Справа № 175/3278/18
Провадження № 2/175/1028/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2018 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Іщенко Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту, в якому просив зняти арешт, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №959594 від 03 серпня 2004 року ОСОБА_2 районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на будинок №29 по вулиці Некрасова в с. Перемога Дніпровського району Дніпропетровської області, виключивши з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис про арешт нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 1238977), зареєстрованого 14 серпня 2004 року реєстратором Дніпровська районна державна нотаріальна контора.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 районного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області надав суду лист про розгляд справи без їх участі, а рішення винести згідно чинного законодавства.

Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить домоволодіння №29 в с. Перемога Дніпровського району Дніпропетровської області, що підтверджується Договором купівлі-продажу житлового будинку від 27 грудня 2002 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_4, та зареєстрованим в реєстрі за №1334 (а.с.13) та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №392881 від 17 квітня 2003 року (а.с.14).

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна: будинку №29 по вул. Некрасова в с. Перемога Дніпровського району Дніпропетровської області застосовано арешт (а.с.15-16). Вказане обтяження було зареєстровано 14 серпня 2004 року за №1238977, реєстратором: Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора, на підставі постанови про арешт АА №959594 від 03 серпня 2004 року.

Встановлено, що арешт на належний позивачу будинок був накладений державним виконавцем Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5 відповідно до Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03 серпня 2004 року (а.с.17). Так, згідно вищевказаної Постанови вбачається, що: «З метою забезпечення вимог стягувача та виконання рішення суду було накладено арешт на майно, котре належить ОСОБА_6 в рамках виконання рішення суду щодо стягнення аліментів на користь ОСОБА_7». На момент винесення постанови (03.08.2004 року), ОСОБА_1 був власником вказаного будинку згідно договору купівлі-продажу від 27 грудня 2002 року. Окрім того, як вбачається з самої Постанови, державний виконавець наклав арешт не на майно боржника ОСОБА_6, а на майно котре належало стягувачу ОСОБА_7, яка виступила продавцем будинку згідно Договору купівлі-продажу від 27 грудня 2002 року.

Таким чином, нерухоме майно, яке знаходиться в арешті, безперечно є власністю ОСОБА_1, тому його право власності на майно підлягає захисту в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Згідно п. 3.19, абз. 1 та 4 п. 3.20. Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 470/7 від 05 липня 1999 року, строк зберігання переданих до архіву завершених виконавчих проваджень становить 3 роки.

Позивач не може оскаржити дії (бездіяльність) державного виконавця щодо скасування арешту, оскільки виконавче провадження, у якому було накладено арешт, відсутнє, а тому ОСОБА_1 звернувся за захистом порушених прав у порядку позовного провадження.

Згідно зі ст. 9 Конституції України, Конвенція є частиною національного законодавства, яке підлягає обовязковому застосуванню при вирішенні (в тому числі й цивільних справ) виходячи з приписів ст. 2, 8 ЦПК України.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що відповідно до діючого законодавства України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Протоколом №1 від 20 березня 1952 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод введена в дію норма міжнародного права, яка ратифікована Державою Україна, Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 якої, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право приватної власності ОСОБА_1, внаслідок чого позивач позбавлений змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Оцінивши в сукупності всі зібрані по справі докази, враховуючи те, що арешт майна був заходом виконання постанови суду, а виконавче провадження на даний час на виконанні не перебуває, однак державним виконавцем не вчинено дій щодо скасування даних заходів, що обмежує права позивача як власника даного майна на володіння, користування та розпорядження ним, суд вважає правильним здійснити захист прав позивача як власника майна шляхом звільнення його з-під арешту. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позов є законним і обґрунтованим, в зв'язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір в сумі 368,20 грн., а на користь держави 336,60 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст. 41 Конституції України, ст.15, 16, 316-317, 319, 321 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 141, 259, 264-265, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про звільнення майна з-під арешту задовольнити.

Зняти арешт, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №959594 від 03 серпня 2004 року ОСОБА_2 районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на будинок №29 по вулиці Некрасова в с. Перемога Дніпровського району Дніпропетровської області, виключивши з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис про арешт нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження №1238977), зареєстрований 14 серпня 2004 року реєстратором Дніпровська районна державна нотаріальна контора.

Стягнути з ОСОБА_2 районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 368,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на користь держави судовий збір у розмірі 336,60 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Озерянська Ж.М.