ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2018 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Момот Л.С.,

за участю позивача ОСОБА_1,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

за участю представника відповідача ОСОБА_3,

за участю представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Фастів Київської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_5, Третя особа Орган опіки і піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради про звільнення від заборгованості по аліментам,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про звільнення від заборгованості по аліментах посилаючись на те, що за рішенням Фастівського міськрайонного суду з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_6. Однак, дитина проживала і проживає з ним та перебуває на його утриманні. За рішенням суду за його позовом визначено місце проживання доньки за місцем його проживання. Станом на 02.07.2018 року нараховано заборгованність по аліментах у сумі 71165,83 грн. Разом з тим, він несе витрати по утриманню дитини, а тому просить звільнити його від сплати заборгованності по аліментам.

Ухвалою Фастівського мськрайонного суду від 26 липня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на вищевказані обставини, просили позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував і просив у його задоволені відмовити та пояснив, що рішеннями суду стягнуто з позивача аліменти на користь відповідача, проте позивач ухиляється від виконання зазначеного рішеня. Рішення ніким не скасовано. Крім того, вказані вимоги уже неодноразово були предметом розгляду в судових інстанціях і позивачу було відмовлено у задоволені його позовних вимог. Вважає позов безпідставним та необгрунтованим і таким, що не підлягає до задоволення.

Представник третьої особи підтримав позовні вимоги позивача.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

При розгляді справи судом встановлено, що Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2013 року, залишеному без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27 лютого 2014 року, позов ОСОБА_7 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах дітей Фастівського міськвиконкому, про визначення місця проживання дитини задоволено. Визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_6 разом із матір'ю ОСОБА_7, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини відмовлено.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2014 року задоволений позов ОСОБА_7 та припинено з 04 березня 2014 року стягнення аліментів на підставі виконавчого листа № 2/381/1116/13 виданого 18 грудня 2013 року Фастівським міськрайонним судом Київської області на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 25 вересня 2013 року про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку починаючи з 18 червня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04 березня 2014 до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17 липня 2014 року зазначене рішення залишено без змін та набрало законної сили.

Позивач звернувся до суду з даним позовом і підставою його звернення зазначає про зміну обставин, що впливають на припинення платежів, а тому відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України просить суд звільнити його від сплати заборгованості по аліментам.

Згідно ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким із відповідача присудженні періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Таким чином, для застосування цієї норми ЦПК необхідно встановити, чи змінились обставини, що впливали на визначення розміру аліментів, їх тривалість чи припинення.

В ході розгляду справи встановлено, що у січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про визначення місця проживання дитини.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.04.2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради, ОСОБА_8 про визначення місця проживання дитини задоволено та визначено місце проживання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем проживання та реєстрації батька ОСОБА_1 за адресою: м. Фастів, вул. Г.Сковороди, 29.

Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 20.06.2017 року, рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.04.2017 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.07.2017 року зупинено виконання рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2017 року, яке було залишене без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 20 червня 2017 року, до закінчення касаційного провадження.

Постановою Верховного суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.08.2018 року, рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.04.2017 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 20.06.2017 року залишено без змін та поновлено виконання рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.04.2017 року та ухвали апеляційного суду Київської області від 20.06.2017 року.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що на виконанні Фастівського міськрайонного відділу ДВС перебуває виконавче провадження ВП №44196381 з примусового виконання виконавчого листа № 2/381/420/14 виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області від 08.04.2014 року.

Згідно Довідки Розрахунку №15272-2 від 02.04.2018 року заборгованність по ВП №44196381 станом на 01.07.2018 рік становить 71165,83 грн.

Доказів на підтвердження сплати аліментів на користь відповідача за вищевказаний період матеріали справи не містять.

Статтею 51 Конституції Українитастаттею 180 СК Українипередбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Аналогічна норма міститься і в ст.180 СК України, де передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька.

Згідно частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитинивід 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ(78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно достатті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно ст.181 СК України, способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 179 Сімейного кодексу України, в редакції, чинній на час прийняття рішення, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням.

Згідно частини 2 статті 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Згідно п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу україни при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів також передбачено, що суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов повністю або частково звільнити від сплати заборгованості.

Як зазначалося позивач вказує про наявність інших обставин, що мають істотне значення для правової можливості звільнення його від сплати заборгованості по аліментам, а саме визначення за рішенням суду, місця проживання доньки ОСОБА_6, за місцем його проживання.

Разом з тим, на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2013 року вирішено питання про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04 березня 2014 до досягнення дитиною повноліття.

На час розгляду даної справи рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2014 року (справа №381/1118/14-ц) є чинним, а тому відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України є обов'язковими до виконання на всій території України.

Крім того, рішення суду про визначення місця проживання доньки ОСОБА_6 за місцем проживання батька ОСОБА_1, позивача по справі набрало законної сили після перегляду в апеляційному порядку де за Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 20.06.2017 року, рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.04.2017 року залишено без змін, а позовні вимоги стосуються стягнення заборгованності з моменту нарахування даної заборгованості.

Згідно частини 5 статті 124, пункту 9 частини 3 статті 129 Конституції України, статті 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

В своєму позові позивач просить звільнити його від сплати заборгованності по аліментам які були присудженні зазначеним рішенням суду з моменту нарахування заборгованності без зазначення кінцевого терміну нарахування.

Разом з тим, рішення суду про визначення місця проживання доньки ОСОБА_6 за місцем проживання батька ОСОБА_1, позивача по справі набрало законної сили після перегляду в апеляційному порядку де за Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 20.06.2017 року, рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.04.2017 року залишено без змін, а позовні вимоги стосуються стягнення заборгованності з моменту нарахування даної заборгованості.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00,§ 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, на основі з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.4,12,81,89,141,265,268,273,280-284 ЦПК України, на підставі ст.124,129 Конституції України, ст.180,181,179,197 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1, 07.11.2018 року, індт.номер НОМЕР_1, прож.м.Фастів, вул.Г.Сковороди, 29, Київська область до ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2, ідент.номер НОМЕР_2 прож.м.Фастів вул.С.Палія, 13 Київська область, Третя особа Орган опіки і піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради місцезнаходження: м.Фастів, площа Соборна,1, Київська область про звільнення від заборгованості по аліментам відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського Апеляційного суду через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 06.11.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Г.В Соловей