Справа №263/6538/18
Провадження № 2/263/1807/2018
У Х В А Л А
31 жовтня 2018 року м. Маріуполь
Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області, в складі головуючого судді Хараджі Н.В., при секретарі Петровському Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 до Державне підприємство Донецький експертно-технічний центр Держпраці Кабінету Міністрів України про визнання дій та наказу незаконними, зобовязання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за вимушені прогули,
Позивачка звернулась до суду з даним позовом, уточненим в ході його розгляду, яким просить визнати незаконними дії відповідача в частині її звільнення з посади 26.03.2012 року, замінити у трудові книжці у п.40 з 26.03.2012 року на 11.07.2014 року, зобовязати відповідача сплатити їй середній заробіток за період з 06.01.2010 року по 11.07.2014 року в розмірі 227460 грн.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення вказаної заяви, посилаючись на її необґрунтованість, та те, що дане питання вже судом було вирішено, а нових обставин, які б впливали на необхідність забезпечення позову, позивачкою не зазначено.
Вирішуючи подану заяву, суд виходить з наступного.
Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо їх невжиття може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.
Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено зокрема: захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Пунктом 2 ч.1 ст.150 ЦПК України, передбачений такий вид забезпечення як заборона вчиняти певні дії.
При цьому ухвалою суду від 08.10.2018 року було відмовлено в задоволенні заяви позивачки у забезпеченні даного позову, яка містила аналогічні вимоги та вид забезпечення позову, з тих підстав відсутні докази того, що вказаний розрахунковий рахунок відповідача є діючим та на останньому знаходяться будь-які грошові кошти, також не дотримання вимог співмірності між борговими зобовязаннями (ціною позову) та заходом забезпечення позову.
Відповідно до положень п. 3 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
Таким чином у суду відсутні законні та обґрунтовані підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Державне підприємство Донецький експертно-технічний центр Держпраці Кабінету Міністрів України про визнання дій та наказу незаконними, зобовязання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за вимушені прогули.
Керуючись ст.ст. 151 -153 ЦПК України, Постановою Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Державне підприємство Донецький експертно-технічний центр Держпраці Кабінету Міністрів України про визнання дій та наказу незаконними, зобовязання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за вимушені прогули, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складання.

Суддя: Н.В. Хараджа