ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/891/18 Справа № 177/137/18 Суддя у 1-й інстанції - Строгова Г.Г. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Чубіна А.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Недайводська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2018 року, ухваленого суддею Строговою Г.Г. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Недайводської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

В мотивування заявлених вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2, який за життя з 23.04.1996 року по 23.05.2000 року працював в КСП «Гвардієць» на різних посадах. Тому вважає, що він як член КСП «Гвардієць» мав право на земельну частку пай розміром 5,41 га, розташовану на території Недайводської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської ОСОБА_2 за життя заповіт не складав, позивач є єдиним спадкоємцем, дружина померлого ОСОБА_3, відмовилася від спадщини на її користь.

Просила суд поновити їй процесуальний строк для звернення до суду за захистом порушених прав та визнати за нею право на отримання земельного паю після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, як члена КСП «Гвардієць», який мав право на земельну ділянку (пай) розміром 5,41 га, розташовану на території Недайводської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, відповідно до Указу Президента України «Про порядок пайового розділу земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року №720/95, але не зміг по незалежним від нього причинам отримати правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку в КСП Гвардієць».

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 звернулась до суду із апеляційною скаргою, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального законодавства, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд поверхнево розглянув справу не вникнув в її суть. За життя батько звертався до керівництва КСП та сільську раду з приводу протиправності дій та позбавлення його права на пай земельної ділянки КСП «Гвардійске». Судом не взято до уваги, що у списках членах КСП «Гвардієць» значиться померлий батько ОСОБА_2, що надає йому права на отримання земельної ділянки (паю) в розмірі 5,41га.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Суд першої інстанції з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі можна визнати законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Між сторонами виник спір стосовно наявності у позивача права на успадкування після смерті її батька ОСОБА_2 право на (пай) частку земельної ділянки, що розташована на території Недайводської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, як члена КСП «Гвардієць».

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 06 серпня 2005 року помер ОСОБА_2 (а.с. 11).

Згідно відомостей, що містяться в матеріалах спадково справи, заведеної Шостою криворізькою державною нотаріальною конторою № 81 після смерті ОСОБА_2 , спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, є його донька ОСОБА_1 - позивач по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1. (а.с. 10) та дружина ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с. 86-127).

Із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2, звернулася донька померлого ОСОБА_1 та з заявою про відмову від спадщини на користь доньки ОСОБА_3 Інші особи з заяво про прийняття спадщини чи відмову від спадщини не зверталися (а.с. 86-127).

Постановою Шостої криворізької державної нотаріальної контори від 19 лютого 2018 року ОСОБА_1В відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, через відсутність документів, які б підтверджували право власності на спадкове майно (а.с. 127).

Ухвалюючи рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що на момент розпаювання земель КСП «Гвардієць» батько позивача ОСОБА_2 не був членом КСП, тому не мав право на отримання земельної частки паю.

Колегія суддів погоджується з висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлої.

Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який пережив його, та батьки.

Спадкування, є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

Положенням ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже, підставою визнання за ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) підлягає доведенню факт що за життя спадкодавець ОСОБА_2 набув це право.

Відповідно Наказу №51 від 15.05.1996 року ОСОБА_2 прийнятий охоронцем складу паливно-мастильних матеріалів КСП «Гвардієць» з 23.04.1996 року. Розпорядженням №27 від 21.03.1997 року звільнений за власним бажанням з 19.03.1997 року.

Згідно розпорядження голови районної ради народних депутатів № 557 від 24.11.1995 року Радгосп «Гвардієць» реорганізовано в КСП «Гвардієць» (а.с. 18).

24 березня 1997 року Недайводською сільською радою народних депутатів Криворізького району Дніпропетровської області прийнято рішення, про передачу у колективну власність КСП «Гвардієць» земель для ведення сільськогосподарського виробництва, на підставі якого, 01 квітня 1998 року КСП «Гвардієць» видано Державний Акт на право колективної власності на землю ДП Кв000021. Згідно якого Недайводською сільською радою народних депутатів Криворізького району Дніпропетровської області передано КСП «Гвардієць» у колективну власність землю для ведення сільськогосподарського виробництва (а.с. 71). Додатком 1 до Державного Акту є список громадян членів КСП «Гвардієць», в якому ОСОБА_2 відсутній (а.с. 72-79).

Згідно Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року за № 720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Згідно із п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 06.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства» передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного Кодексу, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Спадкодавець ОСОБА_2 згідно розпорядження № 27 від 21.03.1997 року був звільнений з КСП «Гвардієць» за власним бажанням з 19.03.1997 року. Прийнятий на постійну посаду сторожа складу паливно-мастильних матеріалів в КСП «Гвардієць з 08.04.1998 року, тобто після проведення розпаювання земель (а.с. 15).

Розпорядженням №69 від 25.07.1997 року ОСОБА_2 знов прийнятий з 15.07.1997 року робітником зернотоку тимчасово на період збирання врожаю. Розпорядження про звільнення відсутнє. Розпорядженням №49 від 02.07.1998 року ОСОБА_2 прийнято сторожем паливно-мастильних матеріалів з 08.04.1998 року та розпорядженням №23 від 25.05.2000 року на підставі ст. 40 п.1. КЗпП України звільнено, у зв'язку з ліквідацію підприємства, що підтверджується копією трудової книжки та копією архівної довідки №1736 1.2017 року (а.с. 12, 15).

Отже, на момент розпаювання земель КСП «Гвардієць» 01 квітня 1998 року, ОСОБА_2 не був членом КСП «Гвардієць», оскільки не працював, також не був пенсіонером КСП «Гвардієць», у зв'язку з чим, останній не набув за життя права на отримання земельної частки (паю) та виключений зі списків членів КСП «Гвардієць».

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, вважає його вірним. Колегія суддів вважає недоведеними посилання апелянта про підтвердження членства ОСОБА_2 в КСП «Гвардієць» на час розпаювання, оскільки дані посилання спростовані матеріалами справи, а саме архівною довідкою КУ «Криворізький районний трудовий архів» від 13.12.2017 року № 1736 ( а.с.15).

Посилання позивача на включення спадкодавця ОСОБА_2 до списку членів КСП «Гвардієць», як право на отримання паю, спростовуються матеріалами справи.

З протоколу №1(15) загальних зборів членів КСП «Гвардієць» Криворізького району від 11.01.2000 року вбачається, що працівнику ОСОБА_2 було надано земельний пай (а.с. 24-28).

Протоколом №3(17) від 15.02.2000 року загальних зборів КСП «Гвардієць» ОСОБА_2 було позбавлено права на земельний пай, як такого, що являється пенсіонером м. Кривого Рогу, а не пенсіонером КСП «Гвардієць» (а.с. 29-31).

Питання про правомірність прийнятого загальними зборами рішення про виключення ОСОБА_2 зі списку членів КСП «Гвардієць» та право на отримання земельного паю не є предметом дослідження у даній справі. Дані позовні вимоги не було заявлено, тому посилання апелянта про неправомірне виключення батька зі списку членів КСП є неприйнятними, дане рішення є чинним ніким не оскаржене та не скасоване.

Колегія суддів погоджується із висновком суду, що за життя спадкодавець ОСОБА_2 не набув у встановленому законом порядку право на пай, тому дане право не успадковує позивач.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а рішення суду без змін.

Оскільки за розгляд апеляційної скарги кошти ОСОБА_1 сплачено на неналежний розрахунковий рахунок, що встановлено під час розгляду справи з квитанції 1/21 від 03 вересня 2018 року в сумі 1058 грн. р/р 4097, тому з апелянта підлягають стягненню судові витрати в сумі 1058 грн. за розгляд справи в апеляційній інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2018 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за розгляд апеляційної скарги в сумі 1058 грн. на розрахунковий рахунок Дніпровського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 листопада 2018 року.

Головуючий:

Судді: