Справа № 212/7775/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 жовтня 2018 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого-судді: Козлова Ю.В.,
за участі секретаря судового засідання: Мариненко І.О.,
представник позивача: ОСОБА_2,
представника третьої особи: ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Покровський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконання,-
В грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом. На підтвердження позовних вимог зазначив, що у листопаді 2017 року дізнався, що Покровським відділом державної виконавчої служби міста ОСОБА_4 Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, відносно нього відкрито виконавче провадження № 54880759 на підставі виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, 30 червня 2017 року зареєстрованого у реєстрі за №5410, щодо стягнення боргу на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 12.01.2006 року.
Відповідно до вищевказаного виконавчого напису нотаріуса борг ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «Приватбанк», станом на 11.04.2017 року становить 70 072,25 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту 33 941 гривень, заборгованість за відсотками 6 848,55 гривень, заборгованість з пені 25 469,58 гривень, заборгованість по штрафам (відсотків від суми заборгованості) 3 312,96 гривень, стягнення здійснено за період з 12 січня 2006 року по 11 квітня 2017 року.
Позивач посилається на порушення ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, в редакції чинній на час вчинення виконавчого напису.
Позивач вважає, що нотаріусом безпідставно видано виконавчий напис, так як основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.
За виконавчим написом, строк за який провадиться перевищує загальну позовну давність, встановлену відповідно до ст. 257 ЦК України у три роки, яка застосовується до основного боргу (до тілу кредиту), так і спеціальну позовну давність в один рік, яка застосовується до стягнення неустойки, ( штрафу, пені) відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України.
А тому виданий документ незаконний та підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до документів, які знаходяться в матеріалах справи:
Ухвалою від 08.12.2017 року відкрито провадження у справі, з призначенням попереднього судового засідання.
Ухвалою від 01.02.2018 року проведено підготовчий розгляд справи та призначено справу до розгляду.
Ухвалою суду від 01.02.2018 року витребувано у приватного нотаріуса Чернігівського міського округу ОСОБА_5 копію нотаріальної справи на підставі якої вчинявся нотаріальний напис №5410 від 30.06.2017 року.
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_2 в суді підтримали позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на підстави викладені у позовній заяві.
Представник третьої особи Покровського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_4 Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - ОСОБА_3 під час розгляду справи просив винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства.
Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 надано письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином, від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки (відзив не подано), і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Наявних у справі матеріалів про права та обовязки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача.
Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Частиною 1 ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Як вбачається з матеріалів справи 12 січня 2016 року між позивачем та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку.
30 червня 2017 року за зверненням ПАТ КБ «Приватбанк» до приватного нотаріуса Чернігівського міського округу нотаріального ОСОБА_5, було вчинено виконавчий напис № 5410 про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 70 072,25 грн. за кредитним договором від 12.01.2006 року на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк».
12.10.2017 року постановою державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_4 Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_6 прийнято до виконання виконавчий напис № 5410 виданий 30.06.2017 року, виданий Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу у сумі 70 072,25 гривень.
Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.
У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів.
Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.
Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172.
Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.
Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.
Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Інструкція) вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.
Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.
Слід зазначити, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яким встановлено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Докази одержання або неодержання ОСОБА_1 письмової вимоги про усунення порушень, в копіях документів наданих нотаріусом ОСОБА_5 - відсутні.
В той же час, письмові вимоги про повернення коштів позивачу відправлені 06.06.2017 року, заява ж про вчинення виконавчого напису подана 30.06.2017 року, тобто нотаріусом не додержано тридцяти денний термін для вчинення виконавчого напису. Одночасно, в матеріалах нотаріальної справи відсутня інформація щодо отримання або неотримання вказаних вимог боржником.
Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
При цьому виконавчий напис вчинено за період з 12 січня 2006 року по 11 квітня 2017 року.
Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.
Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.
На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
У п. 10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснено, що однією з об'єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому, судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред'явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з'ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.
Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
На думку суду, у даному випадку, приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, безспірність правовідносин та заборгованості, що призвело до порушення процедури вчинення нотаріального напису, передбаченої Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що виконавчий напис від 30 червня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за №5410, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з істотними порушеннями.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого ним судового збору 640,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.256, 257, 261, 265 ЦК України, ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 5,12, 81, 141, 258, 259, 263- 265, 268, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до акціонерного товариство комерційний банк«Приватбанк», третя особа Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Покровський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконання - задовольнити.
Визнати, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 від 30 червня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 5410, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» грошових коштів у розмірі 70 072 , 25 грн., за період з 12 січня 2006 року по 11 квітня 2017 року, визнати таким, що не підлягає виконанню.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1 сплачений судовий збір у сумі 640 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повне судове рішення виготовлено 05 листопада 2018 року.
Суддя: Ю. В. Козлов