Ухвала

Іменем України

19 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 461/4107/18

провадження № 61-45581ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову апеляційного суду Львівської області від 11 вересня 2018 року у складі суддів: Шандри М. М., Левика Я. А., Струс Л. Б., у справі за заявою ОСОБА_5 про забезпечення доказів до пред'явлення позову,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про забезпечення доказів до пред'явлення позову, у якому просив витребувати у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Цибко Тетяни Борисівни (АДРЕСА_1) належним чином завірені копії таких документів: договір купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер: 1997 від 18 листопада 2016 року; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32438878 від 18 листопада 2016 року; договір купівлі-продажу житлового будинку, серія та номер: 1952 від 15 листопада 2016 року; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32366081 від 15 листопада 2016 року; копії усіх документів, які стали підставою для посвідчення вказаних правочинів та прийняття рішень про державну реєстрацію та їх обтяжень, оскільки він вважає, що ці докази можуть підтвердити обставини, що мають істотне значення для вирішення цивільної справи за його позовною заявою.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_5 має намір звернутися до суду із позовом про визнання указаних правочинів недійсними і для підтвердження позовних вимог йому необхідні копії цих документів, проте оскільки він не був учасником нотаріальної дії щодо посвідчення правочинів, інформація про нотаріальну дію та документи, які стали підставою для її вчинення, не може бути отримана ним самостійно.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 06 червня 2018 року заяву ОСОБА_5 про витребування доказів задоволено. Зобов'язано приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Цибко Т. Б. надати Галицькому районному суду м. Львова належним чином завірені копії таких документів: договору купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер: 1997 від 18 листопада 2016 року; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32438878 від 18 листопада 2016 року; договору купівлі-продажу житлового будинку, серія та номер: 1952 від 15 листопада 2016 року; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32366081 від 15 листопада 2016 року; копії усіх документів, які стали підставою для посвідчення вказаних вище правочинів та прийняття рішень про державну реєстрацію та їх обтяжень.

.

Ухвала мотивована тим, що на підставі статей 84, 116 ЦПК України заяву ОСОБА_5 слід задовольнити, оскільки подання таких доказів є утрудненим для особи, яка може набути статусу позивача.

Постановою апеляційного суду Львівської області від 11 вересня 2018 року ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 06 червня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким заяву ОСОБА_5 про витребування доказів задоволено. Зобов'язано приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Цибко Т. Б. надати Галицькому районному суду м. Львова належним чином завірені копії: договору купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер: 1997 від 18 листопада 2016 року; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32438878 від 18 листопада 2016 року; договору купівлі-продажу житлового будинку, серія та номер: 1952 від 15 листопада 2016 року; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32366081 від 15 листопада 2016 року; копії усіх документів, які стали підставою для посвідчення вказаних вище правочинів та прийняття рішень про державну реєстрацію та їх обтяжень.

Постанова мотивована тим, що ОСОБА_5 не може самостійно отримати копії необхідних документів, оскільки не був учасником нотаріальної дії. При скасуванні ухвали суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що особи, які можуть набути статус учасників справи, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_7, як і сам заявник ОСОБА_5 в порушення положень частини третьої статті 118 ЦПК України, не були повідомлені про дату, час і місце розгляду заяви про забезпечення доказів, а відтак першої інстанції судом було допущено порушення норм процесуального права.

ОСОБА_4 звернулася 08 жовтня 2018 року через засоби поштового зв'язку до Верховного Суду з касаційною скаргою постанову апеляційного суду Львівської області від 11 вересня 2018 року. Посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ОСОБА_4 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_5 не доведено, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Окрім цього, чинний ЦПК допускає витребування доказів судом лише у разі неможливості особою самостійно надати необхідні докази. Суд, вирішуючи питання про забезпечення доказів, не звернув уваги на положення частини восьмої статті 118 ЦПК України щодо застосування зустрічного забезпечення.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

У частині першій та третій статті 116 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Встановивши наявність підстав, передбачених частиною першою статті 116 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, зробив обґрунтований висновок про задоволення заяви ОСОБА_5 про забезпечення доказів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення свідчить, що правильне застосовування судом апеляційної інстанцій норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову апеляційного суду Львівської області від 11 вересня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_5 про забезпечення доказів до пред'явлення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель