазині на 22.04.2018 становить 418 899, грн. 95к., фактичний залишок товару на суму 392 417 грн. 80к., нестача товару на суму 26 482 грн. 15 к. (а.с. 13-17).
22.04.2018 продавцем ОСОБА_3 складено акт з якого вбачається, що вона прийняла товар в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_4» на суму 392 417 грн. 80к. замість 418 899 грн. 95к., з нестачею товару на суму 26 482 грн. 15к. (а.с.10).
Трудовий договір між відповідачем ОСОБА_2 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 розірвано 22.04.2018.
Згідно ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.
Відповідно до ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.
Пунктом 1 ч.1 ст. 134 КЗпП України визначено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.
Ст. 1351 КЗпП України передбачено, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей.
Відповідно до ст. 1353 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами.
Відповідно до ст. 136 КЗпП України покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.
Згідно ст.138 КЗпП України обов'язок доказування наявності умов для притягнення працівника до матеріальної відповідальності покладається на власника або уповноважений ним орган.
Пленум Верховного Суду України у постанові від 29 грудня 1992 року № 14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" зазначає, що суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі ст. ст.130,135-3,137 КЗпП України, залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.
Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, враховуючи що відповідачем внаслідок неналежного виконання нею своїх обов'язків дійсно завдана шкода ФОП ОСОБА_1, а між сторонами укладено договір про повну матеріальну відповідальність, суд вважає що позов підлягає задоволенню в повному обсязі та з відповідача на користь ФОП ОСОБА_1 підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 26 482 грн. 15к. завдана відповідачем під час виконання трудових обов'язків.
Оскільки, позов задоволено то відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім та підтверджені витрати по оплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80к. (а.с.1).
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141 ч.1, 247 ч.2, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 132, 134, 136, 138 Кодексу законів про працю України, Постановою пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками", суд,
Позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_2, матеріальну шкоду в розмірі 26 482 грн. 15 к. (двадцять шість тисяч чотириста вісімдесят дві гривні п'ятнадцять копійок) завдану під час виконання трудових обов'язків.
Стягнути з Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_2, витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 грн. 80к. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Погребищенський районний суд.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя