05.11.2018 227/1974/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

05 листопада 2018 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Корнєєвої В.В.,

при секретарі Харьковій Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Добропілля в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа Орган опіки та піклування Добропільської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою в інтересах дітей ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в обґрунтування якої зазначив, що він є батьком зазначених малолітніх дітей, які були народжені відповідачем ОСОБА_5 під час перебування в шлюбі з позивачем. Позивач також зазначає, що в 2015 році відповідач ОСОБА_5 покинула його та дітей, поїхавши в невідомому напрямку. Після цього рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08.09.2015 року шлюб між ним та відповідачем було розірвано. Відповідач долею дітей не інтересується, участі в їх житті та матеріальному забезпеченні не приймає, через мережу Інтернет повідомила його, що повертатися в сім»ю не збирається. На сьогоднішній день позивач самостійно виховує та піклується про своїх дітей, мати дітей ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, в зв'язку з чим позивач просить позбавити відповідача ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також стягнути з відповідача ОСОБА_5 на його користь аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути з відповідача понесені витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2018 року за зазначеною справою було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відповідачем не було подано відзиву на позовну заяву. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09 серпня 2018 року підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідач в судові засідання, як під час підготовчого провадження, так і під час розгляду справи по суті, не з»явилася, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлялася належним чином щляхом надіслання судових повісток за місцем реєстрації, а також через оголошення на офіційному веб-сайті Добропільського міськрайонного суду, про причини неявки суд не повідомила, будь-яких заяв до суду не надавала.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання 05.11.2018 року не з»явилися, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлялись належним чином, надали заяви з проханням розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують. Враховуючи, що зазначені учасники розгляду справи вже надали свої пояснення в судовому засіданні 14.09.2018 року, суд вважає за можливе провести подальший судовий розгляд за їх відсутності, приймаючи до уваги їх заяви від 05.11.2018р.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому, за згодою позивача, є підстави для заочного розгляду справи у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем реєстрації відповідача.Суд вважає за можливе розглянути цивільну справу в порядку заочного розгляду у відсутності відповідача на підставі доказів, що маються в матеріалах справи, враховуючи, що позивачем було подано до суду заяву, в якій він не заперечував проти винесення заочного рішення(а.с. 92).

В судовому засіданні 14.09.2018 року позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, повідомивши суду , що із відповідачем по справі він перебував у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилося троє дітей: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4. В 2015 році, коли його не було вдома, відповідач, попередньо домовившись з невідомими, продала корову на м»ясо, зібрала свої речі та покинула домівку, залишивши дітей самих та поїхавши в невідомому напрямку. Після цього він зустрів відповідача в м.Добропілля, вона повідомила йому, що не збирається до нього повертатися та приїхала до м.Добропілля, щоб зробити паспорт, і збирається виїзджати до Росії. Після цього він її більше не бачив, декілька разів спілкувався через Інтернет, під час чого відповідач підтвердила, що повертатися не збирається, діти їй не потрібні, просила залишити її в спокої та не турбувати. На сьогоднішній день місце перебування відповідача позивачу не відоме. Жодних перешкод у спілкуванні відповідача з її дітьми позивач не чинив, фізичне насилля ніколи не застосовував. Перед днем народження доньки ОСОБА_3 в 2015 році відповідач вислала 2000 грн, і після цього жодної матеріальної допомоги більше не надавала, та й взагалі життям дітей по сьогоднішній день не цікавилася. Позивач зазначив, що самостійно виховує та забезпечує дітей, відповідач їх долею не інтересується, батьківської турботи відносно них не проявляє, в зв»язку із чим просить позбавити відповідача батьківських прав відносно їх малолітніх дітей.

Представник позивача ОСОБА_6, який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні 14.09.2018 року позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник Органу опіки та піклування Добропільської райдержадміністрації Кузьмініч Л.І., яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні 14.09.2018 року зазначила, що Органу опіки та піклування відомо про дану сім»ю, в якій декілька років тому мати покинула своїх дітей без нагляду, в той час коли батька дітей не було вдома, і поїхала в невідомому напрямку. Позивач дійсно звертався до органу опіки з повідомлення про те, що сталося. Після цього у позивача згодом була цивільна дружина, він намагався створити нову родину, але цього не сталося. Представники органу опіки та піклування виїжджали за місцем проживання відповідача для огляду матеріально-побутових умов проживання дітей, за результатами чого було встановлено, що умови проживання дітей задовільні. Діти навчаються в школі, мати дітей в їх вихованні та утриманні жодної участі не приймає. Орган опіки та піклування прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_5 відносно трьох її малолітніх дітей - ОСОБА_2,ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Допитаний в судовому засіданні 14.09.2018 року в якості свідка ОСОБА_8, суду показав, що він є батьком позивача та дідусем малолітніх дітей, відповідач по справі ОСОБА_5 є його невісткою. Позивач та відповідач проживали разом близько 11 років, проживали не зовсім добре, позивач деякий час вживав алкогольні напої, відповідач була поганою господинею, за дітьми зовсім не дивилася, вони часто були брудні та голодні. Після народження третьої дитини та отримання державної допомоги по народженню дитини відповідач купила собі мобільний телефон і познайомилася в Росії з якимось військовим. Коли позивач знаходився на роботі, відповідач продала корову, закрила дітей в будинку та поїхала, після цього випадку вона ніколи не телефонувала. Діти проживають разом з батьком, проте досить часто залишаються у дідуся, оскільки позивач періодично неофіційно підробляє. Разом з бабусею вони допомагають виховувати дітей, займаються разом з ними навчанням. До невістки відносилися нормально, було взаємопорозуміння, жодних перешкод у спілкуванні з дітьми їй ніхто не вчиняє, проте декілька років вона не з'являється, життям дітей не цікавиться, участі в їх вихованні та утриманні не приймає.

Допитана в судовому засіданні 14.09.2018 року в якості свідка ОСОБА_9, яка є депутатом Криворізької сільської ради, зазначила, що з позивачем вона проживає на одній вулиці. Декілька років тому, навесні, відповідач закрила малолітніх дітей самих в будинку, продала корову та поїхала в невідомому напрямку. Діти були доглянуті та охайні саме завдяки батьками позивача, які піклуються про малолітніх онуків. Свідок як депутат сільської ради перевіряла умови проживання дітей, за результатами огляду було встановлено, що умови проживання задовільні. Коли відповідач проживала разом з дітьми, умови проживання дітей були жахливі, їй постійно видавали приписи щодо створення належних умов для проживання дітей. Раніше бувало таке, що ОСОБА_5 залишала дітей без нагляду одних вдома. З того часу як відповідач поїхала, більше в селі її не бачили.

Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків:

В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.02.2008 року, який було розірвано заочним рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08 вересня 2015 року, що підтверджується копією зазначеного рішення суду (а.с. 13).

Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 дійсно є батьком малолітніх дітей: ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1., ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 10-12).

Як зазначив позивач в судовому засіданні 14.09.2018 року, відповідач ОСОБА_5 в травні 2015 року покинула дітей, залишивши їх вдома самих, зібрала речі та покинула місце реєстрації і проживання, поїхавши в невідомому напрямку.

Згідно копії довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 758 від 11.05.2018 року, виданої Криворізькою сільською радою, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1, до складу сім'ї/зареєстрованих входять: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрована та не проживає), ОСОБА_2, донька, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, донька, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, син, ІНФОРМАЦІЯ_2, діти проживають разом з батьком та батько здійснює догляд за дітьми (а.с. 14).

Відповідно до копії акта обстеження матеріально-побутових умов життя сім'ї ОСОБА_1, складеного представниками Криворізької сільської ради та затвердженого Криворізьким сільським головою, від 11 травня 2018 року, ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1, будинок знаходиться у приватній власності, в будинку знаходяться всі необхідні речі, умови життя в задовільному стані, на даний час доглядає своїх трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_2, 2008 р.н., ОСОБА_3, 2010 р.н., ОСОБА_4, 2013 р.н., в будинку три жилі кімнати, побутова техніка, забезпечені постільною білизною, одягом, продуктами харчування, умови для розвитку дітей знаходяться на достатньому рівні, доходи сім'ї складаються з державної допомоги сім'ям з дітьми, має присадибну ділянку площею 0,16 га, господарства не тримає (а.с.15).

Згідно копії побутової характеристики, складеної Криворізькою сільською радою 14.05.2018 року № 01-21/236, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9 зареєстрований та проживає у власному будинку за адресою: АДРЕСА_1, тимчасово не працює, розлучений, на утриманні має трьох малолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 , діти знаходяться під наглядом батька. З боку жителів с. Завидо-Кудашеве у Криворізьку сільську раду скарг і заяв на ОСОБА_1 не надходило, до адміністративної відповідальності не притягувався (а.с. 6).

Відповідно до побутової характеристики, складеної Криворізькою сільською радою 14.05.2018 року № 01-21/236, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в АДРЕСА_1, розлучена, має трьох малолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, місто знаходження її на даний час невідоме, з боку жителів с. Завидо-Кудашеве у Криворізьку сільську раду скарг і заяв на ОСОБА_5 не надходило (а.с. 9)

Відповідно до копії характеристики вихованця ДНЗ № 22 «Калинка» с. Завидо-Кудашеве ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_4 відвідує дошкільний заклад №22 «Калинка» с.Завидо-Кудашеве з травня 2015 року. Проживає у своєму будинку разом з батьком, мати в травні 2015 року покинула сім'ю. ОСОБА_4 систематично відвідує дитячий садок, пропуски бувають тільки з поважних причин. Приходить до дитячого садку завжди чистим, охайним. ОСОБА_4 спокійний, проявляє зацікавленість, легко вступає в спілкування з дітьми і дорослими. Батько мало уваги приділяє для створення умов виховання та навчання своєї дитини (відсутність дитячих меблів, дитячої кімнати або наявність дитячого куточка, відсутність дитячих іграшок і т.д.) (а.с. 16).

Згідно копії психолого-педагогічної характеристики ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, учениці 2 класу Добропільського ЗОШ-інтернату І-ІІІ ступенів, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3 навчається в Добропільській загальноосвітній школі-інтернаті з 30 січня 2017 року. ОСОБА_3 виховується в неповній багатодітній родині, що складається з 4 осіб. Мати - ОСОБА_5 разом з сім»єю не проживає (розлучені). В родині створено задовільні житлово-побутові умови для повноцінного всебічного розвитку дітей. Фізичний розвиток дівчинки відповідає віковим нормам. Здорова. Займається на уроках фізичного виховання в основній групі здоров'я. Володіє учбовим матеріалом на середньому рівні. Навчається в повну міру своїх сил. Відвідує шкільні гуртки. Правила внутрішнього розпорядку школи не порушує. Батько приділяє увагу вихованню дитини, вчасно привозить ОСОБА_3 до школи і забирає її. Але батьківські збори не відвідує. Мати у вихованні дівчини участі не бере. Жодного разу не цікавилася досягненнями дитини, до школи не приходила (а.с. 17-18).

Відповідно до копії психолого-педагогічної характеристики ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, учениці 4 класу Добропільського ЗОШ-інтернату І-ІІІ ступенів, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_2 навчається в Добропільській загальноосвітній школі-інтернаті з 30 січня 2017 року з третього класу. ОСОБА_2 виховується в неповній багатодітній родині, що складається з 4 осіб. Мати - ОСОБА_5 з сім'єю не проживає (розлучені). Фізичний розвиток дівчинки відповідає віковим нормам. Здорова. В школі-інтернаті ОСОБА_2 перебуває повний день, відвідує заняття з самопідготовки. Батько, приділяє увагу вихованню дитини, вчасно привозить ОСОБА_2 до школи і забирає її. Але батьківські збори не відвідує. Мати у вихованні дівчини участі не бере. Жодного разу не цікавилася досягненнями дитини, до школи не приходила (а.с. 19-20).

Згідно копії висновку Органу опіки та піклування Добропільської райдержадміністрації № 03-37/279 від 30.05.2018 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно її малолітніх дітей в ході розгляду зазначеного питання було встановлено, що діти ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1. Батько приділяє увагу вихованню дітей, вчасно привозить їх до школи і забирає додому. Мати дітей у вихованні участі не бере. Батько дітей ОСОБА_1 тимчасово не працює, в вихованні та утриманні дітей йому допомагають його батьки. Діти народжені в шлюбі від спільного проживання з ОСОБА_5. Мати, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, покинула чоловіка з дітьми та до теперішнього часу її місцезнаходження не відоме, час відсутності мати на зв'язок з родиною не виходила, життям та здоров"ям дітей не цікавилась та фінансово дітям не допомагала. Рішенням Добропільського міськрайонного суду від 5 вересня 2015 року шлюб було розірвано за заявою ОСОБА_1 Орган опіки та піклування Добропільської райдержадміністрації вважає доцільним позбавлення ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно її малолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4., ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 21-22).

Як вбачається з листа Добропільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 15.32-5/2272 від 06.08.2018 року актовий запис про смерть ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в архіві відділу відсутній, за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про смерть зазначеної особи станом на 06.08.2018 року не виявлено (а.с. 67).

З вищенаведеного вбачається, що відповідач без поважних причин не виконує свої батьківські обов'язки, не проявляє відносно своїх дітей турботи та піклування, не проявляє зацікавленості у їх долі, що свідчить про те, що відповідач свідомо самоухиляється від виконання батьківських обов'язків. В судовому засіданні не було встановлено фактів перешкоджання відповідачу в спілкуванні зі своїми малолітніми дітьми з боку позивача або будь-яких інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до вимог статті 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і етичний розвиток.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст.152 СК України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ч. 4ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991р., встановлено, що Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стаття 164 Сімейного кодексу України передбачає підстави позбавлення батьківських прав, а саме: мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2,4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

Статтею 165 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п. 16, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Враховуючи, що судом було встановлено, що відповідач належним чином свої батьківські обов'язки не виконує, постійно нехтує сімейними цінностями, усі обов'язки щодо виховання та утримання дитини фактично виконуються батьком малолітніх дітей, тобто діти фактично позбавлені батьківського піклування з боку матері, а Орган опіки та піклування підтримав позовні вимоги позивача та вважає доцільним позбавлення відповідача його батьківських прав відносно малолітніх дітей, суд доходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно її малолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що повною мірою відповідатиме інтересам малолітніх дітей.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Згідно ч. 4 ст. 167 Сімейного кодексу України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

Як вбачається з матеріалів справи, малолітні діти ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом із своїм батьком ОСОБА_1 (а.с. 14).

Згідно зі статтею 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Таким чином, зважаючи, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо достатності заробітку відповідача для виплати аліментів в мінімальному рекомендованому розмірі, суд, враховуючи норму ч. 3 ст. 182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в розмірі 1/2 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, який складає 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, в тому числі, щодо розподілу між сторонами судових витрат.Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зідно п. 1 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. З позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей. Судовий збір позивачем було сплачено за вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав. Судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів позивачем не сплачувався, оскільки відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Враховуючи, що позовні вимоги були задоволені в повному обсязі, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 704,80 грн., сплата якого підтверджується квитанцією (а.с. 2).

Приймаючи до уваги, що під час звернення до суду судовий збір позивачем за позовну вимогу(стягнення аліментів) сплачено не було, суд відповідно до норми ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 152, 154, 164, 166, 167, 180, 182 СК України, ст.ст. 5, 10, 81, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа Орган опіки та піклування Добропільської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно її малолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, іпн НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, іпн НОМЕР_2, аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, шомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, іпн НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, іпн НОМЕР_2, понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.).

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, іпн НОМЕР_1, на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.).

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Копію заочного рішення направити сторонам по справі.

сторони по справі:

позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, іпн НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_1;

відповідач - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, іпн НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1;

третя особа: Орган опіки та піклування Добропільської районної державної адміністрації, адреса: Донецька область, м. Добропілля, вул. Московська, 1.

Суддя В.В. Корнєєва

05.11.2018