КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
___________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-з/520/307/18
УХВАЛА

30.10.2018 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Петренко В.С., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) про визнання кредитного договору недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

26.10.2018року ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», в якій, з посиланням на ст.ст. 16, 203, 215, 216 ЦК України, просить суд визнати недійсним кредитний договір №DN789O@1811843 від 29.06.2006року, укладений між ним - ОСОБА_2 та Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк».

При зверненні до суду з позовною заявою щодо визначення підсудності позивач посилається на ч. 5 ст. 28 ЦПК України, яка передбачає, що позови про захист прав споживачів можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору, а оскільки позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, що територіально відноситься до Київського району м. Одеси, він звернувся до Київського районного суду м. Одеси.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Проте, на позовні вимоги ОСОБА_2 положення Закону України «Про захист прав споживачів» не розповсюджуються, а тому правила альтернативної підсудності, відповідно ч. 5 ст. 28 ЦПК України, не можуть застосуватися до даних правовідносин.

Так, суддя зазначає, що відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» - цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з п. 22 цього Закону споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує, або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язку найманого працівника.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозвязку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) дія цього Закону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем за договором про надання споживчого кредиту), що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Субєктами правовідносин споживчого кредитування є споживач послуг з надання кредиту та банк.

Таким чином, суддя вказує, що Закон України «Про захист прав споживачів» поширюється на правовідносини, які виникли з кредитного договору між кредитодавцем та позичальником.

Разом з тим, у наданій позовній заяві ОСОБА_2 вказує на те, що він ніякого кредитного договору з відповідачем - Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» не укладав.

Копія відповідного кредитного договору до матеріалів позовної заяви також не надана, у зв'язку з чим у суду немає інформації щодо укладення відповідного кредитного договору.

Таким чином, Закон України «Про захист прав споживачів» на дані правовідносини не розповсюджується, а тому вказана справа підлягає направленню за територіальною юрисдикцією (підсудністю).

Відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що місцезнаходженням відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» є м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, що територіально відноситься доПечерського району м. Києва.

Відповідно до п.1 ч.1 та ч. 3 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо , зокрема справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше пяти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше пяти днів після залишення її без задоволення.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що місцезнаходженням відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» є м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, що територіально відноситься доПечерського району м. Києва, суд, дослідивши і оцінивши обставини справи, визначивши юридичну природу спірних правовідносин, з метою всебічного, обєктивного розгляду справи, а також з метою дотримання правил підсудності, прийшов до висновку про передачу справи за підсудністю та направлення даної цивільної справи до Печерського районного суду м. Києва.

Керуючись ч.2 ст. 27, ч. 5 ст. 28, п.1 ч.1, ч. 3 ст. 31 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) про визнання кредитного договору недійсним направити за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Печерського районного суду м. Києва (01601, м. Київ, вул. Хрещатик, 42-А).

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвалу складено 30.10.2018року.

Суддя Петренко В. С.