Справа № 587/2169/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Дашутіна І.В., при секретарі Макошенець С.І., за участю представника заявника ОСОБА_1, представника заінтересованої особи ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за заявою ОСОБА_3 до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області про встановлення факту постійного проживання особи на території України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт постійного проживання на території колишньої УРСР та України в період з березня 1990 року по вересень 1995 року, в тому числі, і на момент проголошення державної незалежності України (24 серпня 1991 року), ОСОБА_7, який є батьком ОСОБА_3.

Представник заявника в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні проти заяви ОСОБА_3 не заперечував.

Заслухавши представника заявника, представника заінтересованої особи та дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає повному задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що заявник ОСОБА_3, народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року в Республіці Азербайджан, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2, виданим 23.08.1989 року, про що зроблено запис у книзі реєстрації актів про народження № 87 (а.с. 8-11).

Батько заявника - ОСОБА_8 з березня 1990 року і по вересень 1995 року постійно проживав на території України за місцем реєстрації його цивільної дружини ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2. Даний факт підтверджується довідкою Веприцької сільської ради від 13.03.2017 року № 89 та витягом із погосподарської книги (а.с. 12, 13, 16-18). З цього ж часу, заявник, як син свого батька, постійно перебував з ним та його сім'єю.

Наведені обставини свідчать про те, що заявник разом з батьком постійно проживали на території колишньої УРСР та України, в тому числі і на момент проголошення Акту про державну незалежність України 24 серпня 1991 року.

Згідно до положень п.п. 1,2 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 8 цього ж Закону, передбачає принцип набуття громадянства України за територіальним принципом, зокрема, якщо особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Згідно до п.25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215 25. Для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

У відповідності до п. 27 цього ж Порядку, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, батько чи мати якої постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, а також:

а) документ, що підтверджує факт постійного проживання батька чи матері заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту;

б) копію свідоцтва про народження заявника або інші документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з батьком чи матір'ю, які постійно проживали на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

Пунктом 44 цього ж Порядку передбачено, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Тобто, відсутність документу, що підтверджує факт постійного проживання батька заявника на території УРСР та України протягом з березня 1990 року по вересень 1995 року і станом на дату проголошення державної незалежності України позбавляє права заявника звернутись за оформленням набуття громадянства України за територіальним походженням особи, батько якої постійно проживав до 24 серпня 1991 року на території колишньої УРСР, що стала територією України.

Факти та обставини, які викладені вище, також підтверджуються доданими до позову показами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що нотаріально засвідчені (а.с. 14. 15).

Згідно до ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи в порядку окремого провадження в т.ч. про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Враховуючи викладене, необхідно встановити факт постійного проживання на території колишньої УРСР та України в період з березня 1990 року по вересень 1995 року, в тому числі, і на момент проголошення державної незалежності України (24 серпня 1991 року), ОСОБА_7, який є батьком ОСОБА_3.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10-13, 81, 89, 263, 265 ЦК України, ст.ст. 315 - 319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_3 (мешканця АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) про встановлення факту постійного проживання особи на території України задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт постійного проживання на території колишньої УРСР та України в період з березня 1990 року по вересень 1995 року, в тому числі, і на момент проголошення державної незалежності України (24 серпня 1991 року), ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, який є батьком заявника - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Дашутін