Справа № 539/3237/18
Провадження № 2/539/1206/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2018 року м.Лубни

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Даценко В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

У позові вказала, що 08 жовтня 1999 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

22 листопада 2006 року сторони шлюб розірвали, відповідач сплачував на користь позивачки сплачував аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття, тобто, до 25 березня 2018 року.

Дитина продовжує навчання на контрактній основі на факультеті економіки і права в Київському національному лінгвістичному університеті. Строк закінчення навчання 30 червня 2021 року.

Позивач вказує, що донька знаходиться на її повному утриманні, однак, її доходів не вистачає для надання допомоги дочці. Відповідач здоровий, працездатний, інших утриманців не має, але матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Позивач прохає стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утриманя повнолітньої доньки ОСОБА_3, на час її навчання в розмірі ? частини з усіх видів 1ого заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 06.09.2018 року до закінчення дитиною навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23-річного віку.

При відкритті провадження судом вирішено розглядати справу в спрощеному провадженні. Відповідачу надано строк для подачі відзиву, а третій особі для подання пояснень, однак, останні своїм правом не скористалися, відзив та пояснення до суду не надали.

Зясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1, та відповідач, ОСОБА_2, є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження останньої. (а.с.11)

ОСОБА_3 навчається на контрактній основі на ІІ курсі денної форми навчання факультету економіки і права Київського національного лінгвістичного університету. Строк навчання з 1 вересня 2017 року по 30 червня 2021 року. Вказане підтверджується довідкою навчального закладу від 04.09.2018 року. (а.с.14)

Таким чином, ОСОБА_3 є повнолітньою, продовжує навчання, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, та у відповідності до ч.1 ст.199 СК України вправі розраховувати на отримання матеріальної допомоги від батьків.

З витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання вбачається, що місце проживання ОСОБА_3 зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.13)

Згідно паспортних даних позивачки ОСОБА_1 її місце проживання зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.6) При цьому, в позовній заяві в якості адреси місця проживання ОСОБА_1 зазначено: АДРЕСА_1.

Водночас зі змісту позовної заяви та доданої довідки з місця навчання вбачається, що повнолітня донька сторін ОСОБА_3 навчається в м.Києві за денною формою навчання. Таким чином, на час навчання місцем проживання ОСОБА_3 є місто Київ.

Вказані факти виключають проживання повнолітньої ОСОБА_3 разом з матірю ОСОБА_1

Зважаючи на те, що донька, яка продовжує навчання, проживає за місцем навчання, її матір, ОСОБА_1, не може бути позивачем у справі про стягнення аліментів, оскільки відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Крім того, позивач ОСОБА_1 в заявленому позові прохає стягнути аліменти з відповідача на утримання доньки на свою користь.

Натомість, як зазначалося, ОСОБА_3О, є повнолітньою, а отже, у відповідності до ч.1 ст.34 ЦК України має повний обсяг цивільної дієздатності. Відповідно до ст.30 ЦК України цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

ОСОБА_3 не є дитиною в розумінні СК України. Так, згідно ч.1 ст.6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Тобто, в даному випадку право матері ОСОБА_3 обмежується лише можливістю звернення з позовом про стягнення аліментів.

Таким чином, ОСОБА_3 має право отримувати на свою користь матеріальну допомогу від батьків та в подальшому самостійно нею розпоряджатися. Таке право також гарантується статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При цьому, поняття майно згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини в розумінні статті 1 Першого протоколу Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном». Враховуючи вказане, під «майном» слід також розуміти регулярні виплати соціального характеру, зокрема, аліменти.

При цьому, суд враховує п.20 ППВСУ №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», де зазначено, що Відповідно до ч.3 ст.199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв'язку з цим стягуються аліменти.

Тобто, визнаючи право того із батьків, з ким проживає дитина, на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, Верховний суд України акцентував увагу на тому, що стягнення аліментів в даному випадку проводиться саме на користь повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчатися.

Вказана позиція також дозволяє в майбутньому уникнути породження нових спорів в разі недосягнення в подальшому згоди між матірю/батьком та дитиною щодо розпорядження сумами стягнутих аліментів.

Таким чином, чинне законодавство передбачає право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів того з батьків, з ким проживає дитина, при цьому, в позові можна ставити вимогу лише про стягнення аліментів на користь дитини.

Враховуючи викладене, законні підстави для звернення ОСОБА_1 з позовом про стягнення аліментів, а також для стягнення аліментів на її користь відсутні, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Зважаючи на те, що згідно ст.5 ЗУ Про судовий збір позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, у відповідності до ст.141 ЦПК України судовий збір слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП невідомий), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП невідомий), про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відмовити.

Сплату судового збору віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_4