1Справа № 335/86/18 2/335/835/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Геєць Ю.В., за участю секретаря судового засідання Ровенської В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться вищевказана цивільна справа.

До судового засідання від представника позивача надійшла заява про залишення позову без розгляду.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Враховуючи, що ухвалою суду від 06.03.2018 року підготовче провадження по справ закінчено, та призначено розгляд справи по суті, а також те, що 29.08.2018 року закінчено розгляд справи по суті та оголошено перерву перед судовими дебатами, відсутні підстави для залишення позову без розгляду за заявою представника позивача з підстав передбачених п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Разом з цим, в судове засідання 07.09.2018 року о 09-00 год. представник позивача не з'явився, надав заяву про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 26.09.2018 року о 14-00 год. представник позивача повторно не з'явився, про час, місце та дату слухання справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила.

Представник відповідача подав до суду клопотання про залишення позову без розгляду у зв'язку з повторною не явкою в судове засідання позивача та його представника, а також просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 17600 грн., посилаючись на вимоги п. 5 ст. 142 ЦПК України.

Вивчивши матеріли справи, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди слід залишити без розгляду виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, в судове засідання 07.09.2018 року о 09-00 год. та 26.09.2018 року о 14-00 год. представник позивача не з'явився, про час, місце та дату слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчать: особиста розписка представника позивача про отримання судової повістки про виклик у судове засідання 07.09.2018 року, а також конверт про виклик у судове засідання на 26.09.2018 року о 14-00 год., повернутий поштовим відділенням з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Положеннями ч. 5 ст. 223 ЦПК України встановлено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з зазначених вимог закону суд залишає заяву без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, незалежно від причини (поважності) повторної неявки позивача.

Оскільки від представника позивача не надходило заяв про розгляд справи у його відсутність, то є підстави для залишення позову ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди - без розгляду.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Враховуючи викладене, а також те, що представник позивача повторно не з'явився в судове засідання, та від нього не надходило заяв про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду.

Щодо обґрунтованості клопотання представника відповідача адвоката ОСОБА_3 про компенсацію відповідачу судових витрат пов'язаних з розглядом справи за надану правничу допомогу суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, підставою для відшкодування судових витрат на правову допомогу є, зокрема, наявність належних та допустимих доказів щодо взаємозв'язку між сплаченими позивачем спеціалісту у галузі справи коштами та наданою йому правовою допомогою на підставі відповідного договору, який стосується безпосередньо підготовки процесуальних документів та супроводження даної судової справи.

Згідно Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року N 5076-VI (далі - Закон №5076) під іншими видами правової допомоги розуміють види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Визначаючи розмір витрат суд виходить з того, що умови визначення розміру гонорару адвоката визначаються у порядку, встановленому Законом №5076.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №5076 документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги можуть бути серед іншого: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст.30 Закону №5076 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Без сумніву, суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно ЦПК України витрат на професійну правничу допомогу має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст.30 Закону №5076. Тобто, суд зобов'язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04, п.269).

Відповідачем у відзиві на позовну заяву попередньо заявлено розмір витрат відповідача на правничу допомогу в сумі 12000,00 гривень. На підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу до відзиву наданий витяг з Договору про надання правничої допомоги № 4-18цс від 19 січня 2018 року укладений між ним та відповідачем з якого вбачається, що розмір гонорар адвоката за домовленістю складає 6000 гривень; «Розрахунок обсягу та вартості наданих послуг та розміру компенсації витрат по наданню правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 4-18цс від 19 січня 2018 року» з якого вбачається, що за погодженням між адвокатом та відповідачем вартість однієї години при наданні консультацій, опрацювання наданих матеріалів, підготовки позовної заяви, заперечень, відзивів, складання документів процесуального характеру пов'язаних з розглядом справи становить 500 грн. Вартість визначених послуг по наданню правничої допомоги у вигляді представництва в судових засіданнях в суді першої інстанції за одне судове засідання складає 800 гривень та Акт прийому передачі виконаних робіт від 29.01.2018 року з якого вбачається, що адвокатом ОСОБА_3 виконано визначений перелік робіт та вказано витрачений на це час, та наданий детальний розрахунок загальної суми вартості виконаних робіт в розмірі 6000 гривень. На доказ сплати відповідачем вказаної суми надано засвідчену копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 4856 від 29 січня 2018 року на суму 6000 гривень.

Також надано Акт № 2 прийому-передачі виконаних робіт за договором про надання правничої допомоги № 4-18цс від 19 січня 2018 року від 07 вересня 2018 року в якому викладений детальний розрахунок вартості виконаних робіт адвокатом ОСОБА_3 за надання правничої допомоги під час судових засідань, відповідно до якого загальна вартість наданих послуг по представництву інтересів відповідача в судових засіданнях складає 5600 гривень. В доказ сплати відповідачем вказаної суми надано засвідчену копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 4864 від 07 вересня 2018 року на суму 5600 гривень та засвідчена копія квитанції до прибуткового касового ордеру № 4865 від 07 вересня 2018 року відповідно до якої відповідач сплатив адвокату ОСОБА_3 раніш узгоджену суму гонорару в розмірі 6000 гривень.

Дослідивши матеріали справи, докази надані представником відповідача адвокатом ОСОБА_3 суд приходить до висновку, що з урахуванням обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, розмір гонорару адвоката є розумний та виправданий, а понесені відповідачем витрати на правничу допомогу в загальному розмірі 17600 гривень пов'язанні з розглядом справи та є обґрунтованими.

За таких обставин суд приходить до висновку що відповідачем доведено реальність та обґрунтованість адвокатських витрат, а тому наявні підстави для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу в сумі 17600 гривень

Керуючись ст.ст. 137, 257, 258, 260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні клопотання представника позивача адвоката ОСОБА_4 про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, без розгляду - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди - залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суму у розмірі 17600 гривень.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів.

Суддя: Ю.В.Геєць