Справа № 734/3719/17 Провадження № 22-ц/795/1031/2018 Головуючий у I інстанції ОСОБА_1 Доповідач - Харечко Л. К.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді Харечко Л.К.,

суддів: Лакізи Г.П., Скрипки А.А.

секретарі Бивалькевич Т.В., Поклад Д.В.

учасники справи: позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», відповідач ОСОБА_2,

за участі: представника відповідача ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 20 червня 2018 року у складі судді Бараненка С.М., повний текст якого складено 25.06.2018 року у м. Козелець Чернігівської області,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2017 року ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 30.04.2010 року в сумі 109 795 грн. 28 коп., з яких: 31 795 грн. 49 коп. заборгованості по кредиту, 39 149 грн. 52 коп. заборгованості по відсотках, 33 145 грн. 73 коп. заборгованості по пені, 500 грн. 00 коп. штрафу (фіксована частина), 5 204 грн. 54 коп. штрафу (процентна складова).

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 20 червня 2018 року у задоволенні позову ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість.

Доводи скарги зводяться до того, що є доведеним той факт, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між сторонами договір про надання банківських послуг (кредитний договір).

Звертає увагу на те, що 20.07.2010 року ОСОБА_2 була отримана кредитна картка «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», що підтверджується його підписом в заяві про отримання картки та ПІН-коду до неї та довідкою про умови кредитування з використанням вказаної кредитної картки, після чого, відповідач ще тричі звертався до Банку та отримував перевипущені кредитні картки, а саме: 22.04.2012 року, 01.02.2013 року, 25.05.2015 року. Крім того, фактичне користування відповідачем кредитними коштами з використанням отриманих кредитних карток підтверджується випискою про рух коштів по рахунках, відкритих на ім'я останнього.

Отже, суд першої інстанції порушив норми як процесуального, так і матеріального закону, якими визначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами, а зобовязання має виконуватись належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Вислухавши суддю доповідача, пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що даних, які б вказували на прохання відповідача отримати кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, домовленість сторін про розмір кредитного ліміту, розмір відсотків, обраний тариф обслуговування кредитної картки Договір про надання банківських послуг, не містить, а анкета заява від 30.04.2010 року, підписана відповідачем, не містить чіткого зазначення банківських послуг, які він оформив на своє ім'я, виду картки, бажаного розміру кредитного ліміту. Крім того, є незаконною вимога позивача про стягнення і штрафу, і пені, адже вони є одним видом цивільно правової відповідальності.

З таким висновком колегія суддів не погоджується в частині недоведеності вимог про факт укладення сторонами кредитного договору, отримання кредитних коштів відповідачем та фактичне користування ними.

Встановлено, що сторони 30.04.2010 року уклали кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав кошти в сумі 20 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис в анкеті заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої і був відкритий картковий рахунок та видана кредитна картка «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а. с. 9-10).

Згідно з п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг відповідач зобовязувався погашати заборгованість за кредитом, процентами, оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Пунктом 2.1.1.12.1 Умов та Правил сторонами було погоджено, що зобовязання клієнта по поверненню тіла кредиту, процентів, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобовязаннями.

Відповідно до п. 2.1.1.3.3 Умов та Правил відповідач доручив Банку списувати кошти з карткового рахунку у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобовязань згідно п. 2.1.1.12.9, списувати з будь якого рахунку відкритого в Банку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобовязань.

Пунктом 1.1.7.1 Умов та Правил для призупинення або попередження будь-яких незаконних або не погоджених з Банком дій з карткою власник картки доручає Банку у будь-який час і без укладення будь-яких додаткових угод призупинити або припинити дію картки або відмовити в її продовженні, заміні або видачі нової картки.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання, сплата неустойки, відшкодування збитків (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобовязання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 звертався до позивача та отримував кредитні картки: 20.07.2010 року за № 014131 зі строком дії до 10/2013 року; 22.04.2012 року за № 381496 зі строком дії до 03/2016 року; 01.02.2013 року за № 158915 зі строком дії до 12/2016 року; 25.05.2015 року за № 386457 зі строком дії до 01/2018 року, а з приводу призупинення, припинення дії картки або відмови в її продовженні, заміні або видачі нової, відповідач до Банку не звертався.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Виходячи з зазначеного, колегія суддів вважає, що факт укладення сторонами кредитного договору, факт невиконання відповідачем належним чином зобовязань за цим кредитним договором та наявність заборгованості у вигляді непогашеного кредиту, відсотків за користування кредитом, доведений та підтверджений наданими позивачем доказами, про що також свідчить виписка про рух грошових коштів по рахунках, що були відкриті на ім'я відповідача (а.с. 139-145) та скріншот (фото) екрану ПК з відділення АТ КБ «Приватбанк» з фотографіями ОСОБА_2 (а.с. 195-197).

Отже, висновки суду першої інстанції, на підставі яких ухвалено рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, зроблені без належним чином дослідження усіх обставин справи та без врахування наданих позивачем доказів.

З зазначеного виходить, що рішення суду є незаконним і підлягає скасуванню.

При цьому, апеляційний суд вважає, що позов ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню.

Так, цивільно правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості.

У той час умовами кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів.

Отже, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Розрахунок заборгованості (а. с. 7-8) свідчить про те, що станом на 10.08.2017 року заборгованість ОСОБА_2 перед Банком склала: 109 795 грн. 28 коп., з яких: 31 795 грн. 49 коп. заборгованості по кредиту, 39 149 грн. 52 коп. заборгованості по відсотках, 33 145 грн. 73 коп. заборгованості по пені, 500 грн. 00 коп. штрафу (фіксована частина), 5 204 грн. 54 коп. штрафу (процентна складова).

Проте, враховуючи зазначене вище, позов підлягає задоволенню в частині стягнення заборгованості за кредитом, заборгованості за процентами та штрафів (фіксована частина та процентна складова), а в частині стягнення пені позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, апеляційна скарга Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з постановленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Також, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені за розгляд апеляційної скарги в сумі 2 470 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 20 червня 2018 року скасувати.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за договором про надання банківських послуг № б/н від 30.04.2010 року в загальній сумі 76 649 (сімдесят шість тисяч шістсот сорок дев'ять) 55 коп., з яких: заборгованість за кредитом в сумі 31 795 грн. 49 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 39 149 грн. 52 коп., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) в сумі 5 204 грн. 54 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» судові витрати в сумі 2 470 грн. 40 коп.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 27 вересня 2018 року.

Головуючий:Судді: