АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А

25 вересня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 211/2682/16-ц

22-ц/774/1365/К/18

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Гладиш К.І.,

сторони справи :

позивач - ОСОБА_1 Володяєвич,

відповідач - ОСОБА_2,

третя особа приватний нотаріус Криворізького нотаріального округу ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 Араміса Володяєвича та його представника ОСОБА_4, на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 24 квітня 2018 року, ухваленого суддею Ткаченко С.В. у м.Кривому Розі,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Криворізького нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання заповіту не дійсним.

В мотивування заявлених вимог посилався на те, що ОСОБА_6, померла 30.03.2012 року, у віці 87 років. За чотири роки до смерті, 28.09.2008 року, він за договором купівлі продажу, купив у ОСОБА_6 квартиру по вул. Сахарова 9/45.

Після її смерті, він дізнався що ОСОБА_6 24 березня 2012 року склала заповіт та все належне їй майно заповіла ОСОБА_2 Посилаючись, що на час укладання заповіту ОСОБА_7 була психічно хворою особою, не керувала своїми діями та не могла розуміти значення своїх дій. В період з 2010 року по момент смерті вона скаржилася на тяжкий стан здоровя, психічні розлади, занепадом психічної та фізичної діяльності. Останній раз він спілкувався з нею 29 лютого 2012 року по телефону і у нього склалося враження, що вона психічно хвора. Посилаючись на ст. 225 ч 1 ЦК України вважає, що заповіт складено особою яка не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними через стан здоровя, тому просить визнати оскаржуваний заповіт недійсним.

Рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 24 квітня 2018 року ОСОБА_5 відмовлено в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про визнання заповіту не дійсним.

Не погоджуючись із рішенням суду, позивач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_4 звернулись до суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального законодавства просять скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Під час підготовки справи до судового розгляду встановлено, що у рішенні суду міститься описка, в написанні по батькові позивача.

Згідно паспорта позивача вірним слід вважати його імя : ОСОБА_8 Володяєвич ( а.с.9 том 1).

Проте, в оскаржуваному рішенні суду імя позивача зазначено: ОСОБА_5.

Згідно ч.1 ст.269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

ОСОБА_3 обставини перешкоджають розгляду справи судом апеляційної інстанції, тому справа підлягає поверненню для усунення описки.

На підставі викладеного, керуючись ст.269 Цивільного Процесуального Кодексу України, суд-

У Х В А Л И В:

Повернути справу до Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу для виправлення описки в оскаржуваному рішенні суду від 24 квітня 2018 року у строк до 20 жовтня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: