Справа № 585/2861/17
Номер провадження 2/585/60/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
25 жовтня 2018 року м.Ромни
Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючої - судді Машини І.М.,
з участю секретаря Дмитренко М.О.,
представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни в режимі відеоконференцзв'язку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,-

В серпні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою про стягнення боргу, в якому просив стягнути з ОСОБА_5 на його користь грошові кошти за договором позики в сумі 322 070 грн. 45 коп., з яких: 209706 грн. 82 коп. основного боргу, 103245 грн. 66 коп. процентів від суми позики за користування грошовими коштами та 9117 грн. 97 коп. 3% річних від простроченої суми позик, а також, витрати на правничу допомогу та судовий збір.
Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали і просили його задовільнити, не заперечували проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином у порядку визначеному ст. 128 ЦПК України, причину неявки суду не повідомив, тому зі згоди представників позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Відзив на позов від відповідача до суду не надходив.
Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
29.01.2016 року ОСОБА_3 позичив ОСОБА_4 4400 доларів, що становить за офіційним курсом НБУ за 29.01.2016 року 25,15176900 грн. за 1 долар США еквівалент цієї суми - 110667,7836 грн. Відповідач зобов'язався повернути позику 06.02.2016 року про що склав відповідну розписку від 29.01.2016 року. Відповідач зобов'язався повернути позику за місцем реєстрації ОСОБА_3
Згідно статті 1047 ЦКУ на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. У розписках від 21.12.2015 року і від 29.01.2016 року зазначені сторони зобов'язання, грошова сума, яку заборгував відповідач, строк виконання зобов'язання та особистий підпис боржника (відповідача). Тобто, між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики. Розписки свідчать про його укладення відповідно до вимог статті 1046 ЦКУ.
ОСОБА_3 неодноразово звертався до ОСОБА_4 з вимогою повернути йому позичені грошові суми, однак відповідач не виконав умови укладених між сторонами договорів щодо своєчасного повернення всіх сум боргу в установлений строк.
Статтею 1049 ЦКУ передбачено, що ОСОБА_4 зобов'язаний повернути ОСОБА_3 позики (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому). Одностороння відмова від зобов'язання не допускається (стаття 525 ЦКУ). Відповідач має належним чином виконати зобов'язання.
Відповідно до статті 533 ЦКУ грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Статтею 527 ЦК України, передбачено зобов'язання боржника виконати свій обов'язок, а кредитора - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту, а також право кожної із сторін у зобов'язанні вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.
Крім того, відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргових документів у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Отже факт знаходження боргових документів - оригіналів розписок позики грошових коштів у ОСОБА_3, свідчить про невиконання із сторони ОСОБА_4 своїх боргових зобов'язань.
Що стосується позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з відповідача ОСОБА_4 .А.О. на його користь суми процентів за договором позики, 3% річних за прострочення повернення позики, суд прийшов до наступного.
Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Аналогічна позиція викладена в постанові ВСУ у справі № 6-36цс14, зокрема, «У частині першій статті 1048 ЦК України, яка має диспозитивний характер, установлена презумпція ошатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Таким чином, у випадку, якщо договір позики не є безоплатним (безпроцентним) у розумінні частини другої статті 1048 ЦК України, позичальник зобов'язаний сплатити винагороду (проценти за користування позикою) й у випадку, коли таким договором не передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики». Згідно з правового позицією ВСУ, викладеною в постанові у справі № 6-369цс15, проценти за договором позики нараховуються до дня фактичного повернення позики.
Встановлено, що між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем Середою.А.О. було укладено договір позики, але розмір процентів договором не визначений.
Згідно статті 1048 ЦКУ якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно узагальнення судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин (2009 - 2010 роки) від 07.10.2010 року Верховним Судом України роз'яснено, що виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, то наряду зі стягненням заборгованості в іноземній валюті можуть бути стягнуті й відсотки в іноземній валюті, оскільки такий відсоток не є фінансовою санкцією, а є платою за користування грошима.
Враховуючи вищевикладене, позивач має право на одержання від відповідача процентів від суми позики за користування грошовими коштами на рівні облікової ставки НБУ:
-за період з 22.12.2015 року по 24.07.2017 року в сумі 1915,93 доларів США згідно розрахунку наданого позивачем;
-за період з 30.01.2016 року по 24.07.2017 року в сумі 2071,97 доларів США згідно розрахунку наданого позивачем.
Загальна сума процентів від суми позики за користування грошовими коштами складає 1915,93 + 2071,97 = 3987,90 доларів США, за офіційним курсом НБУ станом на 24.07.2017 року (1 долар США = 25,889731 грн.) становить 3987,90 доларів США х 25,889731 грн. = 103245 грн. 66 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Статтею 625 ЦК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов'язання, частиною другою якої визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Так, в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин (2009 - 2010 роки) від 07.10.2010 року Верховний Суд України розяснює, що при стягненні сум за такими правовідносинами треба виходити з того, що стягнення сум (відсотків) за статтею 1048 ЦК України є платою (винагородою) за користування грошовими коштами, а стягнення сум згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України є заходом цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Правова природа відсотків за користування чужими грошовими коштами відрізняється від відсотків, які нараховуються від простроченої суми та стягуються як фінансова санкція за порушення грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України).
Враховуючи вищевикладене, позивач має право на стягнення з відповідача три проценти річних від простроченої суми позик від 21.12.2015 року та від 29.01.2016 року:
-за період з 16.02.2016 року по 24.07.2017 року в сумі 4126 грн. 61 коп. згідно розрахунку від простроченої суми позики, що еквівалентна 3700 доларів США.
-за період з 07.02.2016 року по 24.07.2017 року в сумі 4991 грн. 36 коп. згідно розрахунку від простроченої суми позики, що еквівалентна 4400 доларів США.
Загальна сума річних від простроченої суми позик складає 4126,61 грн. + 4991,36 грн. = 9117 грн. 97 коп.
Інших розрахунків відповідач суду не надав, надані суду розрахунки позивачем, відповідач не спростував.
Таким чином, загальна сума, яка належить до сплати позивачу, визначається наступним чином: 209706 грн. 82 коп. (основна сума боргу) + 103245 грн. 66 коп. (процентів від суми позики за користування грошовими коштами) + 9117 грн. 97 коп. (3% річних від простроченої суми позик) = 322070 грн. 45 коп.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 527, 545, 1046, 1049 ЦК України, ст. 12, 13, 76, 130, 141, 223, 263-266, 280-282 ЦПК України, суд,-

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляцій наскарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
ОСОБА_3 на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повний текст заочного рішення суду виготовлено 31.10.2018 року.
Суддя підпис:
СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_6