Справа № 346/1590/18
Провадження № 2/346/1127/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді: Бирич Н.В.

з участю: секретаря: Гайової Г.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 відносилось до суспільної групи колгоспний двір, голоовю якого був його батька, ОСОБА_4. В господарстві були зареєстровані та проживали ОСОБА_4, його дружина ОСОБА_5 та їх діти : ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1, тому кожному з них належало по 1/5 частині будинковолодіння. ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 помер і після його смерті відкрилась спадщина за законом на 1/5 чатсину будинковолодіння. Спадщину прийняла дружина померлого, ОСОБА_5, однак спадкових прав не оформила. ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_5, залишивши заповіт, згідно якого все своє майно заповіла ОСОБА_2, однак останній відмовився від прийняття спадщини, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву. Зазначає, що спадщину за законом після смерті матері прийняв він та з цією метою звернувся до нотаріальної контори. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено у зв'язку з тим, що право власності на нерухоме майно зареєстровано за померлим, як за головою колгоспного двору, частки померлого голови двору та інших членів колгоспного двору не виділено.

Позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1

В судове засідання позивач не з'явився, хоча подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, однак подали в суд заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов визнають повністю, не заперечують проти задоволення позову.

Відповідно дост. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року, а також ст. 1 Додаткового протоколу до неї передбачають право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускаючи позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнають право держави на здійснення контролю за використанням власності з урахуванням загальних інтересів або для забезпечення стягнення податків, інших зборів чи штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплюються і у національному законодавстві України. Так, відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно Цивільного кодексу України підставами виникнення права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини, зокрема, також і в порядку спадкування після смерті громадянина.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) переходять всі права та обов'язки до інших осіб (спадкоємців).

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 належав на праві власності колгоспному двору, головю якого був ОСОБА_4, про що йому 14 квітня 1989 року було видано свідоцтво про право власності на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради за № 59 від 12.04.1989 року. Будинковолодіння зареєстроване в Коломийському МБТІ за реєстровим № 64. (а.с.7).

Станом на 01.07.1990 року в спірному будинковлодінні були зареєстровані та проживали: ОСОБА_4 - голова двору, ОСОБА_5 - дружина та діти : ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1, що стверджується довідкою Коршівської сільської ради № 229 від 06.02.2018 року. (а.с.29).

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних, а тому будинковолодіння належало всім його членам на праві спільної сумісної власності по 1/5 частині. Однак частки у майні колишнього колгоспного двору не виділені.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 помер, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 1. (а.с. 31).

Після його смерті відкрилась спадщина на 1/5 чатсину спірного будинковолодіння, яку прийняла дружина померлого, ОСОБА_5, постійно проживаючи із померлим на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Коршівської сільської ради № 229 від 06.02.2018 року. (а.с.29).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_5, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 34 (а.с.33).

Померла залишила заповіт, посвідчений 11 січня 2016 року секретарем Коршівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 3, згідно якого все своє майно заповіла своєму синові, ОСОБА_2 (а.с.34).

ОСОБА_2 відмовився від прийняття спадщини за заповітом в користь позивача, подавши 13.09.2017 року відповідну заяву до нотаріальної контори. (а.с.44)

Спадщину за законом після смерті матері прийняв позивач, ОСОБА_2, подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено у зв»язку з тим, що право власності зареєстровано лише за померлим головою колгоспного двору, а частки інших членів двору не виділені до дня смерті ОСОБА_4

Ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовились від належних їм часток в майні колгоспного двору, і на спадкове майно не претендують, про що подали заяви в суд.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на майно є належно обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1217, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 247, 263, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителем АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 житловою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Суддя Бирич Н. В.