РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Носика М.А.

секретар судового засідання Кудінова В.І.

за участю: позивачки ОСОБА_1

представника позивачки адвоката ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, суд,

ВСТАНОВИВ:

До Василівського районного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя. У позовній заяві, яку було уточнено, зазначено, що 24 вересня 2011 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з відповідачем не склалося, постійні сварки призвели до розладу і фактичного припинення шлюбних стосунків, протягом тривалого часу сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. В провадженні Василівського районного суду Запорізької області знаходиться позов до відповідача про розірваним шлюбу. За час перебування у шлюбі, ними було спільно придбане майно, яке належить сторонам на праві спільної сумісної власності, а сааме, двокімнатна квартира №54, що розташована за адресою: Запорізька область, Василівський район, м. Дніпрорудне по вул. Шахтарській буд. 42, придбана за спільні кошти та за згодою позивачки. Відповідно до висновку оцінювача, станом на 04 липня 2018 року вартість вищевказаної квартири становить 199875 грн., в тому числі вартість 1/2 частини оцінюваного об'єкта становить 99937,50 грн. Позивачка як дружина, має право на 1/2 частину спільно нажитого майна подружжя в розмірі - 199875,00 грн.: 2 = 99937,50 грн. На сьогодні відповідач не бажає визнавати права позивача на володіння, користування та розпорядження спільним майном, що залишилось у володінні відповідача, таким чином між мною сторонами не досягнуто добровільної угоди щодо розподілу спільно придбаного майна, а саме двокімнатоної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи вищевикладене, позивачка просить суд розділити спільно придбане майно подружжя, а сааме, визнати за нею право власності на ? частину двокімнатної квартири №54, що розташована за адресою: Запорізька область, Василівський район, м. Дніпрорудне, вул. Шахтарська, буд.42; стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки судові витрати в розмірі 999,37 грн.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 27 серпня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного провадження.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 позов підтримали, просять задовольнити, з підстав, що викладені в письмовій формі.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечує проти задоволення позову.

Вислухавши пояснення сторін та представника позивачки, давши оцінку їм у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов, виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов'язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що 24 вересня 2011 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб. Реєстрація шлюбу відбулася у Дніпрорудненській міській раді Василівського району Запорізької області, про що було зроблено відповідний актовий запис №125 (свідоцтво про шлюб серія 1-ЖС №102345 від 24 вересня 2011 року).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС №189797 від 22 лютого 2012 року.

За час перебування у шлюбі, сторонами було спільно придбане майно, яке належить сторонам на праві спільної сумісної власності, а саме, двокімнатна квартира №54, що розташована за адресою: Запорізька область, Василівський район, м. Дніпрорудне по вул. Шахтарській буд. 42, придбана за спільні кошти та за згодою позивачки, що підтверджується п.9 Договору купівлі-лродажу квартири від 10 квітня 2015 року, який був зареєстрований та посвідчений приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5 (зареєстрований в реєстрі за номером 253) та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на імя відповдача ОСОБА_3.

Згідно зі ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

У п.22 постанови №11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи.

Відповідно до висновку оцінювача, станом на 04 липня 2018 року вартість вищевказаної квартири становить 199875 грн., в тому числі вартість 1/2 частини оцінюваного об'єкта становить 99937,50 грн.

Як дружина, ОСОБА_1 має право на 1/2 частину спільно нажитого майна подружжя, що становить 99937,50 грн. (199875,00 : 2 = 99937,50).

Згідно статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Суд вважає за необхідне у відповідності із поясненнями позивачки та відповідача про наявність майна та його вартість, наданими документами, враховуючи думки сторін, визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину двокімнатної квартири АДРЕСА_2.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки сплачену суму судового збору у розмірі 999 грн. 37 коп.

Керуючись ст.ст.69,70,71 СК України, ст.ст. 263-265 ЦПК України (в редакції 2017 року), суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Розділити спільно нажите майно подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2; РНОКПП НОМЕР_1) право власності на ? частину двокімнатної квартири №54 (пятдесят чотири), в будинку №42 (сорок два) по вулиці Шахтарській, в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3; РНОКПП НОМЕР_2; Запорізька область Василівський район с. Мала Білозерка вул. Таврійська б.71) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2; РНОКПП НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору у розмірі 999 (девятсот девяносто дев`ять) грн. 37 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.А.Носик