АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1606/18Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: 50 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2018 року

м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів:

ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4

учасники справи:

позивач ОСОБА_5

відповідач ОСОБА_6

особа, яка звернулася з апеляційною скаргою ОСОБА_6;

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 липня 2018 року у складі судді Корман О.В., :

в с т а н о в и в :

У травні 2018 року ОСОБА_5, звернулася до суду із позовом до ОСОБА_6 про стягнення аліментів.

Свої вимоги мотивує тим, що в період спільного проживання з відповідачем без реєстрації шлюбу, у них народилася дочка ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_1.

В даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Дитина проживає з матір'ю та повністю знаходиться на її утриманні.

Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання позивачки та дитини не надає.

Посилаючись на вказані обставини, просила суд стягнути з ОСОБА_6 аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання дочки ОСОБА_7 у розмірі 1900 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, а також на своє утримання в розмірі 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трьох років.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 липня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дочки ОСОБА_7 у розмірі 1900 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 аліменти на її утримання в розмірі 500 грн. щомісячно, до досягнення дочкою трьох років. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 липня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дочки ОСОБА_7 у розмірі 1000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що він добровільно виконує обовязки по утриманню своєї дитини і по теперішній час матеріально забезпечує її. В даний час він не має змоги допомагати матеріально матері, оскільки ніде не працює.

Посилаючись на зазначене, скаржник вважає, що суд першої інстанції, при розгляді справи позбавив його процесуальних прав у наданні доказів та прийняв рішення на підставі необґрунтованих доводів позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і прийняте без порушень норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення прийшов до висновку, що відповідно до ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції в цій частині.

Встановлено, що у ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в період спільного проживання без реєстрації шлюбу народилася дочка ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_1 і відповідач є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини від 23.03.2018 року. Шлюб між сторонами не було зареєстровано. Дитина проживає з позивачкою та знаходься на її утриманні.

Відповідно до довідки Державного центру зайнятості Уманського МЦЗ ОСОБА_6 перебуває на обліку, як безробітний з 20.07.2018 року.

Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а статтю 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій ст. 182 СК України.

Враховуючи вищевикладене, та те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, при визначені розміру аліментів на дитину, прийшов правильного висновку.

Доводи відповідача про те, що він не працевлаштований та матеріально не забезпечений не дають підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду в цій частині, оскільки відповідач є працездатним і інших утриманців не має.

Разом з цим, стягуючи аліменти в сумі 500 грн. на утримання ОСОБА_5, суд керувався вимогами ч. 2 ст. 84 СК України, якою передбачено, що дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 СК України, проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Встановлено, що сторони в зареєстрованому шлюбі не перебували, а відтак не набули статусу подружжя в розумінні сімейних правовідносин.

Таким чином, застосування ч. 2 ст. 84 СК України, можливе лише в тому випадку коли між сторонами було зареєстровано шлюб відповідно до закону, оскільки такі положення закріплені в Главі 9 СК України «Права та обовязки подружжя по утриманню».

ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не були і не являються подружжям.

За таких обставин, враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_5, підлягає до скасування з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Керуючись ст.ст. 258, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 липня 2018 року у даній справі змінити, скасувавши його в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_5 та прийняти в цій частині нову постанову.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_5 у розмірі 500 гривень до досягнення дитиною трьохрічного віку - відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Судді С.І. Бондаренко

ОСОБА_2

ОСОБА_4