Справа № 357/2823/18
У Х В А Л А

"04" вересня 2018 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Б. І. , роглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Сіті» про визнання права та припинення дій, що порушують право,-

В С ТА Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ,ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 звернулись до суду із цивільним позовом, в якому посилаючись на недотримання відповідачем ОСОБА_11 України «Про автомобільний транспорт» просили визнати право на безоплатний (пільговий) проїзд в рейсах міських автобусних маршрутів загального користування, що здійснюються ТОВ «ТРАНССІТІ» та зобовязати відповідача припинити перешкоджати позивачам користуватись послугами перевезення пасажирів ТОВ «ТРАНССІТІ» міських автобусних маршрутів, що здійснюються ТОВ «ТРАНССІТІ».

Позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, в звязку з чим підлягала залишенню без руху з наступних підстав.

Зокрема, в порушення п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України, заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Позивачі додають до позовної заяви копії письмових доказів, однак не зазначають про наявність чи відсутність у них оригіналів таких доказів.

Позивачі звернулися до суду з двома вимогами немайнового характеру.

У п.10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, в редакції від 25.09.2015 року, маються розяснення, що у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених згідно із ст. 4 ОСОБА_11 України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" за подання позову немайнового характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ОСОБА_11 України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 ОСОБА_11 України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (704,80 грн.).

В силу ч. 6 ст. 6 ОСОБА_11 України «Про судовий збір», у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього ОСОБА_11 за подання позову немайнового характеру.

Таким чином, при подачі даного позову на кожного з відповідачів покладається обовязок сплатити судовий збір за дві вимоги не майнового характеру.

Якщо будь-якого з позивачів звільнено від сплати судового збору відповідно до закону, у позовній заяві зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору (ч.4 ст.175 ЦПК України).

Разом з тим, до позову було додано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 1409,60 грн. тільки позивачем ОСОБА_6.

Крім того, відповідно до п.4,5 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Першою позовною вимоги позивачі просять суд визнати за ними право на безоплатний (пільговий) проїзд в рейсах міських автобусних маршрутів загального користування, що здійснюється ТОВ «ТРАНССІТІ». Позовна заява не містить посилань на те, що відповідач не визнає таке право позивачів, як і відсутні докази цього у додатках до позовної заяви.

Законодавець у ст.16 ЦК України визначає способи захисту особистого немайнового або майнового права та інтересу, серед яких є і такий спосіб як визнання права.

В той же час, право пенсіонерів на безоплатний проїзд на міському пасажирському транспорті загального користування (крім метрополітену і таксі) та приміських маршрутах введений Постановою КМУ від 17 травня 1993 р. N 354, а тому визнання такого права за позивачами в судовому порядку не передбачено, отже, така вимога не є ефективним способом захисту порушеного права.

Щодо вимоги зобовязати ТОВ «ТРАНССІТІ» припинити перешкоджати позивачам користуватись послугами перевезення ТОВ «ТРАНССІТІ», міських автобусних маршрутів загального користування, то суд вказує на таке.

Як вбачається з додатків до позовної заяви, 28 лютого 2017 року між виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради, в особі міського голови ОСОБА_12 (надалі Організатор) та ТОВ «ТРАНССІТІ», в особі директора ОСОБА_13Ю.(надалі Перевізник) укладено Договір №8 на перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування в м.Біла Церква.

Відповідно до п.1.2 Договору, Організатор надає право, а Перевізник бере на себе зобовязання щодо наданого права на перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування №22 «Гайок-залізнична станція «Роток», кількість графіків 16 щоденно, у режимі звичайний.

Позовна заява мотивована тим, що відповідач перешкоджає позивачам реалізувати право на безкоштовний проїзд маршрутом №22 в м.Біла Церква, в той же час, у позовних вимогах позивачі просять суд зобовязати ТОВ «ТРАНССІТІ» припинити перешкоджати їм користуватись послугами перевезення ТОВ «ТРАНССІТІ», міських автобусних маршрутів загального користування, без конкретизації того, яким чином та про які саме маршрут/маршрути йде мова.

Крім того, у п.2.4.7. Договору, Перевізник взяв на себе обовязок перевезення пасажирів пільгових категорій, згідно чинного законодавства України.

За змістом п.3.2. Договору, виявлені під час перевірок порушення умов Договору (невиконання або неналежне виконання зобовязань перевізника за цим Договором) фіксуються Організатором (уповноваженим представником(ами)) у Акті, затвердженого Додатком 3 даного Договору.

Відповідно до п.2.4.17 Договору, у 3 денний термін з дня отримання від Організатора звернення громадянина або Акту про порушення цього Договору усунути виявлені порушення про що письмово повідомити Організатора.

Позивачі обізнані з умовами вказаного договору, оскільки надали його копію суду разом із позовною заявою. Позовна заява не містить доказів того, що позивачі звертались до виконавчого комітету Білоцерківської міської ради зприводу неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобовязань з перевезення пасажирів, в тому числі пільгових категорій на маршруті №22 в м. Біла Церква та чи звертався виконавчий комітет Білоцерківської міської ради до ТОВ «ТРАНССІТІ» з вимогою усунути виявлені порушення.

Відсутність реагування ТОВ «ТРАНССІТІ» на повідомлення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради про звернення громадян про порушення, були б належним доказом чинення перешкод відповідачем користуватись послугами перевезення позивачами, однак позивачі таких доказів до позовної заяви не додають.

Враховуючи виявлені недоліки, ухвалою суду від 30.03.2018 року зазначену позовну заяву залишено без руху з наданням позивачам строку для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Копію названої ухвали суду отримано позивачами: ОСОБА_1 особисто 10.07.2018 року, ОСОБА_3 особисто 10.07.2018 року, ОСОБА_10 особисто 07.07.2018 року, ОСОБА_8 особисто 10.07.2018 року, ОСОБА_7 особисто 13.07.2018 року, ОСОБА_9 особисто 12.07.2018 року, ОСОБА_5 особисто 07.07.2018 року, ОСОБА_2 особисто 09.07.2018 року, що підтверджується зворотними рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Копію зазначеної ухвали суду позивачці ОСОБА_4 було направлено за вказаною нею в позовній заяві адресою, проте, поштове відправлення повернулось без вручення у звязку з закінченням терміну зберігання 13.07.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Однак, зазначені в ухвалі суду від 30.03.2018 року недоліки позовної заяви позивачами не усунуто.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначенні статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Отже, оскільки позивачі не усунули недоліки позовної заяви, суд вважає за необхідне подану позовну заяву повернути позивачам та розяснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Сіті» про визнання права та припинення дій, що порушують право повернути позивачам.

Розяснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяОСОБА_14