Справа № 633/217/18
Номер провадження 2/633/117/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 вересня 2018 року Печенізький районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Тимченко А.М.,
за участю: секретаря судового засідання - Панченко С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Печеніги, Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Печенізька селищна рада Харківської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-
Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом (а.с. 2), в якому просить:
- визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: смт. Печеніги, провулок Незалежності, 27, Печенізького району Харківської області;
- визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: смт. Печеніги, провулок Незалежності, 27, Печенізького району Харківської області;
- визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: смт. Печеніги, провулок Незалежності, 27, Печенізького району Харківської області;
- зобовязати Печенізьку селищну раду Харківської області зняти з реєстрації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: смт. Печеніги, провулок Незалежності, 27, Печенізького району Харківської області.
В обґрунтування позову посилався на те, що ОСОБА_2 за даною адресою не проживає з 2006 року, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають з 2009 року, витрат на утримання та ремонт будинку вони не несуть. Зазначав, що цей факт підтверджується довідкою виконкому Печенізької селищної ради Харківської області та актом, складеним депутатом Печенізької селищної ради Харківської області в присутності свідків. Оскільки, відповідачі ОСОБА_2 з 2006 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 2009 року не користуються вищевказаним житловим будинком, не сплачують за комунальні послуги та не бажають в добровільному порядку анулювати свою реєстрацію, він вимушений був звернутись до суду.
Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином (а.с. 19-20, 31, 51), через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с. 58). Разом з тим, як вбачається з письмових пояснень позивача викладених в заяві від 25.09.2018 року (а.с. 58), останній повідомляє суд про те, що ОСОБА_2 є його дружиною, однак, на даний час в провадженні Печенізького районного суду Харківської області перебуває цивільна справа № 633/215/18 за його позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Також повідомляє, що в спірному житловому будинку № 27 по провулку Леніна (Незалежності) в смт. Печеніги особистих речей остання не має, дружина на протязі дванадцяти років за вказаною адресою не проживає, перешкод їй у користуванні житловим будинком з його сторони не було. Подружніх відносин на протязі дванадцяти років не підтримують, фактично дружина виїхала на постійне місце проживання за кордон. Крім того, повідомляє суд, що відповідачі ОСОБА_3, а також ОСОБА_4 є його доньками від шлюбу з ОСОБА_2 Водночас стверджує, що ОСОБА_3 виїхала приблизно в 2009 році на постійне місце проживання за кордон, з цього часу в спірному житловому будинку не проживає, особистих речей в будинку не має, перешкод у користуванні вищезазначеним будинком позивач не чинив. ОСОБА_4 також приблизно з 2009 року не проживає в спірному житловому будинку, виїхала на постійне місце проживання до м. Харкова, особистих речей в спірному житловому будинку не має, перешкод у користуванні будинком він не чинив. На підтвердження права власності на спірний будинок надав копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВСВ № 106398, а також копію Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВР № 002581 (а.с. 61-62). Крім того, також надав копії свідоцтв про народження дочок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 59-60) та копію свідоцтва про шлюб з ОСОБА_2 (а.с. 63).
Відповідачі в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову, відзив на позов та заяв про розгляд справи за їхньої відсутності суду не надали. За відомостями наведеними Печенізькою селищною радою Печенізького району Харківської області в листах № 02-25/637, № 02-25/638 та № 02-25/639 від 17.07.2018 року, відповідачі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, значяться зареєстрованими за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 14-16). Згідно зі зворотними поштовими повідомленнями, судові повістки на 14 серпня 2018 року, 28 серпня 2018 року та 25 вересня 2018 року, копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, копія ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, а також копія позову з додатками не були отримані відповідачами за місцем реєстрації та були повернуті суду за закінченням строку зберігання (а.с. 21-22, 23-24, 25-26, 35-36, 37-38, 39-40, 54-55, 56-57). Вживши всіх необхідних заходів для повідомлення відповідачів щодо розгляду судової справи, за наявності відомого зареєстрованого місця проживання останніх, відповідно до статті 130 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає судовий виклик таким, що вручений відповідачам належним чином.
Представник третьої особи Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином (а.с. 18, 42, 52), через канцелярію суду надали заяву про розгляд справи без їхньої участі (а.с. 41, 53).
У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України суд за згодою позивача розглядає справу за відсутності відповідачів та вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вивчивши матеріали справи, а також дослідивши письмові докази та пояснення позивача в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як убачається з матеріалів справи, будинок № 27 по провулку Незалежності в смт. Печеніги, Харківської області (далі за текстом, спірний будинок), належить на праві приватної власності ОСОБА_1, відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом Серія ВСВ № 106398 від 10.05.2005 року, посвідченого того ж дня державним нотаріусом Печенізької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 (спадкова справа № 67/2005 р., зареєстровано в реєстрі за № 538), зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 12.05.2005 року (а.с. 61), Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7224535 від 12.05.2005 року серія СВР № 002581 (а.с. 52), та технічного паспорту на садибний (індивідуальний) будинок, який зареєстрований Печенізьким МП технічної інвентаризації від 06.03.2005 року (Інвентаризаційна справа № 1133, реєстровий № 940) (а.с. 5-7).
Відповідно до довідки виконавчого комітету Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області № 02-30/1523 від 04.07.2018 року в спірному житловому будинку зареєстровані: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, але фактично за даною адресою ОСОБА_2 не проживає з 2006 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 2009 року (а.с. 4).
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, а саме, квитанцій про сплату комунальних послуг, витрати по утриманню житлового будинку № 27 по провулку Незалежності в смт. Печеніги, Печенізького району, Харківської області здійснює позивач (а.с. 33-34).
За відомостями, наведеними в акті, складеному 04 липня 2018 року депутатом Печенізької селищної ради ОСОБА_6 в присутності сусідів: ОСОБА_7, ОСОБА_8 при обстеженні зазначеного домоволодіння та зі слів сусідів, встановлено, що дійсно в домоволодінні фактично мешкає та зареєстрований позивач ОСОБА_1 Також у вищевказаному домоволодінні зареєстровані, але не проживають відповідачі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, з 2006 року; ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_7, з 2009 року; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, з 2009 року (а.с. 3).
Водночас, відповідно до свідоцтва про шлюб Серія 1-ВЛ № 009023, виданого повторно 18 травня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Печенізького районного управління юстиції Харківської області вбачається, що ОСОБА_2 є дружиною позивача (а.с. 63).
Разом з тим, згідно свідоцтва про народження Серія І-ВЛ № 052489, виданого повторно 27 жовтня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Печенізького районного управління юстиції Харківської області, відповідач ОСОБА_3 є донькою позивача (а.с. 59).
ОСОБА_4 також є донькою позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії ІІІ-ВЛ № 473282 (а.с. 60).
Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які є сусідками позивача, в судовому засіданні пояснили, що дружина позивача ОСОБА_2 в спірному будинку не проживає приблизно з 2006 року, а його дочки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 2009 року, витрат на утримання будівлі вони не несуть, спільного господарства з позивачем не мають.
Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів, а саме: визнання права, припинення дії, яка порушує право. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.
Відповідно до статті 405 Цивільного кодексу України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, а у разі їх відсутності без поважних причин понад один рік, вони втрачають право на користування цим житлом, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені строки, відбувається в судовому порядку на підставі статті 72 Житлового кодексу Української РСР.
Як зазначив позивач, відповідачі участі в утриманні спірного будинку та сплаті комунальних платежів не беруть, спільного господарства з позивачем не ведуть, будь-яких їхніх речей в спірному будинку не має та його дружина ОСОБА_2 фактично там не зявляється з 2006 року, а його доньки - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 2009 року, тобто термін відсутності відповідачів складає понад один рік.
Як розяснив Пленум Верховного Суду України в пункті 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання члена сімї наймача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Відповідачі не надали суду будь-яких заперечень та не навели жодної поважної причини своєї відсутності у спірному житлі, у звязку з чим, суд вважає недоведеною поважність причин такої відсутності.
Відповідно до статті 41 Конституції України, частини 1 статті 319 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а згідно частини 1 статті 319, частини 1 статті 321 цього ж Кодексу власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, при цьому він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним цих прав. Через наявну реєстрацію відповідачів позивач позбавлений можливості реалізовувати своє законне право вільно користуватись та розпоряджатись належним йому майном.
Судом не встановлено наявності будь-якої домовленості між сторонами щодо строку відсутності відповідачів за місцем реєстрації та збереження за ними права користування спірним житлом відповідно до частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України.
За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність без поважних причин відповідачів у спірному будинку понад один рік, що відповідно до частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування спірним житлом, та є належним способом захисту порушеного права власності ОСОБА_1 відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України.
Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині зняття відповідачів з реєстраційного обліку в спірному будинку, оскільки виходячи зі змісту статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили.
За таких обставин, відповідно до частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України позивач не набув права звернення до суду з вимогою щодо зняття відповідачів з реєстрації у спірному будинку, адже на теперішній час для цього відсутня необхідна правова підстава, якою може стати, зокрема, відповідне рішення суду, а тому право позивача не є порушеним, невизнаним або оспорюваним.
Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.
З огляду на вищезазначене, суд вважає за необхідним позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Враховуючи наявність чотирьох немайнових вимог, заявлених позивачем, з яких три немайнові вимоги повязані між собою, сплату ним судового збору лише за одну з них та часткове задоволення його позову, суд розподіляє судові витрати між сторонами в порядку, передбаченому частиною 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 2, 4, 5, 10, 11,12, 13, 141, 258-259, 263-265, 273, 282, 288-289 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Печенізька селищна рада Харківської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,- задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: смт. Печеніги, провулок Незалежності, 27, Печенізького району Харківської області.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: смт. Печеніги, провулок Незалежності, 27, Печенізького району Харківської області.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: смт. Печеніги, провулок Незалежності, 27, Печенізького району Харківської області.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8 (ІПН НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 1/3 частини - 235 (двісті тридцяти пяти) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8 (ІПН НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 1/3 частини - 235 (двісті тридцяти пяти) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8 (ІПН НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 1/3 частини - 235 (двісті тридцяти пяти) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8 (ІПН НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотирьох) гривень 80 копійок.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом подачі заяви протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного його тексту. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду або з інших поважних причин.

Суддя: А.М. Тимченко