Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

25 вересня 2018 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого-судді Тептюка Є.П., при секретарі Березюк Л.С.,

за участі:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідачів адвоката ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька,

встановив:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

13.07.2018 року до Черкаського районного суду Черкаської області звернувся з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що ОСОБА_3, ОСОБА_4 є його сином та донькою.

Він ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером, інвалідом першої групи, одержує пенсію близько 1800 грн., розмір якої є недостатнім для нього, оскільки більшу частину пенсії позивач витрачає на ліки та комунальні послуги.

Перебуває у зареєстрованому шлюбі, утім дружина позивача також є непрацездатною, пенсіонеркою та є інвалідом другої групи і не має можливості його утримувати, інших джерел доходу він не має.

Відповідачі жодного разу не надавали матеріальної допомоги батькові, хоча є працездатними та працють.

Позивач просить стягнути з відповідачів на його користь аліменти на його утримання в розмірі 1/6 частини зі всіх видів доходу кожного з них щомісячно.

17.08.2018 року до Черкаського районного суду Черкаської області надійшов відзив відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 , в якому вони заперечили проти позову з наступних підстав. Відповідачі зазначили, що згідно ст. 204 СК України, вони звільнені від обов'язку утримувати позивача, оскільки останній ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків і не цікавився відповідачами, не утримував їх коли вону були дітьми, з 1995 року позивач взагалі ніде не працював і їх не утримував, а з 1999 року, (коли відповідачу ОСОБА_1 було 12 років, а відповідачу ОСОБА_4 - 9 років) позивач пішов з родини та припинив будь-які відносини з ними, аліменти не сплачував і взагалі ніякої допомоги їм не надавав і участі в їхньому вихованні не приймав. Під час їхнього спільного проживання до розлучення батьків, позивач постійно вживав алкогольні напої, був скандальним і не врівноваженим, викрадав з домоволодіння речі і провпивав їх, після розлучення батьки поділили спільне майно і позивач забрав свою частину. Фактично вихованням відповідачів займалася їх мати та дідусь з бабусею.

Крім цього, відповідачі зазначили, що позивач не є особою, яка потребує матеріальної допомоги, оскільки розмір його доходу є вищим, ніж встановлений відповідно Закону України "Про державний бюджет на 2018 рік" розмір прожиткового мінімуму на місяць для осіб, які втратили працездатність, ще позивач отримує постійний щорічний дохід за оренду земельного паю в СТОВ "Ломовате", так в 2018 році позивачем отримано 2991 грн. 84 коп.

Також в своєму відзиві відповідачі зазначили, що у них відсутні можливості надавати допомогу позивачеві з наступних підстав.

Так, відповідач ОСОБА_3 навчається у вищому учбовому навчальному закладі на платній основі на денній формі навчання, вартість навчання становить 9870,00 грн. на рік. Дохід відповідача складає лише заробітна плата в розмірі 3059,00 грн. на місяць.

Крім того, відповідач ОСОБА_3 має незадовільний стан здоров'я та необхідність в лікуванні зубів. У серпні 2018 року на лікування зубів ним витрачено 8390,00 грн. і ще майбутнє лікування потребує витрат на суму 35100,00 грн. Ще відповідач ОСОБА_3 має кредити на загальну суму 33549 грн.

Відповідач ОСОБА_4 у відзиві зазначила, що вона не має можливості сплачувати аліменти, так як її дохід становить близько 3500,00 грн. на місяць, вона має ряд захворювань та потребує лікування. У серпні 2018 року на лікування зубів нею витрачено 8560,00 грн. і ще майбутнє лікування потребує витрат на суму 27230,00 грн. Ще відповідач ОСОБА_4 має кредити на загальну суму 12176,00 грн.

Беручи до уваги все викладене вище відповідачі у задоволенні позову просять відмовити.

В судовму засіданні позивач та його представник підтримали позов з підстав наведених у позовній заяві. Крім того, позивач пояснив, що дійсно з 1999 року з дітьми майже не спілкувався, але хотів того, проте діти не бажали спілкуватися.

В судовому засіданні відповідачі та їх представник просили відмовити в позові з підстав наведених у відзиві, позивач допомоги дітям не надав, участі в їхньому житті не приймав, але є їх біологічним батьком, тому на його думку, діти мають йому допомагати.

Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Під час подачі позову позивачем було заявлене клопотання про витребування з Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області довідки про доходи ОСОБА_1

Ухвалою суду від 25.07.2018 року дане клопотання було задоволене.

17.08.2018 року до суду надійшло клопотання відповідачів про допит свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

30.08.2018 року до суду надійшло клопотання відповідачів про допит свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11

25.09.2018 року представником відповідачів було заявлено клопотання про відмову від допиту свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10

Вказані клопотання були задоволені судом.

Норми права, що підлягають застосуванню.

У відповідності до ч.9 ст. 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Положеннями ст. 202 Сімейного кодексу України передбачено, що повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Положеннями ст. 204 Сімейного кодексу України передбачено, що дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків.

Згідно з ч. 2 ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Встановлені судом обставини.

Відповідно до свідоцтва про народження ІІ-СР № 499131 ОСОБА_3 є сином ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження ІІІ-СР №325766 ОСОБА_12 є донькою ОСОБА_1 .

Згідно пенсійного посвідчення №, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером, інвалідом першої групи.

Відповідно до довідки № 264/02-05 від 13.08.2018 року наданої Головним управлінням пенсійного фонду України в Черкаській області - ОСОБА_1 одержує пенсію в розмірі 1816 грн. 58 коп.

Позивач ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з 01.08.2005 року з ОСОБА_13, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 01.08.2005 року 1-СР №003371.

Дружина позивача - ОСОБА_13 згідно довідки МСЕК № 859236 є інвалідом другої групи безтерміново і непрацездатною та відповідно до пенсійного посвідчення № є пенсіонером.

Згідно довідки наданої СТОВ "Ломовате" позивач отримує постійний щорічний дохід за оренду земельного паю в СТОВ "Ломовате", так в 2018 році позивачем отримано 2991 грн. 84 коп.

З виписки з історії хвороби № 961 ОСОБА_1 проходив лікуавння у період з 27.04.2018 року по 11.05.2018 року в КНП "друга Черкаська міська лікарня" в зв'язку із слабкістю в ногах. Загальний стан визначений як задовільний.

З довідки характеристики від 05.07.2000 року виданої Сагунівською сільською радою вбачається, що ОСОБА_1 зловживає алкогольними напоями, не проживав з листопада 1999 року з родиною проте періодично приїзджав в с.Сагунівка, де влаштовував скандали з колишньою дружиною.

З копій листів наданих відповідачами вбачається, що Сагунівська сільська рада 16.10.2000 року, 25.09.2000 року та 20.02.2001 року надсилала до Черкаського районного суду, прокуратури Черкаського району листи в яких повідомляла, що мати відповідачів ОСОБА_11 неодноразово зверталася із скаргами на позивача ОСОБА_1 до дільничного та сільського голови, повідомляла про його негативну поведінку та вплив на дітей, його нестерпне поводження з дітьми та громадянами, постійні дебоші та зловживання спиртними напоями.

Також в судовому засіданні була досліджена копія листа, з якого вбачається, у серпні 2000 року сільський голова с.Сагунівка звернувся з листом до матері позивача ОСОБА_14, в якому він повідомив її, що її син ОСОБА_1 своєю поведінкою робить нестерпним життя його дітей.

Відповідно до довідки від 13.08.2018 року № 0000-000003 вбачається, що відповідач ОСОБА_3 працює в ПП "Технологія і Бізнес" з 15.03.2017 року та має дохід в розмірі 3059 грн. 00 коп. щомісячно.

Відповідно до довідки про доходи відповідач ОСОБА_4 має дохід за останні шість місців у розмірі 4660 грн. 24 коп. без врахування обов'язкових відрахувань.

Відповідно до довідки ПАТ КБ "ПриватБанк" відповідач ОСОБА_3 має кредит на загальну суму 33549 грн.

Відповідно до довідки ПАТ КБ "ПриватБанк" відповідач ОСОБА_4 має кредити на загальну суму 12176,00 грн.

З довідок наданих стоматологічною клінікою "джулія" вбачається, що у серпні 2018 року на лікування зубів ОСОБА_3 витрачено 8390,00 грн. і ще майбутнє лікування потребує витрат на суму 35100,00 грн. ОСОБА_4 серпні 2018 року на лікування зубів витрачено 8560,00 грн. і ще майбутнє лікування потребує витрат на суму 27230,00 грн.

Відповідно до договору та довідки Східноєвропейського університету ОСОБА_3 у них навчається на денній формі навчання, вартість навчання становить 9870,00 грн. на рік.

Згідно виписок з історії хвороби №14223, № 7580 відповідач ОСОБА_4 в серпні 2018 року проходила лікування в зв'язку з камінцями в нирках та згідно виписного епікризу №5779 перебувала на лікуванні у зв'язку з опіком руки.

З рішення Черкаського районного судувід 25.09.2001 року вбачається, що ОСОБА_1 було відмовлено в позові до ОСОБА_11 про поділ будинку.

З мирової угоди та акту прийому-передачі майна вбачається, що позивач ОСОБА_1 отримав від матері відповідачів - ОСОБА_11 свою частину спільно нажитого майна після розлучення.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8,жителі с.Сагунівка Черкаського району, допитані в суді, кожен окремо показали, що ОСОБА_1 за час спільного сімейного життя з ОСОБА_11 постійно вчиняв сварки, вживав алкогольні напої, дітьми не займався, періодично погрожував як родині так і сусідам зброєю, тому діти ОСОБА_1 та ОСОБА_4 були вимушені проживати у дідуся і бабусі з боку матері. Крім того свідки пояснили, що з 1999 року, ОСОБА_1 виїхавши з села взагалі дітьми не цікавився і допомогу не надавав.

Свідок ОСОБА_11, колишня дружина позивача в суді показала, що ОСОБА_1 за час спільного сімейного життя постійно вчиняв сварки, вживав алкогольні напої, дітьми не займався, періодично погрожував як родині так і сусідам зброєю, тому діти ОСОБА_1 та ОСОБА_4 були вимушені проживати у дідуся і бабусі з боку матері. Крім того пояснила суду, що з 1999 року, ОСОБА_1 виїхавши з села взагалі дітьми не цікавився і допомогу не надавав, аліменти не сплачував.

Свідок ОСОБА_13 в суді показала, що вона на даний час є дружиною позивача, вони проживають в сімейному гуртожитку, отримують обоє пенсію та субсидію, проте цих коштів їм не вистачає, тому її чоловік вимушений звернутися з даним позовом.

Свідок ОСОБА_15 в суді показав, що він тривалий час товаришує з позивачем, знає його як гарну людину, наданий час у позивача склаося тяжке матеріальне становище, тому на його думку діти позивача мають йому допомогти.

Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи.

За приписами до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю (ст. 203 СК України).

Вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.

Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

Згідно з нормою ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми ст. ст. 187, 189-192, 194-197 СК України.

Таким чином, обов'язковими умовами та підставами покладення на дітей обов'язку утримувати своїх батьків є: 1) діти досягли вісімнадцяти років; 2) батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров'я; 3) батьки потребують матеріальної допомоги; 4) відсутні обставини для звільнення дітей від обов'язку утримувати своїх батьків.

Умовою виникнення обов'язку утримувати своїх батьків є наявність усіх вищеперерахованих умов.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо.

При цьому, суд звертає увагу на те, що факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Свідченням такої потреби є отримання батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум.

Згідно з положеннями чинного законодавства держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб: пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою, тощо.

Ст. 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" передбачено, що прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Розмір прожиткового мінімуму для основних соціальних і демографічних груп населення встановлюється законом про державний бюджет на відповідний рік. Так, прожитковий мінімум для непрацездатних осіб з 01 січня 2018 року становить 1373,00 грн.

Натомість розмір пенсії ОСОБА_1 перевищує суму прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та складає 1816,59 грн на місяць. Його дружина ОСОБА_13 також отримує пенсію по інвалідності. крім того, позивач отримує дохід від передачі майна в оренду в розмірі 2991 грн. 84 коп. на рік.

Також слід зауважити, що ОСОБА_1 на підтвердження розрахунку суми коштів, які необхідно витрачати на лікування його хвороб, не надав жодних чеків та квитанцій чи довідок про вартість необхідного йому лікування

Нормою ч. 1 ст. 81 ЦПК України на кожну зі сторін покладено обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 не довів з посиланням на належні та допустимі докази, що щомісячні його витрати на лікування перевищують його дохід у вигляді пенсії.

Крім того, відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» суди повинні враховувати, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

З пояснень відповідачів і свідків та досліджених письмових доказів вбачається, що ОСОБА_1 з 1999 року ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню дітей.

Так, позивач не зміг пояснити де і коли він працював, коли відповідачі були неповнолітні, чим цікавились його діти, які розвиваючи гуртки відвідували, в яких навчальних закладах навчались, чим хворіли. Жодних даних про те, що позивач будь-яким чином виявляв піклування про здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток відповідачів в матеріалах справи немає і таких обставин позивач суду не довів.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, одним із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Суд встановив, що позивач ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків та не є особою, яка потребує матеріальної допомоги. Кожна ця обставина є підставлю для відмови позивачу у задоволенні позову.

З огляду на викладене, оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд не знаходить підстав для задоволення позову ОСОБА_1

Судові витрати.

Враховуючи, що в позові відмовлено, а позивач позбавлений необхідності сплачувати судовий збір, судові витрати суд відносить на рахунок держави.

На підставі викладеного, ст.ст. 202, 204, 205 СК України, ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 258, 263- 265, 268 ЦПК України, -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_1, 18000 АДРЕСА_1.

Відповідачі: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, вул. Благовісна, 66 с.Сагунівка, Черкаського району, Черкаської області.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, вул. Благовісна, 66 с.Сагунівка, Черкаського району, Черкаської області.

повний текст рішення складено 28.09.2018 року.

Суддя: Є. П. Тептюк