Житомирський апеляційний суд
Справа №285/602/15-ц Головуючий у 1-й інст. Заполовська Т. Г.
Категорія 27 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року

Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

за участю секретаря Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №285/602/15 за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 червня 2015 року, ухвалене під головуванням судді Заполовської Т.Г. в м. Новограді-Волинському,

в с т а н о в и в:

У лютому 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (надалі ПАТ КБ «Приватбанк» або банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнати поважними причини пропущення строків позовної давності та стягнути із відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі 130 732 грн 02 коп. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 (надалі позичальник або боржник) 31 серпня 2005 року було укладено кредитний договір № ZRH0GK00003078, за умовами якого остання отримала кредитні кошти в розмірі 205005 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,75% на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення 31 серпня 2020 року. З метою забезпечення позичальником виконання зобовязань за кредитним договором того ж дня між банком та ОСОБА_2. (надалі поручитель) було укладено договір поруки, за яким поручитель відповідає за виконання позичальником зобовязань по кредитному договору в тому ж розмірі, що і позичальник. У порушення умов кредитного договору, ОСОБА_1 свої зобовязання виконала частково, у звязку з чим утворилася заборгованість у сумі 130 732 грн 02 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8 673 грн 74 коп., заборгованості за відсотками в розмірі 62 306 грн 89 коп., заборгованості з комісії в розмірі 25 734 грн 80 коп. та пені 34 016 грн 59 коп. Щодо поновлення строків позовної давності зазначає, що такий строк неодноразово переривався банком у звязку зі зверненням із позовами до суду.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ПАТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вважає, що оскільки остаточна дата погашення кредиту спливає 30 серпня 2020 року, то строк позовної давності почне обраховуватись саме з цієї дати. Посилаючись на положення ст. 264 ЦК України, зазначає, що строк позовної давності переривався, оскільки у грудні 2010 року банк звернувся з позовом до суду та остаточне рішення набрало законної сили 03 листопада 2014 року. Вважає, що судом безпідставно не взято до уваги розрахунок заборгованості, оскільки відповідачі контррозрахунку не надали та розрахунок банку не спростували.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Частино 1 ст.1054 ЦК Ураїни передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 31 серпня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав кредит, а позичальник отримала грошові кошти у розмірі 205 005 грн на строк до 30 серпня 2020 року зі сплатою 1,75 процентів на місяць за користування кредитом. На забезпечення виконання кредитних зобов'язань у цей же день між банком і ОСОБА_4 було укладено договір поруки.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ізч.1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Встановлено, що 03 липня 2006 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис, за яким звернуто стягнення на передану ОСОБА_1 в іпотеку квартиру №АДРЕСА_1 у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Виконавчий напис було виконано і на прилюдних торгах 01 жовтня 2007 року квартира була продана за 279 529 грн 90 коп., кошти від її реалізації в сумі 216 604 грн 72 коп. перераховано на погашення кредитного боргу.

Згідно із частинами першою і другою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо не встановлено договором поруки.

Пунктом 12 договору поруки від 31 серпня 2005 року передбачено, що порука за цим договором припиняється протягом 5 (пяти) років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

Матеріали справи свідчать, що станом на 27 січня 2015 року заборгованість за спірним кредитним договором складає 130 732 грн 02 коп., з яких: заборгованість по кредиту - 8 673 грн 74 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 62 306 грн 89 коп., пеня 34 016 грн 59 коп., комісія 25 734 грн 80 коп.

Вказана обставина підтверджується наданим позивачем розрахунком. Будь-яких доказів на спростування суми боргу суду не надано.

Таким чином, аналіз зазначених норм та встановлені обставини справи дають підстави для висновку про задоволення вимог банку в частині стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості за кредитом в сумі 8 693 грн 74 коп., оскільки ОСОБА_1 не виконала зобов'язання за кредитним договором від 31 серпня 2005 року.

Що стосується вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, пені та комісії, то апеляційний суд виходить з наступних підстав.

Встановлено, що згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов'язання в обумовлений сторонами строк банк, використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом видачі виконавчого напису.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Звернення із заявою про дострокове стягнення кредиту шляхом видачі виконавчого напису змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з такою заявою вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Виконавчий напис про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо за виконавим написом заборгованість за кредитним договором стягується у повному обсязі, то кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, пені та комісії.

Виконавчим написом приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу від 03 липня 2006 року запропоновано задовольнити вимоги банку на загальну суму 216 604 грн. 72 коп., тобто стягнуто заборгованість за кредитним договором в повному обсязі.

За правилами ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Звертаючись до суду з позовом позивач не заявляв вимог до відповідачів по ст.625 ЦК України.

З огляду на наведене вимоги позивача про стягнення з відповідачів на його користь заборгованості по процентам за користування кредитом 62 306 грн 89 коп., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань 34 016 грн 59 коп. та комісії 25 734 грн 80 коп. не підлягають задоволенню.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 258, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_1, ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 8 673 грн 74 коп. заборгованості за кредитом.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 01 листопада 2018 року.

Головуючий

Судді