Постанова

Іменем України

24 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 234/1862/15-ц

провадження № 61-327св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»,

відповідач - ОСОБА_4,

третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Донконтракт»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку «Промінвестбанк» на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 27 листопада 2015 року в складі судді Літовки В. В. та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 29 червня 2016 року в складі колегії суддів: Папоян В. В., Біляєвої О. М., Новікової Г. В.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі ? ПАТ «Промінвестбанк», банк) звернулося до ОСОБА_4 з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором від 29 червня 2010 року № 3/2/10, укладеним між банком та товариством з обмеженою відповідальністю «Донконтракт» (далі - ТОВ «Донконтракт», товариство) в розмірі 2 811 941,68 грн.

Позовна заява мотивована тим, що в забезпечення належного виконання товариством умов укладеного кредитного договору 29 червня 2010 року між сторонами укладено договір поруки.

У зв'язку з неналежним виконанням ТОВ «Донконтракт» умов кредитного договору утворилася заборгованість, яку банк просить стягнути з ОСОБА_4 як поручителя.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 27 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що банк протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя, а тому відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припинена.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 29 червня 2016 року рішення Краматорського міського суду Донецької області від 27 листопада 2015 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи, дослідив усі наявні в матеріалах справи докази і ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає нормам матеріального права.

У касаційній скарзі, поданій 19 липня 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Промінвестбанк» просить скасувати рішення Краматорського міського суду Донецької області від 27 листопада 2015 року та ухвалу суду Донецької області від 29 червня 2016 року, і ухвалити нове рішення, яким позов банку задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та порушили норми процесуального права. Судами не застосована норма частини першої статті 559 ЦК України.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Краматорського міського суду Донецької області.

05 грудня 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення ОСОБА_4 на касаційну скаргу мотивовані тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і обґрунтованими, ухвалені з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права. Пред'явивши вимогу про дострокове повернення кредиту відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, банк змінив строк виконання основного зобов'язання. Оскільки з цим позовом банк звернувся до поручителя поза межами шестимісячного строку, то порука є припиненою.

Відповідно до підпункту 4 пункту першого розділу Перехідних положень ЦПК Україниу редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК Українисудом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

02 січня 2018 справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 22 січня 2018 року справу призначено до розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Колегія суддів дійшла висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За статтею 526 ЦК Українизобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Суди установили, що 29 червня 2010 року між ПАТ «Промінвестбанк» та ТОВ «Донконтракт» укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 3/2/10, за умовами якого товариство отримало 2 540 000 грн зі строком повернення до 31 грудня 2014 року.

За домовленістю сторін договорами про внесення змін № 1-3/2/10 від 20 липня 2010 року, № 2 від 22 листопада 2010 року, № 2-3/2/10 від 01 червня 2011 року, № 3-3/2/10 від 12 серпня 2011 року, № 5-3/2/10 від 06 березня 2013 року вносилися зміни та доповнення до кредитного договору.

В забезпечення належного виконання ТОВ «Донконтракт» умов кредитного договору 29 червня 2010 року між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 3/2/10-1.

20 липня та 22 листопада 2010 року, 01 червня 2011 року та 06 березня 2013 року між ПАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_4 укладені договори про внесення змін до договору поруки.

Пунктом 5.4 договору поруки від 29 червня 2010 року встановлено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного погашення зобов'язання за кредитним договором.

У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору утворилася заборгованість.

02 квітня 2014 року рішенням господарського суду Донецької області у справі № 905/1037/14, яке набрало законної сили 18 квітня 2014 року, позовні вимоги з якими банк звернувся 14 лютого 2014 року задоволено частково, з ТОВ «Донконтракт» на користь банку стягнуто 2 383 903,37 грн заборгованості за кредитним договором, 358 504,17 грн заборгованості зі сплати відсотків, 37 786,94 грн пені за несвоєчасну сплату кредиту, 12 233,94 грн пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, 8 674,61 3 % річних за кредитом, 2 818,27 грн 3 % річних за відсотками, 5 726,99 грн індексу інфляції за кредитом, 2 293,39 грн індексу інфляції за відсотками.

18 квітня 2014 року господарським судом Донецької області видано судовий наказ про примусове виконання рішення господарського суду Донецької області від 02 квітня 2014 року.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Умова договору поруки (пункт 5.4) про його дію до повного виконання зобов'язань за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частинні першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, звернувшись 14 лютого 2014 року до господарського суду з позовом до ТОВ «Донконтракт» про дострокове стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором, банк використав своє право дострокової вимоги повернення суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку та змінив строк дії кредитного договору з 31 грудня 2014 року на 14 лютого 2014 року.

З цим позовом ПАТ «Промінвестбанк» звернулося у лютому 2015 року.

Встановивши, що банк звернувся з позовом до поручителя поза межами шестимісячного строку з моменту зміни строку виконання основного зобов'язання, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про припинення поруки ОСОБА_4 за договором поруки № 3/2/10-1 на підставі положень частини четвертої статті 559 ЦК України.

Ураховуючи наведене, доводи касаційної скарги щодо незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, не заслуговують на увагу.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і надали їм належну оцінку згідно зі статтями 57-60, 212 ЦПК України (у редакції станом на час розгляду справи судами), правильно встановили обставини справи, внаслідок чого ухвалили законні й обґрунтовані судові рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

В силу вимог вищевказаної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Частиною першої статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 27 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 29 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В. М. Коротун

В. П.Курило