РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/11061/17

Провадження № 2/643/1099/18

21.09.2018 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Довготько Т.М.

за участю секретаря судового засідання Стальмакової В.О.

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа Департамент реєстрації Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати відповідача ОСОБА_5, таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №42 в будинку 36 по вул. Бучми у місті Харкові.

В обґрунтування позову ОСОБА_4 зазначає, що вона є власником АДРЕСА_1 (Командарма Уборевича) в м.Харкові на підставі договору купівлі-продажу від 14.10.2009року, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований за №7260. 28.10.2015року вона зареєструвала в зазначеній квартирі чоловіка ОСОБА_5, який просив її про це, у звязку з тим, що йому необхідна була Харківська реєстрація для роботи. Згодом стосунки між сторонами погіршилися і в червні 2016 року вони припинили шлюбні відносини і стали жити окремо. Відповідач в квартирі не мешкає, всі витрати по утриманню квартири несе вона, фактично відповідач мешкає у своїх батьків в Харківській області. Відповідач добровільно не знімається з реєстрації, коштів на утримання житла не надає, ніяких витрат на ремонт квартири не несе.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити з підстав викладених у ньому.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні 29.11.2017року позов не визнала, та просила у його задоволенні відмовити, з тих підстав, що відповідач з березня 2017 року дійсно не проживав в спірній квартирі, так як позивач його не пускала до неї, однак в період з 27.05.2017року до початку червня 2017року він проживав у квартирі разом з позивачем.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, та просив у його задоволенні відмовити.

Третя особа Департамент реєстрації Харківської міської ради в судове засідання не зявилися, надали до суду письмові пояснення, в яких просять розглянути справу у відповідності до норм матеріального та процесуального права без участі представника Департаменту.

Від допиту свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 представник позивача відмовилася.

Заслухавши представника позивача, представників відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Реалізація вказаних конституційних гарантій відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили право користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).

Як встановлено судом, позивачу ОСОБА_5 /Навотній/ О.А. належить квартира №42 по вул. Бучми /Уборевіча/, буд. 36 в м. Харкові на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14.10.2009року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований за №7260. /а.с. 6,7/.

У вказаній квартирі зареєстровані: позивач ОСОБА_4 (власник), ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (сини) та відповідач ОСОБА_5 (чоловік) з 28.10.2005року /а.с.8, 9, 10/.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 19.04.2018року, було розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, стягнуто з відповідача аліменти на утримання дітей та визначено місце проживання дітей з ОСОБА_4

З повідомлення Московського ВПГУНП в Харківській області від 30.05.2018року Вих. № 21427/119-67/04, вбачається, згідно даних канцелярії в Харківській області та ІІПС «Армор» інформація щодо перешкоджання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві на користування ним житлом за адресою: АДРЕСА_2, в період часу з 01.06.2016року до 30.05.2018року в Московський ВП ГУНП в Харківській області не надходила /а.с.151/.

Згідно з ч. 1 ст. 156 ЖК України та ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Так, ст. 405 ЦК України передбачає, що член сім ' ї власника втрачає право користування житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік.

Права та обов'язки члена сім'ї власника жилого будинку визначені і в ст.156 Житлового Кодексу України, відповідно до якої вони користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно наведених правових норм, а також положень ст. 16 ЦК України, слідує, що власник майна, має право на захист своїх майнових прав шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Проте, підставою для застосування вказаного способу захисту майнових прав, законодавець визначає дві умови: непроживання в спірному житловому приміщенні понад рік і вказане не проживання повинно бути без поважних причин.

Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З позовною заявою позивач звернулася до суду 30.08.2017 року та зазначає, що відповідач без поважних причин не проживає у спірній квартирі з червня 2016року, тобто понад один рік, однак буд-яких належних та допустимих доказів на підтвердження цього факту, суду не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що правові підстави для задоволення позову про визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, відсутні.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Судовий збір віднести за рахунок позивача.

На підставі ст. ст. 4, 12, 13, 80, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_4 /АДРЕСА_3/ до ОСОБА_5 /АДРЕСА_3/, третя особа Департамент реєстрації Харківської міської ради /м.Харків, м-н Конституції,7/ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області, протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 28.09.2018року.

Суддя - Т.М.Довготько