САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1654/18
Провадження №2/726/397/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2018 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі: головуючого судді Асташев С. А., при секретарі Голик В.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_3. про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в якому посилається на те, що він є власником будинковолодіння у м. Чернівці по провулку Байкальському, 2.

Зазначає, що разом із ним у вказаному будинку зареєстровано його брата ОСОБА_2 Зазначає, що останній не проживає у вказаному будинковолодінні близько 10-ти років, а тому позивач просить ухвалити рішення, яким ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вищевказаним житловим будинком та зняти його з місця реєстрації.

У судове засідання позивач не зявився, однак надіслала до суду письмову заяву з проханням справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, однак надіслав до суду заяву з проханням справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його частковго задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно копії витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 44457724 від 24.09.2015 року , а також копії договору дарування від 24.09.2015 року ОСОБА_1 є власником будинковолодіння у м. Чернівці по провулку Байкальському, 2.

Згідно довідки виданої ПП «Садгора Сервіс» № 4163 від 13.08.2018 року у будинку № 2 по провулку Байкальському у м. Чернівці з 1994 року зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який приходиться позивачу братом.

Відповідно до п. 39 постанови пленуму вищого спеціалізованого суду України № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК.

З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК.

Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають.

У відповідності до ст. 156 ЖК УРСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла за законом.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_2, брат позивача, без поважних причин більше року не проживає за місцем своєї реєстрації, не бере участі у витратах по утриманню будинку і прибудинкової території та між ним і позивачем по справі не було ніякої домовленості щодо користування будинком. За таких умов, відповідач являється таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи або остаточного рішення суду. Виходячи зі змісту зазначеної норми права, поняття «знаття з реєстрації» нерозривно повязане з поняттям «житлові права» (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила право такого користування, виселення із займаного приміщення та інше).

У звязку із цим, обовязок щодо зняття з реєстрації за місцем проживання особи можливий для застосування при вирішенні спору про житлові права. Враховуючи викладене, обовязок уповноваженого органу зняти з реєстрації особу, виникає з моменту остаточного рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а тому позовна вимога про зняття відповідача із реєстраційного обліку місця проживання задоволенню не підлягає.

Таким чином, керуючись, ст. ст. 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України, ст.ст. 263-265, 280-282 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування будинковолодінням у м. Чернівці по провулку Байкальському, 2.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернівецької області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Головуючий суддя ОСОБА_4