Провадження № 2/263/1600/2018
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року м. Маріуполь
Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: судді Шевченко О.А., при секретарі Лапоног Т.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,
ВСТАНОВИВ:
23.10.2017 року позивачка звернулась до суду з даною позовною заявою, вказуючи, що 02 жовтня 2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають малолітню дитину ОСОБА_3, 21.07.2017 року. При цьому, вона самостійно виховує дитину та позбавлена можливості працювати, їй доводиться сплачувати за комунальні послуги за власне помешкання. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 2000,00 грн.
Позивачка в судове засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, проте спрямував на адресу суду відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог посилаючись на те, що він не має можливості і змоги надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, з якою проживає дитина, так як: узвязку із травмою ноги, яку отримав під час виконання військового обовязку у зоні АТО він постійно перебуває на лікуванні та не має можливості виконувати свої професійні обовязки військовослужбовця; має на утриманні непрацездатну матір - ОСОБА_4, інваліда 3-ї групи з дитинства; згідно судового наказу від 24.11.2017 року, виданого Жовтневим районним судом м. Маріуполя, він сплачує аліменти на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_3.
Визнаючи наявні матеріали про права й взаємини сторін достатніми, суд ухвалив розглянути справу у відсутність відповідача, заочно.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-НО № 432444, 02.10.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, після реєстрації якого остання змінила своє прізвище на прізвище чоловіка.
Сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до свідоцтва про народження останньої, яка мешкає разом з позивачкою, що відповідачем не оспорюється.
Вирішуючи позов по суті, суд виходить з наступного.
Згідно до вимог ст. 84 СК України, право на утримання (аліменти) має один з подружжя, який є непрацездатним, який потребує матеріальної допомоги, за умови, що інший з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Дружина, з якою мешкає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох річного віку.
Згідно із ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сум. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.
Стаття 182 СК України передбачає те, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, дочки, сина й інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно ст.ст. 12,13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність
яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Так, на обґрунтування свої заперечень щодо заявлених позовних вимог відповідачем були надані: його медичні документи, пенсійне посвідчення на імя ОСОБА_2І, 07.02.1951 року, яка є інвалідом 3 групи, а також копію судового наказу Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 24.11.2017 року, яким стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини його доходу.
Що стосується посилань відповідача щодо перебування на його утриманні непрацездатної матері - ОСОБА_4, інваліда 3-ї групи, то вказаний факт належним чином відповідно до положень ст.ст. 76-83 ЦПК України не доведений, оскільки суду не надано як доказів тяжкого матеріального стану матері відповідача, так і доказів її перебування на утримання останнього та зокрема доказів того, що саме ОСОБА_2 є його матірю, а сама копія пенсійного посвідчення не підтверджує вказане.
Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста Волинської обласної клінічної лікарні від 30.05.2018 року та виписки з медичної картки амбулаторного хворого від 25.05.2018 року ОСОБА_2 був постановлений діагноз: мязова кила міжгомілкової мембрани правої гомілки. При цьому, зазначено, що дану травму ОСОБА_2 отримав рік потому та до цього часу за медичною допомогою не звертався.
Крім того, відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 6285, ОСОБА_2 07.06.2018 року поступив до Центрального госпіталю МВС України в задовільному стані, 18.06.2018 року переніс операцію, після операційний період без ускладнень, був виписаний 26.06.2018 року в задовільному стані, лікувальна та трудові рекомендації: спостерігання у травматолога, зняття швів та іммобілізація до 4-х тижнів.
При цьому, жодних доказів щодо стану здоровя відповідача, а також стану його працездатності на час ухвалення судом рішення не надано, в той час як з моменту його виписки з госпіталю минуло вже 5 місяців.
Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням вказані медичні документи та зокрема той факт, що за медичною допомогою з приводу травми відповідач звернувся вже після відкриття провадження по даній справі, є підстави вважати, що даним шляхом відповідач намагається уникнути виконання ним, передбаченого законодавством, обовязку по утриманню непрацездатної матері його дитини, а зобовязання відповідача по виплаті аліментів на утримання дитини не звільняє його від обовязку утримувати її матір.
Враховуючи викладене, вбачається, що перелічені відповідачем доводи, як підстави для відмови в задоволення позову саме в повному обсязі, є безпідставними.
Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.
Враховуючи наведені норми законодавства та конкретні обставини справи, обовязок відповідача по утримуванню матері дитини, з якої проживає дитина, до досягнення нею трьох років, суд приходить
до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання в розмірі 1000,00 грн. щомісячно з 23.10.2017 року до досягнення дитиною - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, тобто до 21.07.2020 року.
На підставі до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно приписів п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.
Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму (704,80 грн.) для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (8810,00 грн.)
Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 704,80 грн.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 75-77, 79, 80, 84, 180-182, 184, 191, 280-289 СК України, ст.ст. 4, 5, 141, 200, 206, 247 ч.2, 263-265, 430 ЦПК України, ст.ст.4,5 Закону України "Про судовий збір", суд
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1000,00 грн. щомісячно з 23.10.2017 року до досягнення дитиною - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, тобто до 21.07.2020 року.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.
В задоволенні інших вимог відмовити.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду у 30-денний строк з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення буде складено 28.11.2018 року.

Відомості про сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, зареєстрована та проживаюча за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6.

Суддя: О.А. Шевченко