Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/5890/17 Головуючий у 1-й інст. Гумен Н.В.
Категорія 19 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №295/5890/17 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфабанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 21 листопада 2017 року, яке ухвалене під головуванням судді Гумен Н.В. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У травні 2017 року представник ОСОБА_1 просив визнати виконавчий напис від 27 червня 2016 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, таким, що не підлягає виконанню. Вимоги обґрунтовував тим, що нотаріусом запропоновано звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, належить задовольнити вимоги ПАТ «Альфабанк» у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання кредитного договору за період з 01 серпня 2014 року по 24 травня 2016 року в сумі 18 392,50 євро. Вважає, що нотаріус, вчиняючи виконавчий напис, не перевірив факту наявності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги ч.1 ст.88 Закону України "Про нотаріат" щодо безспірності такої. Заборгованість за кредитним договором стягнута заочним рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 20 січня 2015 року, що підтверджує наявність спору щодо боргу. Період, за який проведено стягнення заборгованості виконавчим написом нотаріуса, не обґрунтований та безпідставний, оскільки з моменту виникнення у банка права вимоги минуло більше трьох років. Нотаріус не перевірив факту отримання ОСОБА_1 письмової вимоги банка про усунення порушень, а такої вимоги позичальник не отримувала. Не отримувала ОСОБА_1 також письмового повідомлення про перехід до ПАТ «Альфабанк» права вимоги за кредитним договором.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 21 листопада 2017 року у задоволенні позову відмовлено та скасовано заходи забезпечення позову.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що нотаріус не спроможний перевірити безспірність заборгованості, бо у нього відсутні спеціальні бухгалтерські знання, а наданий банком розрахунок боргу є неповним та не підтверджує безспірність вимог останнього. Наявність справи у Коростишівському районному суді №280/1960/14-ц, на думку автора апеляційної скарги, підтверджує наявність спору між сторонами. Окрім того, у виконавчому написі нотаріус вказав, що строк платежу за кредитним договором настав, але при цьому не зазначив конкретної дати його настання. На думку дописувача у банка виникло право вимоги після придбання права вимоги. Тобто, з 15 червня 2012 року (день придбання права вимоги) до дати вчинення виконавчого напису (27 червня 2016 року) сплинуло більше чотирьох років, а виконавчий напис можна вчиняти за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Також жодних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не отримували.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін (а.с.225-226 т.1).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 27 червня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.48 т.1).

Вищезазначене нерухоме майно на підставі іпотечного договору №0501/0807/88-200-Z-1, посвідченого у нотаріальному порядку 08 серпня 2007 року, передано в іпотеку в забезпечення зобовязань за кредитним договором від 08 серпня 2007 року №0501/0807/88-200, Акціонерному комерційному банку «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого - Публічним акціонерним товариством «СВЕДБАНК» 25 травня 2012 року на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги відступлено права вимоги Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк», який у свою чергу за договором купівлі-продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року відступило право вимоги за кредитним договором та іпотечним договором - Публічному акціонерному товариству «Альфа-Банк», тобто відповідачу (а.с.46-47,86-90,97-115,116-125 т.1).

За умовами кредитного договору від 08 серпня 2007 року №0501/0807/88-200 банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 36 950 євро на строк із 08 серпня 2007 року по 07 серпня 2017 року під 12% річних за користування кредитом, а позичальник зобовязалася повертати кредит та сплачувати проценти, але зобовязань не дотрималася, внаслідок чого за період з 01 серпня 2014 року по 24 травня 2016 року утворилася заборгованість у сумі 18 392,50 євро, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту -14 667,54 євро та заборгованості за процентами за користування кредитом 3 724,96 євро.

Виконавчим написом запропоновано за рахунок коштів, отриманих від реалізації квартири, задовольнити вищевказані вимоги відповідача.

Підпунктами 10.4,12.2 відповідно пунктів 10 та 12 іпотечного договору відповідачу для задоволення порушеного права надана можливість вибору способу звернення стягнення на предмет іпотеки. Останній реалізував безспірний порядок на підставі виконавчого напису нотаріуса у відповідності до чинного законодавства, що діяло на час вчинення виконавчого напису, та умов іпотечного договору.

Відповідно до змістів ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Підпунктом 3.2 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, урегульовано, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (надалі Перелік документів).

За іпотечними договорами, що передбачають право звернення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобовязанням, для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а)оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б)оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобовязання; в)засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобовязання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г)оригінал розрахункового документа про надання послуг поштового звязку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобовязання; г)довідка фінансової установи про ненадходження платежу (п.1-1 Переліку документів).

Підпункт 12.2 пункту 12 іпотечного договору від 08 серпня 2007 року передбачає наступний перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості: заяву іпотекодержателя про невиконання позичальником умов основного зобовязання; розрахунок заборгованості; примірник іпотечного договору, який знаходиться у іпотекодержателя.

Правильність розрахунку заборгованості, який надав відповідач нотаріусу, звернувшись із заявою про вчинення виконавчого напису, належними та допустимими доказами у суді апеляційної інстанції не спростовані.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що наявність справи у Коростишівському районному суді №280/1960/14-ц за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором спростовує безспірність заборгованості, є надуманими. Так, на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (27 червня 2016 року) спір щодо розміру заборгованості судом першої інстанції був розглянутий судом першої інстанції по суті. Заочним рішенням від 20 січня 2015 року стягнута з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором, яка складається із тіла кредиту (14 667,54 євро) та процентів за користування кредитом (а.с.126-127 т.1). ОСОБА_1, тобто позичальник, із розміром заборгованості, стягнутим заочним рішення суду, погодилася та заяви про його перегляд не подавала. Заяву про перегляд заочного рішення подав поручитель ОСОБА_4 у грудні 2016 року, тобто більше ніж через пять місяців після вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із цим, ОСОБА_4 не оспорював розмір заборгованості за кредитним договором, що стягнув суд першої інстанції, а посилався лише на те, що начебто взагалі відсутні докази отримання кредиту або принаймні розміру отриманого кредиту. Також не погоджувався із переходом права вимоги до ПАТ «Альфабанк» та наголошував на пропущенні строку для звернення до суду з позовом до поручителя. Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 29 травня 2017 року заочне рішення суду першої інстанції було залишено без змін (а.с.137-140 т.1). За таких обставин, на час вчинення нотаріусом виконавчого напису суд першої інстанції спір про стягнення заборгованості за кредитним договором розглянув по суті та заява про перегляд заочного рішення у цей час до суду першої інстанції не надходила, а тому сама по собі обставина наявності справи №280/1960/14-ц у Коростишівському районному суді безспірності заборгованості не спростовує, тим більше, що заочне рішення залишено судом апеляційної інстанції без змін.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (п.3.4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5). У виконавчому написі вказано про те, що строк платежу заборгованості за період з 01 серпня 2014 року по 24 травня 2016 року за кредитним договором настав. Умовами кредитного договору передбачено щомісячне повернення боргу згідно з графіком погашення кредиту (п.3.1.3.3 кредитного договору), а тому у відповідача виникло право примусового стягнення боргу по платежу за серпень 2014 року з 10 вересня 2014 року (10 вересня 2014 року +3 роки = 2017 рік) та на час вчинення виконавчого напису (27 червня 2016 року) три роки не сплинуло. Посилання у апеляційній скарзі на те, що трирічний строк для вчинення виконавчого напису почав перебіг з часу переходу до відповідача прав кредитора, тобто з 15 червня 2012 року, не відповідає вимогам чинного законодавства та умовам правочинів, а тому доводи апеляційної скарги з цього приводу ґрунтуються на підміні понять. Окрім того, 15 червня 2012 року строк виконання зобовязання за 2014 рік ще не настав, та й останній платіж за договором здійснено 13 червня 2014 року, що установлено Апеляційним судом Житомирської області в ухвалі від 29 травня 2017 року. За таких обставин, у апеляційній скарзі безпідставно ототожнюються поняття «строк переходу до нового кредитора права вимоги» та «строк, протягом якого може бути вчинено виконавчий напис», початки яких, у даній конкретній справі, не збігаються.

Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки в разі, якщо на день, визначений зобовязанням, позичальник не поверне іпотекодержателю суму кредиту та/або проценти за користування кредитом, пеню та/або іншу заборгованість, платежі та санкції, що передбачені та/або випливають із основного зобовязання в інших випадках, передбачених основним зобовязанням та іпотечним договором, у тому числі у випадку прострочення основного зобовязання (як основного боргу так і процентів за ним). У пункті 11 іпотечного договору також прописано, що при настанні зазначених у абзаці першому цього пункту договору випадків іпотекодержатель надсилає позичальнику та іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення основного зобовязання та зобовязань, передбачених іпотечним договором, у не менш ніж тридцятиденний строк, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотедержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Чинна на час вчинення нотаріальної дії редакція підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який доповнений абзацом другим згідно наказу Міністерства юстиції України 26 грудня 2012 року №195/5, передбачає, що повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення звязку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Так, у іпотечному договорі вказані наступні адреси іпотекодавців: ОСОБА_3 АДРЕСА_2, а ОСОБА_1 АДРЕСА_3. Відповідачем, як іпотекодержателем, вимога про усунення порушень від 26 травня 2016 року цінними листами за №№282, 325, 90, 304 відповідно ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за адресами, що вказані у іпотечному договорі та додатково за адресою знаходження предмета іпотеки, який переобладнаний під тимчасову перукарню, відправлена 27 травня 2016 року, що підтверджується відмітками поштового відділення (а.с.141-145 т.1). Перевірені судом апеляційної інстанції обставини справи доводи апеляційної скарги не спростовують, а тому повідомлення вважається надісланим, оскільки заперечення апеляційної скарги не повністю враховують положення закону та умови правочинів, які передбачають альтернативу.

Питання переходу прав вимоги до ПАТ «АльфаБанк» було предметом обговорення при розгляді справи №280/1960/14-ц, судові рішення у якій мають приюдиційне значення для розгляду даної справи. Окрім того, не надано доказів й того, що позичальник належно виконала зобовязання перед ПАТ «Дельта-Банк».

Захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі здійснено у випадку і в порядку, встановленому законом. Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Отже, відповідно до положень ст.375 ЦПК України, апеляційний суд залишає рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 21 листопада 2017 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 24 вересня 2018 року.