Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/3926/18 Головуючий у 1-й інст. Полонець С. М.
Категорія 30 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року

Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г. С., Миніч Т. І.,

за участю секретаря Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/3926/18 за позовом ОСОБА_1, яка діє у своїх інтересах та як законний представник неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, як законних представників неповнолітнього ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 26 липня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Полонця С.М. в м. Житомир,

в с т а н о в и в :

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, який у процесі розгляду справи неодноразово уточнювала та в остаточному варіанті від 11.06.2018 просила суд стягнути із відповідачів, які діють в інтересах ОСОБА_5 в солідарному порядку на її користь 495 грн 61 коп. матеріальної шкоди, 2000 грн моральної шкоди та на користь неповнолітнього ОСОБА_2 8000 грн моральної шкоди. Позовні вимоги мотивувала тим, що під час перерви у школі, де навчаються неповнолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_5, останній побив її сина, чим спричинив йому тілесні ушкодження, внаслідок чого ОСОБА_2 перебував на лікуванні у лікарні. В результаті вказаних подій, позивачу була завдана матеріальна шкода, яка полягає у витратах на купівлю ліків та втраченому заробітку, оскільки позивач була вимушена брати відпустку без збереження заробітної плати на один робочий день. Також, внаслідок неправомірних дій неповнолітнього ОСОБА_5, позивачу та її сину була завдана моральна шкода.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 26 липня 2018 року позов ОСОБА_1, яка діє у своїх інтересах та як законний представник неповнолітнього ОСОБА_2 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення було ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Зазначає, що судом не було враховано висновок судово-медичного експерта, відповідно до якого, було встановлено причинний зв'язок між протиправною поведінкою ОСОБА_5 та спричиненими тілесними ушкодженнями ОСОБА_2

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та виходячи лише з показів неповнолітніх свідків під час досудового розслідування, які є безпосередніми учасниками бійки та обоє отримали тілесні ушкодження, суд позбавлений можливості встановити винну особу у даному конфлікті та причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою. А також, враховуючи відсутність у матеріалах справи належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів наявності вини неповнолітнього ОСОБА_5 у спричиненні матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_1 та її неповнолітньому сину ОСОБА_2

Проте погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 лютого 2018 року до Житомирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області звернулась ОСОБА_1 із заявою про те, що 27 лютого 2018 року о 12.30 год в приміщенні ЗОШ №8 за адресою: м. Житомир, м-н Згоди, 5 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав тілесні ушкодження в область обличчя від ОСОБА_5

Відомості по даному факту внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000917 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Постановою слідчого Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області від 22 березня 2018 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000917 від 28 лютого 2018 року, закрито у зв'язку із встановленою відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Із змісту постанови вбачається, що на момент вчинення злочину ОСОБА_5 було 15 років. Кримінальна відповідальність за умисне нанесення тілесних ушкоджень наступає з 16 років. У зв'язку з цим у вказаному кримінальному провадженні відсутній склад злочину, а саме - суб'єкт.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2

Таким чином, кримінальне провадження було закрито відносно ОСОБА_5 у зв'язку з недосягненням ним 16 -річного віку, з якого наступає кримінальна відповідальність за умисне нанесення тілесних ушкоджень.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Отже, для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди, необхідна сукупність таких обов'язкових умов: наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди.

Вказані положення є загальними щодо відшкодування шкоди. Разом тим, правовідносини щодо відшкодування шкоди завданої неповнолітньою особою регулюються спеціальними нормами ЦК України.

Так, згідно ст.1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Відповідно до ч.1 ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Допитаний в суді першої інстанції неповнолітній ОСОБА_7 пояснив, що 27.02.2018 в школі №8 на другому поверсі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розмовляли в холі. Потім на сходах почалася бійка, під час якої ОСОБА_5 наніс ОСОБА_2 два удари по голові в ніс і іншу сторону голови. ОСОБА_2 його штовхнув, той впав, їх розборонили. У ОСОБА_2 з носу текла кров, їх відвели в медпункт, потім викликали швидку. Раніше між ними іноді були сварки, які доходили до бійок.

З медичних документів, а саме копії медичної картки стаціонарного хворого №1417, консультаційного висновку спеціаліста №1588, довідки №1417 вбачається, що ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в педіатричному відділенні №3 ЦДМЛ з 28 лютого по 07 березня 2018 року із діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку, закритий перелом кісток носа.

Відповідно до висновку експерта №431 від 28.02.2018, у ОСОБА_2 виявлено синці на обличчі, перелом кісток спинки носу, струс головного мозку, які утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, не виключено в термін та за обставин, вказаних обстеженим та відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я.

Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що ОСОБА_3, ОСОБА_4 є батьками неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Враховуючи, що неповнолітній ОСОБА_5, який заподіяв матеріальну шкоду, не має майна, достатнього для відшкодування завданої шкоди, то відповідальність за завдану ним шкоду зобов'язані нести його батьки не в солідарному, а в пропорційному порядку, оскільки згідно з ч.1 ст.1190 ЦК України лише особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Таким чином, підлягає стягненню з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 247 грн 81 коп. матеріальної шкоди з кожного із розрахунку 495 грн 61 коп. : 2 = 247 грн 81 коп.

Доводи представника відповідачів проте, що ОСОБА_5 здійснював самозахист у стані необхідної оборони від протиправних силових дій ОСОБА_2 спростовуються показами свідка ОСОБА_7 та матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що неповнолітній ОСОБА_5 був доставлений 27.02.2018 швидкою медичною допомогою до спеціалізованого центру по наданню допомоги дітям з гострою травмою з діагнозом: забій м'яких тканин тім'яної ділянки, вегетативна реакція на стрес. Будь-яких інших тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 виявлено не було.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до роз'яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди не визначений на законодавчому рівні, а тому суд визначає його залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості, визначених ст. 3 ЦПК України.

Враховуючи обставини заподіяння ОСОБА_5 моральної шкоди ОСОБА_2 у зв'язку із нанесенням йому тілесних ушкоджень, тривалість вимушених змін у його житті та виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 700 грн з кожного відповідача.

Що стосується вимог ОСОБА_1 про стягнення на її користь 2 000 грн моральної шкоди, то апеляційний суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, оскільки неповнолітній ОСОБА_5 не вчиняв будь-які протиправні дії, внаслідок яких вона отримала моральні страждання, тобто позивач не довів, що останній порушив її права.

За наведених обставин та відповідно до п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового - про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 267, 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 26 липня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 247 грн. 81 коп. матеріальної шкоди з кожного.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 в особі його законного представника ОСОБА_1 700 грн моральної шкоди з кожного.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 26 вересня 2018 року.

Головуючий

Судді