Справа № 461/254/17 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 22-ц/783/2512/17 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Левика Я.А., Шандри М.М.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: ОСОБА_2 його представника ОСОБА_3 та представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львоваь у складі судді Зубачик Н.Б. від 14 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 14 лютого 2017 року позов задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 відшкодувати ОСОБА_5 8230,00 грн. шкоди, завданої внаслідок залиття квартири та 1500,00грн. відшкодування витрат за оплату висновку експертного будівельно-технічного дослідження , а всього 9730,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 617, 60 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 21, 81 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду ухвалене з грубим порушенням норм як процесуального, так і матеріального права.

Вказує що з рішення суду не вбачається доведеність вини ОСОБА_2, чи його неправомірних дій які спричинили шкоду позивачу залиттям ванної кімнати, саме рішення прийняте на основі неналежних доказів та не було взято до уваги його клопотання про проведення експертизи.

Просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 14 лютого 2017 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Зважаючи на положення п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ Апеляційний суд Львівської області здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема на ст. 1166 ЦК України та задовольняючи позов - виходив з того, що відповідачі, в порушення вимог діючого законодавства, не забезпечили належне утримання своєї квартири, внаслідок чого сталося залиття квартири позивача, в супереч вимог ст.60 ЦПК України(в редакції на час ухвалення рішення) не надали суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження тих фактів, що не з їх вини сталося залиття квартири, а також не просив призначити у справі експертизу для встановлення причин залиття квартири позивача.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її задала.

З урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачу.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є співвласником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру НОМЕР_1 від 27.10.1999 року.

Матеріалами справи встановлено, згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки №1539 від 17.05.2016 року, виданої ЛКП «Снопківське», у вищевказаній квартирі зареєстровано та проживають ОСОБА_5, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Судом встановлено, що згідно акту від 11.04.2016 року, складеного комісією ЛКП «Снопківське», залиття квартири АДРЕСА_1 відбулося внаслідок несправності водяної труби у ванній кімнаті квартири №8 цього ж будинку. Зазначається, що залито стелю ванної кімнати, площею 2 кв.м та стіну ванної кімнати, площею 2 кв.м. та у квартирі № 8 розташована над квартирою №6а.

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_2 проживають у квартирі № 8, що підтверджується копіями паспортів, які знаходяться у матеріалах справи (а.с.48-50).

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23 травня 2017 року клопотання ОСОБА_2 задоволено частково та призначено судову будівельно- технічну експертизу. (а.с.114)

Відповідно до висновку експерта №3194 від 24 січня 2017року з фототаблицями до нього зазначається, що при візуальному огляді квартири АДРЕСА_1 було виявлено наявність слідів залиття у ванній кімнаті, під літ.XVI, площею 6,5 кв.м, а саме: на стелі плями темно жовтого та сірого кольорів, площею до 3,6 кв.м, відставання оздоблювального шару (пофарбування), площею до 3,0 кв.м, відставання штукатурки, площею до 0,6 кв.м та темно-сірі плями з характерним запахом, схожим на плісняву, площею до 1,9 кв.м; на стінах плями темно жовтого та сірого кольорів, площею до 3,5 кв.м, відставання оздоблювального шару (пофарбування), площею до 2,1 кв.м, та темно-сірі плями з характерним запахом, схожим на плісняву, площею до 1,1 кв.м.(а.с.122-124)

Згідно до даного висновку вартість відновлювального ремонту внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 становить 2 247 грн 00 грн. та експертом прийнято причину залиття визначену актом від 11.04.2016 року, складеного комісією ЛКП «Снопківське», яким встановлено , що залиття квартири АДРЕСА_1 відбулося внаслідок несправності водяної труби у ванній кімнаті квартири №8 цього ж будинку.

Відтак, позивачу внаслідок залиття квартири спричинена матеріальна шкода саме у розмірі 2 247 грн 00 грн., яка підлягає відшкодуванню з відповідача, а не як зазначено у розмірі 8239,00 грн як зазначено у рішенні районного суду.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року суди розглядаючи позови про відшкодування шкоди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від її вини.

У спорах про відшкодування шкоди згідно з ст.1166 ЦК України діє презумпція вини заподіювача шкоди. У зв'язку з цим, саме він повинен довести відсутність своєї вини у завданні шкоди.

Доводи апеляційної скарги щодо не встановлення районним судом причинного зв»язку між шкодою та протиправними діями її заподіювача не заслуговують на увагу та не можуть бути підставою для скасування рішення та відмови у позові, оскільки такі спростовуються матеріалами справи та не підтверджені будь-якими доказами відповідача -апелянта

Відповідно до ч.2 ст. 12, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з аналізу наявних у справі доказів щодо їх достовірності, допустимості кожного окремо, а також достатності і взаємного зв'язку доказів у їх сукупності колегія суддів вважає, що районний суд прийшов до не правильного висновку про задоволення позову в частині розміру завданої шкоди.

Судом при визначенні розміру шкоди не враховано, що позивач ОСОБА_5 є співвласником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру НОМЕР_1 від 27.10.1999 року та довідкою про склад сім»ї(а.с.13,14) інші співвласники: ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_8 з такими вимогами до відповідача не зверталися та не уповноважували діяти в їх інтересах. Окрім того інші співвласники не були залучені до справи у відповідності ст.36 ЦПК України (в редакції на час ухвалення рішення).

Тому в тій частині доводи апеляційної скарги є підставними та підлягають до задоволення. Враховуючи, що внаслідок залиття квартири спричинена матеріальна шкода позивачу, а співвласників є четверо ( 2 247 грн 00 грн.:4 = 561грн 75 коп.), тому підлягає до відшкодуванню шкодив розмірі 561грн 75 коп

Відтак колегія суддів вважає, що рішення Галицького районного суду м. Львова від 14 лютого 2017 року слід скасувати та постановити нове судове рішення яким позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири задовольнити частково стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 561 грн 75 коп. шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної інстанції та однією із підстав для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 14 лютого 2017 року скасувати.

Постановити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 561 грн 75 коп. шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 28.09.2018 року.

Головуючий

Судді