Постанова

Іменем України

20 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 636/4177/16-ц

провадження № 61-26870св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), ЛеськоА. О., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

треті особи: Чкаловська селищна рада, Чугуївський районний відділ центру державного земельного кадастру,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 21 лютого 2017 року в складі судді Панаід І. В. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 10 серпня 2017 року в складі колегії суддів: Швецової Л. А., Котелевець А. В., Піддубного Р. М.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, за участі третіх осіб: Чкаловської селищної ради, Чугуївського районного відділу центру державного земельного кадастру, про визнання недійсним та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку.

Позовна заява мотивована тим, що державний акт від 29 вересня 2006 року, виданий ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,0702 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, є незаконним, оскільки вона як власник сусідньої земельної ділянки не надавала своєї згоди на встановлення зазначених в акті меж земельної ділянки та підпис у відповідних документах не ставила.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 21 лютого 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не надала належних та допустимих доказів того, що спірна земельна ділянка перетинається із земельною ділянкою, якою відповідач володіє на належній правовій підставі.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 10 серпня 2017 року рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 21 лютого 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди на порушення норм матеріального і процесуального права не дослідили обставини справи, не надали оцінку наданим доказам. Крім того, її та її представників не було належним чином повідомлено про розгляд справи судом апеляційної інстанції.

ОСОБА_5 надала заперечення на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу відхилити, рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд установив, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23 червня 2015 року ОСОБА_4 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку ОСОБА_5 на підставі рішення Чкаловської селищної ради від 15 вересня 2005 року належить земельна ділянка площею 0,0702 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1, призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Матеріали справи містять акт обстеження земельних ділянок сторін. За результатами огляду та обстеження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, порушень не виявлено, земельна ділянка та будівлі, які на ній розташовані, оформлені відповідно до вимог чинного законодавства.

Частинами першою, другою статті 116 ЗК Україниустановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Частина перша статті 15 ЦК України встановлює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55).

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких: припинення правовідношення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК Українизахист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Згідно з частинами першою, третьою, шостою статтею 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам.

Відповідно до статті 198 ЗК Україникадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Отже, щоб приватизувати земельну ділянку необхідно було здійснити комплекс робіт: провести кадастрову зйомку землі із геодезичним встановленням меж земельної ділянки, яка включає, зокрема, і, перенесення в натурІ (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим в установленому порядку проектом відведення цієї ділянки, погодження цих меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі громадянам безоплатно земельних ділянок на праві приватної власності. Виконання усіх підготовчих робіт з виготовлення державного акта на право власності на земельну ділянку передбачає перевірку того, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки.

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, які не підлягають доказуванню.

Як на доказ того, що належна позивачу земельна ділянка перетинається із земельною ділянкою відповідача, представник позивача посилався на план меж землекористування, посвідчений суб'єктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_6

Між тим, наданий позивачем план меж землекористування не містить відповідних координат окружної межі земельних ділянок, не містить висновку про перетин земельних ділянок.

Клопотання про призначення відповідної експертизи позивач не заявляла, суд першої інстанції роз'яснював таке право та наслідки ненадання доказів.

Посилання в касаційній скарзі на те, що позивача та її представників не було належним чином повідомлено про розгляд справи судом апеляційної інстанції є безпідставним з огляду на таке.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 20 липня 2017 року справу призначено до апеляційного розгляду на 27 липня 2017 року (а. с. 92).

У зв'язку з неявкою сторін у судове засідання розгляд справи відкладено на 10 серпня 2017 року (а. с. 93).

ОСОБА_4 повідомлена про розгляд справи 10 серпня 2017 року, про що свідчить її підпис у повідомленні про вручення 04 серпня 2017 року поштового відправлення (а. с. 94).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 21 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 10 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

А.О. Лесько

С.П. Штелик