Постанова

Іменем України

24 жовтня 2018 року

м. Київ

справа №667/7877/15-ц

провадження № 61-3930св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В.І., Коротуна В. М., Курило В. П..,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Анекс Тур»,

представник відповідача - ОчеретянийВіктор Євгенійович,

треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Мережа агенцій «Гарячі тури», фізична особа - підприємець ОСОБА_7,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОчеретяногоВіктора Євгенійовича, подану в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Анекс Тур» на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 21 березня 2016 року в складі судді Мусулевського Я. А. та на ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 30 червня 2016 року в складі колегії суддів: Приходько Л. А., Борка А. Л., Кузнєцової О. А.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Анекс Тур» (далі - ТОВ «Анекс Тур»), треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Мережа агенцій «Гарячі тури» (далі - ТОВ «Гарячі тури»), фізична особа - підприємець ОСОБА_7 (далі - ФОП ОСОБА_7) про захист прав споживача.

В обґрунтування позовних вимог указували, що 20 травня 2015 року ОСОБА_4 уклав з ТОВ «Гарячі тури» в особі ФОП ОСОБА_7 договір на туристичне обслуговування, за умовами якого ОСОБА_5 та ОСОБА_4 здійснили оплату туристичних послуг в розмірі 32 529 грн та 28 686 грн. Проте, відповідач умови договору не виконав та не надав документів для здійснення туристичної подорожі. З пояснень ФОП ОСОБА_7 позивачам стало відомо, що ТОВ «Гарячі тури» не оплатило їх подорож. Посилаючись на протиправну поведінку відповідача та на завдану їм моральну шкоду, просили стягнути з ТОВ «Гарячі тури» на користь ОСОБА_4 грошові кошти, сплачені за туристичні послуги в розмірі 28 686 грн, та на користь ОСОБА_5 - грошові кошти за туристичні послуги в сумі 32 529 грн і 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

На підставі заяви позивачів ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона від 06 січня 2016 року замінено неналежного відповідача ТОВ «Гарячі тури» на належного відповідача ТОВ «Анекс Тур». ТОВ «Гарячі тури» залучено до участі у справі в якості третьої особи, у зв'язку з чим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просили стягнути з ТОВ «Анекс Тур» на їхню користь 28 686 грн та 32 529 грн сплачених послуг та по 5 000 грн кожному на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 21 березня 2016 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ТОВ «Анекс Тур» на користь ОСОБА_4 28 686 грн, на користь ОСОБА_5 32 529 грн сплачених туристичних послуг та по 5 000 грн кожному на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим,що відповідач не виконав умов договору на туристичне обслуговування та не надав позивачам туристичні послуги, що є підставою для стягнення з відповідача коштів, сплачених за договором, та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 30 червня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для скасування зазначеного судового рішення відсутні.

У липні 2016 року Очеретяний В. Є. в інтересах ТОВ «Анекс Тур» подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Касаційна скарга мотивована тим, що суди не встановили фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не звернули увагу на недоведеність вини відповідача, не встановили з чиєї саме вини та які туристичні послуги не були надані позивачу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 липня 2016 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

18 жовтня 2016 року від ОСОБА_4 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення на касаційну скаргу, які мотивовані тим, що оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому касаційна скарга підлягає відхиленню.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 грудня 2016 року справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту першого Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, щокасаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

25 січня 2018 року справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суди встановили, що 06 червня 2013 року ТОВ «Анекс Тур» та ТОВ «Гарячі Тури» уклали договір № 821а/133, відповідно до умов якого ТОВ «Гарячі Тури» як турагент зобов'язується за винагороду надати послуги ТОВ «Анекс Тур» як туроператору з реалізації туристичних послуг шляхом укладення договорів на туристичне обслуговування від імені, в інтересах та під контролем туроператора, а також здійснювати фактичні дії, визначені договором, із самостійним набором та комплектацією туристичних груп.

01 вересня 2013 року ФОП ОСОБА_7 як субагент та ТОВ «Гарячі тури» як турагент уклали договір № 000127, відповідно до умов якого ФОП ОСОБА_7 за винагороду приймає на себе права та обов'язки по реалізації туристичних послуг в інтересах та від імені ТОВ «Анекс Тур». Субагент у відносинах з туристами представляє ТОВ «Анекс Тур» і укладає з ними договори на туристичне обслуговування.

20 травня 2015 року ФОП ОСОБА_7 та ОСОБА_4 уклали договір на туристичне обслуговування, за умовами якого ТОВ «Анекс Тур», відповідно до заявки, поданої туристом ФОП ОСОБА_7 в усній або письмовій формі, за плату зобов'язується надати туристу комплекс туристичних послуг, а турист зобов'язується прийняти ці послуги і оплатити їх на умовах цього договору.

Відповідно до умов зазначеного договору ОСОБА_4 замовив для себе та своєї сім'ї на період з 28 червня до 05 липня 2015 року туристичні послуги вартістю 68 731 грн з авіаперевезення, послуги тимчасового проживання в двох номерах типу Std ROH DBL, Std ROH 2Ad+1(2-13.99) готелю «Grand Haber»(5*) у Туреччині з режимом харчування UAL, послуги трансферу: аеропорт-готель-аеропорт та медичну страховку.

В той же день ФОП ОСОБА_7 на виконання вимог договору оформила та направила ТОВ «Анекс Тур» за допомогою системи «Anextour on-line» дві заявки на бронювання та отримала підтвердження замовлених послуг та рахунки-фактури на оплату замовлених послуг ТОВ «Гарячі тури».

20 травня 2015 року ОСОБА_4 та 21 травня 2015 року ОСОБА_5 сплатили за умовами договору 28 686 грн та 32 529 грн.

ТОВ «Анекс Тур» як туроператор обов'язки за договором не виконало: документи для здійснення туристичної подорожі, а саме ваучеру, страхового полісу, авіаквитків не передало.

26 червня 2015 року ТОВ «Анекс Тур» повідомило ФОП ОСОБА_7 про анулювання заброньованих послуг у зв'язку з неперерахуванням турагентом ТОВ «Гарячі тури» коштів на рахунок туроператора.

Згідно з частинами першою, другою статті 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов'язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (стаття 901 ЦК України).

Відповідно до статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, установлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з частиною п'ятою статті 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням умов договору однією зі сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про туризм» порушеннями законодавства в галузі туризму є порушення умов договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг.

Згідно із частинами першою та другою статті 32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов'язань туроператор, турагент, інші суб'єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб'єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини.

Частиною першою статті 33 Закону України «Про туризм» встановлено, що суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов'язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно із частиною тринадцятою статті 20 Закону України «Про туризм» права й обов'язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором між ними, а також цим Законом.

Агентські відносини регулюються главою 31 Господарського кодексу України, відповідно до частин першої, другої статті 297 якого за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов'язується надати послуги другій стороні (суб'єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб'єкта і за його рахунок. Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов'язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами.

Згідно з частиною одинадцятою статті 20 Закону України «Про туризм» туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов'язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб'єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити.

Установивши фактичні обставини у справі та на підставі зазначених норм Закону суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що саме відповідач як туроператор несе відповідальність за невиконання умов договору про надання туристичних послуг у спірних правовідносинах, а правовідносини, які виникли між відповідачем та третіми особами не можуть впливати на права позивачів, які належно виконали умови укладеного ними договору. Спір між туроператором та турагентом може бути вирішений в іншому провадженні.

Доводи касаційної скарги про те, що суди не встановили фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не звернули увагу на недоведеність вини відповідача, не встановили з чиєї саме вини та які туристичні послуги не були надані позивачу, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються висновками судів попередніх судових інстанцій.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду, передбачених статтею 400 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Очеретяного Віктора Євгенійовича, подану в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Анекс Тур» залишити без задоволення.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 21 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 30 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.М. Коротун

В.П. Курило