Ухвала

Іменем України

01 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 759/3320/13-ц

провадження № 61-39799ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В.О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 14 травня 2018 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» про заміну сторони виконавчого провадження, зацікавлені особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року Публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) «ПроКредит Банк»звернулося в суд із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2017 року заяву ПАТ «ПроКредит Банк» задоволено. У виконавчому провадженні за рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 13 травня 2013 року, що ухвалене в цивільній справі за позовом ПАТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на нерухоме майно, виселення та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням (№ 759/3320/13-ц), замінено вибувшого боржника - ОСОБА_8 на спадкоємця - ОСОБА_4, у зв'язку зі смертю боржника.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 14 травня 2018 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Задовольняючи заяву ПАТ «ПроКредит Банк» про заміну сторони виконавчого провадженнясуд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, керуючись вимогами частини першої статті 378 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, чинній на час звернення до суду із заявою та постановлення ухвали судом першої інстанції; далі - ЦПК України), виходив з того, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця, приватного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

У липні 2018 року ОСОБА_4 через свого представника ОСОБА_5 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 14 травня 2018 року, обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням судами норм процесуального права, та відмовити у задоволенні заяви ПАТ «ПроКредит Банк» про заміну сторони виконавчого провадження.

Заявник зазначає, що з моменту смерті ОСОБА_8 ПАТ «ПроКредит Банк» жодного разу та жодним чином не пред'являв до ОСОБА_4 свої вимоги в порядку частини другої статті 1281 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Вимога про заміну сторони виконавчого провадження подана в суд лише 31 травня 2017 року, тобто більше ніж через три з половиною роки після відкриття спадщини, і задоволення судами такої вимоги є протиправним поновленням втраченого права та порушенням норм матеріального права. Разом з тим, заявник вважає, що матеріали справи не місять жодного належного та допустимого доказу того, що ПАТ «ПроКредит Банк» пред'явило свої вимоги саме до спадкоємців боржника.

Ухвалою Верховного Суду від 20 липня 2018 року поновлено ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження вказаних судових рішень, залишено касаційну скаргу без руху та надано строк для усунення наявного у ній недоліку.

Вимоги ухвали заявником виконані - недолік, зазначений в ухвалі, усунуто.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступного висновку.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 13 травня 2013 року позов ПАТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на нерухоме майно, виселення та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та за зустрічним позовом ОСОБА_8 до ПАТ «ПроКредит Банк», третя особа - ОСОБА_4, про визнання недійсним договору іпотеки, задоволено частково.Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованість за кредитним договором від 28 березня 2008 року № 1.37963/2409 у розмірі 1 965 405,95 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованість за кредитним договором від 02 вересня 2008 року № 1.40204/2409 у розмірі 662 536,37 грн, а всього заборгованість в межах рамкової угоди від 16 червня 2005 року № 2409 складає та підлягає стягненню у розмірі 2 627 942,32 грн.В рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором від 28 березня 2008 року № 1.37963/2409 року та кредитним договором від 02 вересня 2008 року № 1.40204/2409, укладених в межах рамкової угоди від 16 червня 2005 року № 2409, у розмірі 2 627 942,32 грн, звернуто стягнення на нерухоме майно, що перебуває в іпотеці ПАТ «ПроКредит Банк» відповідно до договору іпотеки від 16 червня 2005 року № 2409-ІД 01, а саме: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 60,8 кв.м, житловою площею 42,2 кв.м, що належить ОСОБА_8, шляхом її реалізації на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 10 липня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_5, який діяв на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_6, ОСОБА_8, на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13 травня 2013 року визнано неподаною та повернуто заявникові.

На виконання вказаного судового рішення за заявою представника ПАТ «ПроКредит Банк» судом видано 11 виконавчих листів № 2/759/2756/13.

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві від 13 вересня 2013 року відкрито виконавче провадження № 39777451 про звернення стягнення на нерухоме майно ОСОБА_8 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» згідно виконавчого листа № 2/759/2756/13, виданого 19 серпня 2013 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 04 жовтня 2013 року серії НОМЕР_1

Відповідно до частини першої статті 378 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця, приватного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Встановивши, що рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13 травня 2013 року набрало законної сили, виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_8 стягувачем звернуто до виконання, однак боржник ОСОБА_8 померла, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для заміни боржника, що вибув внаслідок смерті, правонаступником, яким є її спадкоємець.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 39 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

У силу вимог частини першої статті 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Таким чином, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов'язків вибулої сторони у цих правовідносинах.

Встановивши, що спірні правовідносини між ОСОБА_8 І та ПАТ «ПроКредит Банк» не є такими, що нерозривно пов'язані з її особою, та допускають правонаступництво, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку щодо відсутності підстав для закінчення виконавчого провадження від 13 вересня 2013 року № 39777451 у зв'язку зі смертю боржника.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що листом від 26 листопада 2013 року № 8755/02-14 Дванадцята Київська державна нотаріальна контора повідомила ПАТ «ПроКредит Банк» про прийняття претензії стягувача, що надійшла 21 листопада 2013 року, щодо майна померлої ОСОБА_8, а також про те, що за фактом надходження претензії заведено спадкову справу № 1430/13.

На запит ПАТ «ПроКредит Банк» від 01 серпня 2017 року Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою також повідомлено стягувачеві, що в рамках спадкової справи № 1430/13 дочка померлої - ОСОБА_4 подала заяву про прийняття спадщини, а син померлої - ОСОБА_7 - заяву про відмову від спадщини.

Свідоцтво про право на спадкове майно Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою станом на 10 серпня 2017 року не видавалось.

У відповідності до частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Зважаючи на викладене, у зв'язку з поданням ОСОБА_4 до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, висновок судів попередніх інстанцій про те, що вона є правонаступником померлої ОСОБА_8 є обґрунтованим.

Доводи апеляційних скарг ОСОБА_7 та представника ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_4 не проживала разом зі спадкодавцем на часвідкриття спадщини, мала інше зареєстроване місце проживання, а тому відповідно до вимог частини третьої статті 1268 ЦК України не могла прийняти спадщину, у зв'язку з чим вона не є правонаступником боржника, суд апеляційної інстанції визнав безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Крім того, доводи апеляційних скарг щодо втрати ПАТ «ПроКредит Банк» права вимоги до правонаступника боржника - ОСОБА_4 внаслідок пропуску встановленого частиною другою статті 1281 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимоги до неї також визнані апеляційним судом безпідставними, враховуючи те, що ПАТ «ПроКредит Банк» у вказаний строк направило до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини претензію щодо майна померлої. В той же час, судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали справи не містять доказів виконання ОСОБА_4 свого обов'язку щодо повідомлення ПАТ «ПроКредит Банк» про прийняття спадщини та, як наслідок, виникнення обов'язку у кредитора спадкодавця пред'явлення вимоги саме до неї як спадкоємця.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для заміни боржника ОСОБА_8 у виконавчому провадженні від 13 вересня 2013 року № 39777451 її правонаступником, а саме: спадкоємцем ОСОБА_4

За правилами частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Доводи касаційної скарги, що є аналогічними тим, що були викладені в апеляційних скаргах, і яким дана належна правова оцінка, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_5, на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 14 травня 2018 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» про заміну сторони виконавчого провадження, зацікавлені особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4.

Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

Г. І. Усик