Провадження № 2/522/3859/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Чернявської Л.М.

При секретарі судового засідання Ткаченко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 11 жовтня 2017 року звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області про стягнення з Державного бюджету України шляхом списання коштів х єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на його користь матеріальну шкоду в розмірі 1583,00 гривні та моральну шкоду в розмірі 100000 грн.

При цьому позивач мотивує свої вимоги тим, що 05 липня 2014 року співробітниками ДПС при УДАІ Одеської області на 192 км автошляху М-15 Одеса-Рені було зупинено автомобіль марки CHEVROLET LACETTI, 2005 року випуску, зеленого кольору, д/н НОМЕР_1, кузов/шасі № KL1NF193E6K269774, що належить ОСОБА_1 та яким позивач керував у той момент. Підставою для зупинення та подальшого затримання даного автомобіля стало знаходження в провадженні Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції постанови № 522/31962/13, виданої 05.02.2014 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави грошових коштів в розмірі 121,54 грн., в процесі виконання якої 30.04.2014 року державним виконавцем було накладено арешт на вказаний автомобіль та оголошено автомобіль в розшук. В подальшому, затриманий автомобіль був доставлений на евакуаторі на спеціальний майданчик, розташований в м. Ізмаіл, вул. Рядянської міліції, 27. За послуги евакуатора позивачем сплачено 606 гривень по квитанції №34 ПАТ «Імексбанк» від 08.07.2014 року. 07.07.2014 року, позивачем був сплачені кошти в розмірі 233 гривні на погашення 121,54 гривень стягуваних за постановою суду № 522/31962/13 і суми виконавчого збору, та отримано постанову про припинення розшуку майна боржника від 07.07.2014 року, винесену старшим державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 08.08.2014 року позивачеві арештований автомобіль було повернуто після оплати 484,80 гривень за зберігання автомобіля на спеціальному майданчику по квитанції №33 ПАТ «Імексбанк» від 08.07.2014 року.

Вважаючи дії державної виконавчої служби щодо арешту та оголошення розшуку його автомобіля неправомірними, ОСОБА_1 звернувся 14.07.2014 року до Приморського районного суду м. Одеси з відповідним позовом, оплативши за звернення до суду 492,20 гривень по квитанціям № к26/Е/4 ПАТ КБ «Надра» від 14.07.2014 року, і 16 жовтня 2014 року Постановою Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/13044/14 цей позов було задоволено повністю та визнано неправомірними дії першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції щодо неповідомлення ОСОБА_1 у законний спосіб про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови № 522/31962/13-п, виданої 05.02.2014 року Приморським районним судом м. Одеси; визнано неправомірними дії першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції щодо накладення арешту та оголошення у розшук транспортного засобу марки CHEVROLET LACETTI, 2005 року випуску, зеленого кольору, д/н НОМЕР_1 № кузова/шасі KL1NF193E6K269774. Позивач вважає, що внаслідок неправомірних дій державної виконавчої служби йому спричинено матеріальні збитки на суму 1583 гривні (606 + 484,80 + 492,20 = 1583)

Крім того, ОСОБА_1 посилається на те, що неправомірними діями державної виконавчої служби йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в 100000 гривень. Моральні страждання позивача полягають в тому, що вилучення у позивача автомобіля призвело до неможливості вчасно прибути йому з сім?єю в м. Болград на день народження племінниці; при зупинці автомобіля озброєними співробітниками ДПС була налякана його чотирирічна донька, що знаходилась в цей час в автомобіля; в результаті затримання та вилучення автомобіля ОСОБА_1 разом з жінкою та чотирирічною донькою довелося близько двох годин проводити на трасі М-15 без належних для того умов; через характер та умови дій, які потрібно було вчинити для повернення затриманого автомобіля, ОСОБА_1 на їх вчинення було витрачено три дні з 05.07.2014 року по 08.07.2014 року і за цей період його життєвий ритм було порушено та він вимушений був залишити сім?ю в м. Болграді до закінчення процедури повернення автомобіля; порушення життєвого ритму ОСОБА_1 також відбулося в результаті необхідності звернення до суду в липні 2014 року для захисту своїх прав.

Провадження у справі відкрито 12 жовтня 2017 року.

15 листопада 2017 року до суду надійшли заперечення Державної казначейської служби України на позовну заяву, в яких відповідач посилається на те, що ДКС України не є учасником спірних правовідносин та не може бути відповідачем по даній справі, а стягнення коштів з ДКС України є необгрунтованим. Також, позивачем не доведено причинного зв?язку між протиправної поведінкою особи та завданою шкодою, а спричинення моральної шкоди взагалі не обґрунтовано.

Відповідно до Закону України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII Цивільний процесуальний Кодекс викладено у новій редакції, який набрав чинності з 15.12.2017 року.

Згідно п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІІ) справи, провадження яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (Законом України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

14.02.2018 року в судовому засіданні представником Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області подано відзив на позов, яким відповідач просить застосувати до вимог ОСОБА_1 позовну давність, у зв?язку з закінченням її строку 05.10.2017 року, тобто після закінчення трирічного терміну з дня затримки автомобіля позивача на трасі Одеса-Рені, який позивач пропустив, звернувшись до суду з даним позовом лише 11.10.2017 року.

06.09.2018 року позивачем також надані письмові пояснення в яких, ОСОБА_1 наголошує, що про порушення свого права він дізнався 27.10.2014 року в той момент коли постанова Приморського районного суду м. Одеси від 16.10.2014 року по справі № 522/13044/14-а набрала законної сили.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, просив задовольнити повністю.

Представник Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області, в судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнав, просив відмовити у його задоволенні.

Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з?явився, викликаний, про проважність причин не явки суд не повідомив.

Суд закінчує розгляд справи за відсутності представника Державної казначейської служби України.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції, суд приходить до наступного.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2014 року ОСОБА_1 визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 85 (вісімдесят пять) гривень та стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмір 36 (тридцять шість) гривень 54 копійок. Загальна сума стягнення склала 121,54 грн.

В процесі примусового виконання даної постанови суду, державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції 30.04.2014 року було накладено арешт на автомобіль марки CHEVROLET LACETTI, 2005 року випуску, зеленого кольору, д/н НОМЕР_1 № кузова/шасі KL1NF193E6K269774, що належить ОСОБА_1 та оголошено автомобіль в розшук.

На виконання даної постанови державного виконавця 05 липня 2014 року співробітниками ДПС при УДАІ Одеської області на 192 км автошляху М-15 Одеса-Рені було зупинено автомобіль марки CHEVROLET LACETTI, 2005 року випуску, зеленого кольору, д/н НОМЕР_1, кузов/шасі № KL1NF193E6K269774, що належить ОСОБА_1 та яким позивач керував у той момент.

В подальшому, затриманий автомобіль був доставлений на евакуаторі на спеціальний майданчик, розташований в м. Ізмаіл, вул. Рядянської міліції, 27. За послуги евакуатора позивачем сплачено 606 гривень по квитанції №34 ПАТ «Імексбанк» від 08.07.2014 року.

07.07.2014 року, позивачем був сплачені кошти в розмірі 233 гривні на погашення 121,54 гривень стягуваних за постановою суду № 522/31962/13 і суми виконавчого збору, та отримано постанову про припинення розшуку майна боржника від 07.07.2014 року, винесену старшим державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3

08.08.2014 року позивачеві арештований автомобіль було повернуто після оплати 484,80 гривень за зберігання автомобіля на спеціальному майданчику по квитанції №33 ПАТ «Імексбанк» від 08.07.2014 року.

Вважаючи дії державної виконавчої служби щодо арешту та оголошення розшуку його автомобіля неправомірними, ОСОБА_1 звернувся 14.07.2014 року до Приморського районного суду м. Одеси з відповідним позовом, оплативши за звернення до суду 492,20 гривень по квитанціям № к26/Е/4 ПАТ КБ «Надра» від 14.07.2014 року

16 жовтня 2014 року Постановою Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/13044/14 позов ОСОБА_1 було задоволено повністю та визнано неправомірними дії першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції щодо неповідомлення ОСОБА_1 у законний спосіб про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови № 522/31962/13-п, виданої 05.02.2014 року Приморським районним судом м. Одеси; визнано неправомірними дії першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції щодо накладення арешту та оголошення у розшук транспортного засобу марки CHEVROLET LACETTI, 2005 року випуску, зеленого кольору, д/н НОМЕР_1 № кузова/шасі KL1NF193E6K269774.

Позивач вважає, що внаслідок неправомірних дій державної виконавчої служби йому спричинено матеріальні збитки на суму 1583 гривні (606 грн. сплачених за послуги евакуатора + 484,80 грн. оплата зберігання автомобіля на спеціальному майданчику + 492,20 судових витрат за звернення до суду з позовом про оскарження дій державного виконавця = 1583 грн.), які він просить стягнути на свою користь за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст..261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Суд вважає, що ОСОБА_1 довідався про порушення свого права лише в день набрання чинності вказаним рішенням суду про визнання дій державного виконавця неправомірними, тобто 27.10.2014 року, а не 05.07.2014 року, коли співробітниками ДПС при УДАІ Одеської області був зупинений його автомобіль, так як ці дії не правомірними не визнавалися, а тому не можуть розцінюватися судом як такі, що порушують права ОСОБА_1

Таким чином, суд робить висновок, що ОСОБА_1, звернувшись до суду 11 жовтня 2017 року з даним позовом не пропустив трирічний строк позовної давності, а тому вважає, що клопотання представника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області про застосування наслідків пропуску строку позовної давності не обґрунтоване і не підлягає задоволенню.

За ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. За ст. 16 ЦК України таким захистом є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

За ст. 22 ЦК України, під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 року № 4901-VI, виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів є Державна казначейська служба України, а тому посилання Державної казначейської служби України в своїх запереченнях про те, що вона не є учасником спірних правовідносин та не може бути відповідачем по даній справі, безпідставні не враховуються судом.

Таким чином, суд доходить висновку, що завдана ОСОБА_1 матеріальна шкода, яка складається з суми витрат, що понесені ОСОБА_1 для відновлення свого порушеного права в розмірі 1583 гривні (606 грн. сплачених за послуги евакуатора + 484,80 грн. оплата зберігання автомобіля на спеціальному майданчику + 492,20 судових витрат за звернення до суду з позовом про оскарження дій державного виконавця = 1583 грн.) завдана йому незаконними діями державного виконавця, як посадової особи органу державної влади та підлягає стягненню з Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області шляхом списання Державною казначейською службою України цих коштів з рахунків Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області, в межах відповідних бюджетних призначень, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Крім того, відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною другою статті 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 статті передбачає наявність інших випадків передбачених законом.

При цьому, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування (стаття 1173 ЦК України). Тобто дія ст. 1173 ЦК України поширюється і на випадки спричинення шкоди взагалі, тобто і моральної шкоди, зокрема.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд встановлює, що ОСОБА_1 посилається на те, що неправомірними діями державної виконавчої служби йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в 100000 гривень. Самі моральні страждання позивача полягають в тому, що вилучення у позивача автомобіля призвело до неможливості вчасно прибути йому з сім?єю в м. Болград на день народження племінниці; при зупинці автомобіля озброєними співробітниками ДПС була налякана його чотирирічна донька, що знаходилась в цей час в автомобіля; в результаті затримання та вилучення автомобіля ОСОБА_1 разом з жінкою та чотирирічною донькою довелося близько двох годин проводити на трасі М-15 без належних для того умов; через характер та умови дій, які потрібно було вчинити для повернення затриманого автомобіля, ОСОБА_1 на їх вчинення було витрачено три дні з 05.07.2014 року по 08.07.2014 року і за цей період його життєвий ритм було порушено та він вимушений був залишити сім?ю в м. Болграді до закінчення процедури повернення автомобіля; порушення життєвого ритму ОСОБА_1 також відбулося в результаті необхідності звернення до суду в липні 2014 року для захисту своїх прав.

При цьому суду не надано будь-яких доказів, які могли б бути ним оцінені для визначення розміру моральних страждань позивача.

З огляду на це, суд, враховуючи обставини справи, вважає, що ступінь моральних страждань позивача, у зв?язку з затримкою його автомобіля в результаті неправомірного винесення державним виконавцем постанови про арешт автомобіля позивача, може бути оцінена в розмірі 5000 грн.

Таким чином, суд доходить висновку про часткове обґрунтування вимог ОСОБА_1 та необхідність їх часткового задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області (, адреса: м. Одеса, Польський узвіз, 6) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_1) 1583 (одну тисячу п?ятсот вісімдесят три) гривні матеріальної шкоди та 5000 (п?ять тисяч) гривень моральної шкоди, шляхом списання цих грошових коштів Державною казначейською службою України (, адреса: м. Київ, вул. Бастіонна, 6) з рахунків Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області, в межах відповідних бюджетних призначень, а в разі відсутності відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 06 листопада 2018 року.

Суддя Л.М. Чернявська

05.11.2018