Провадження №2/592/327/18

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі:

головуючого судді Чернобая О.І.,

за участю секретаря судового засідання Трофименко В.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за уточненим позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зобовязання зняти з реєстрації дітей,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом і свої уточнені вимоги обґрунтовує тим, що має у власності квартиру в АДРЕСА_1. Квартира загальною площею 62,62 кв. метри розташована на пятому поверсі девятиповерхового будинку, складається з трьох кімнат. Квартира придбана за договором купівлі-продажу від 26 вересня 2007 року. Цією квартирою з її дозволу користувався син ОСОБА_4 та його дружина ОСОБА_2. Після розірвання шлюбу її син користування квартирою припинив і взагалі з міста Суми виїхав. Проживаючи в м. Шостка позивачка як після розлучення сина, як і до цього, продовжувала утримувати цю квартиру, сплачуючи комунальні послуги, щомісяця витрачала до 2 000 гривень, також допомагала в утриманні і вихованні онучок. 25-29 грудня 2015 року вона приїхала з новорічними дарунками для дітей, але колишня невістка ОСОБА_2 до оселі її взагалі не впустила та вчинила скандал. Тоді ж стало відомо, що відповідачка взагалі поставила під охоронну сигналізацію квартиру і вона позбавлена доступу до неї. Як виявилось, 24 грудня 2015 року ОСОБА_2 склала акт про не проживання в цій квартирі ОСОБА_3, тобто позивачки - власниці квартири, а також її сина. Відповідачка ОСОБА_2 з нею ніколи спільного господарства не вела, разом ніколи не проживала, в тому числі і у спірному житлі, спільним побутом не повязана і не була членом її сімї. Весь час проживла і проживає окремо в АДРЕСА_2. Так як син перебував у шлюбі з відповідачкою, у звязку із чим останній було дозволено користування належною позивачці нерухомою власністю, тобто квартирою 13 по на просп. Курський, 45 в м. Суми. Зазначає, що ОСОБА_2 ніякого відношення до неї і до належного їй майна не має, а тому право відповідачки на користування вказаним нерухомим майном підлягає припиненню. Також 23 червня 2018 року ОСОБА_2 підписаний (укладений) договір про припинення права на аліменти у зв'язку з набуттям права власності на нерухоме майно. За цим договором ОСОБА_2 передано у спільну часткову власність 1/3 частина кв. 87 но вул. Котляревського, 2/8 в м. Суми. Інші 2/3 частини квартири отримали у власність діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рівних частинах. Набувши частку майнового права на квартиру, ОСОБА_2 в неї вселилась разом з дітьми та відповідно до закону зареєструвалась за вказаною вище адресою, але без дітей. Діти лишились зареєстрованими за адресою: пр.-т Курський, 45/13. Розпорядитись квартирою, в якій лишаються зареєстрованими малолітні діти неможливо відповідачка від зняття їх з реєстрації ухиляється. За таких обставин позивачка просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житлом та зобовязати її зняти з реєстрації малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також стягнути судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги і пояснив, що відповідно до позовної заяви від 17.10.2017 року просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житлом та виселити її з квартири за адресою: АДРЕСА_3. В уточненій позовній заяві від 12.10.2018 року просить зобовязати відповідачку зняти з реєстрації малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 Однак зазначив, що остаточно вимоги сформульовані наступним чином «визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житлом та зобовязати її зняти з реєстрації малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також стягнути судові витрати». Таким чином, у такій редакції позовні вимоги підтримав із зазначених підстав у позові та просив їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала та просила відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову за безпідставністю та недоведеністю, оскільки обставини є надуманими, спір має штучний характер.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Так, ОСОБА_3 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3.

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 13.02.2015 року був розірваний шлюб між сином позивачки ОСОБА_2 та і відповідачкою ОСОБА_2 ( а.с.130);

У цьому шлюбі народились діти: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 Доньки були зареєстровані за місцем реєстрації проживання їх батька, а саме: просп.КурськийАДРЕСА_4, м. Суми.

Відповідно до Договору про припинення права на аліменти у звязку з набуттям права власності на нерухоме майно від 23.06.2018 року, ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у рівних частинах кожній квартиру, що знаходиться за адресою: м.Суми, вул.Котляревського, буд.2/8, кв.87, взамін припинення права на аліменти .

За правилами статті 150 ЖК України, власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Аналогічні вимоги містить стаття 383 ЦК України.

За змістом статті 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

За статтею 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Отже, право користування приватним житлом має речово-правовий характер, у зв'язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема житловий сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи без поважних причин понад один рік у спірному житловому приміщенні.

Як встановлено під час розгляду справи ОСОБА_2 має у власності квартиру, що знаходиться за адресою: м.Суми, вул.Котляревського, буд.2/8, кв.87. Зі спірної квартири виїхала добровільно та на даний час нею не користується, оскільки вже тривалий час проживає у власній квартирі. Тому немає жодних підстав для визнання її такою, що втратила право користування житлом, а саме квартирою 13, яка розташована по проспекту Курському, буд.45. Тому дана вимога є безпідставною та необґрунтованою.

Стосовно позовної вимоги щодо зобовязання ОСОБА_2 зняти з реєстрації малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, суд зазначає наступне.

У відповідності до преамбули Закону України «Про охорону дитинства» (далі по тексту - Закон) цей Закон визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров'я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток встановлює основні засади державної політики у цій сфері.

Відповідно до статті 11 Закону, сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

У відповідності до статті 18 цього ж Закону, діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Відповідно до Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків.

Тобто суд не вправі зобовязати відповідачку в односторонньому порядку зняти з реєстрації малолітніх дітей, оскільки у дітей є також батько і для того, щоб зняти їх з реєстрації потрібна згода обох батьків. Крім того, слід зазначити, вирішення даного питання можливе у позасудовому порядку, шляхом звернення обох батьків до Управління "Центр надання адміністративних послуг у м. Суми" Сумської міської ради.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні уточненого позову ОСОБА_3 (АДРЕСА_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зобовязання ОСОБА_2 зняти з реєстрації малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також стягнення судових витрат - відмовити за необгрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Сумської області, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.І. Чернобай