Справа № 466/7673/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2018 року Шевченківський районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Губач Х.Б.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про зобовязання до вчинення дій, -

у с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить зобовязати Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» безкоштовно встановити йому індивідуальний прилад газового обліку у квартирі №13, що розміщена у будинку №14 по вул.Хвильового у м.Львові.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він є інвалідом війни, проживає квартирі №13, що розміщена у будинку №14 по вул. Хвильового у м.Львові, звернувся із письмовою заявою від 27.02.2018 року №3Г-1130-Lv01-0218 до ПАТ «Львівгаз» з проханням безкоштовно встановити індивідуальний прилад обліку газу на яку отримав відповідь від 01.03.2018 року №Lv08-ЛВ-2578-0218, згідно якої йому було повідомлено, тому що індивідуальний лічильник газу за його адресою може бути встановлений виключно за власні кошти.

У вказаній відповіді ПАТ "Львівгаз" посилається на ст. 2 ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» із змінами 21.12.2017 року, відповідно до якої загально будинковий лічильник може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного житлового будинку, паралельно вказуючи що за адресою позивача уже встановлено загально будинковий газовий лічильник, а нарахування відбувається відповідно до загального обсягу спожитого газу за розрахунковий період, який розподіляється пропорційно кількості зареєстрованих осіб у будинку.

З такими доводами відповідача у відмові у встановлені індивідуального приладу обліку позивач не погоджується, оскільки, вони порушують його права та суперечать чинному законодавству. У звязку із чим змушений звернутися до суду.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з»явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позов у визначений строк не надав.

Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Відносини, які виникають між постачальником та споживачами, з урахуванням їх взаємовідносин з Операторами ГРМ регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 та зареєстрованими в Міністерстві Юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заявою від 27.02.2018 року №3Г-1130-Lv01-0218 ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «Львівгаз» з проханням безкоштовно встановити індивідуальний прилад обліку газу. Відповідно до відповіді від 01.03.2018 року №Lv 08-ЛВ-2578-0218 йому було повідомлено, у звязку із тим, що індивідуальний лічильник газу за адресою м.Львів, вул.Хвильового, 14/13 може бути встановлений виключно за власні кошти ОСОБА_2М

У вищевказаній відповіді ПАТ «Львівгаз» посилається на ст. 2 ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» із змінами 21.12.2017 року, відповідно до якої загально будинковий лічильник може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного житлового будинку, паралельно вказуючи що за адресою позивача уже встановлено загально будинковий газовий лічильник, а нарахування відбувається відповідно до загального обсягу спожитого газу за розрахунковий період, який розподіляється пропорційно кількості зареєстрованих осіб у будинку.

При вирішенні питання про зобовязання відповідача встановити безкоштовно індивідуальний лічильник газу суд враховує наступне.

Згідно з 1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності.

Статтею 21 цього ж Закону передбачено, що права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення. Крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Так, зі змісту Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» вбачається обов'язок встановлення відповідними суб'єктами господарювання - газорозподільними організаціями за власний рахунок лічильників для такої категорії споживачів природного газу як населення саме у вигляді таких приладів обліку природного газу, що дозволяють визначення обсягів споживання кожним окремим споживачем.

Частиною 1 ст. 6 «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) встановлено, що суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані забезпечити встановлення лічильників газу, зокрема, для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких, серед іншого, газ використовується тільки для приготування їжі-до 1 січня 2018 року. Змінами, внесеними згідно із Законом №2260-VIII від 21.12.2017 строк виконання обовязку забезпечити встановлення лічильників газу продовжено до 1 січня 2021 року.

У разі не встановлення населенню у вищезазначені строки лічильників газу з вини суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України.

З аналізу змісту ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» випливає, що зазначена норма передбачає обов'язок встановлення індивідуального лічильника газу, але не передбачає обов'язку суб'єкта господарювання здійснити таке встановлення лише за власний рахунок.

Згідно з ч. 1 ст. 2 цього Закону постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується, зокрема, тільки для приготування їжі - з 1 січня 2021 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» побутові споживачі природного газу - фізичні особи (населення) можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу (індивідуальних лічильників) з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу.

Порядок і розміри компенсації витрат на придбання та встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу для споживачів природного газу-фізичних осіб (населення) встановлюються Кабінетом Міністрів України. Для споживачів природного газу - фізичних осіб (населення), які встановлять лічильники протягом 2018 року, відповідна компенсація здійснюється протягом 12 місяців.

Як вбачається з листа ПАТ «Львівгаз» від 01.03.2018, наданим у відповідь на заяву ОСОБА_2 від 27.02.2018, за адресою позивача уже встановлено загальнобудинковий газовий лічильник, а нарахування відбувається відповідно до загального обсягу спожитого газу за розрахунковий період, який розподіляється пропорційно кількості зареєстрованих осіб у будинку.

З огляду на вищевикладені обставини, підстави для задоволення вказаної позовної вимоги відсутні.

Оскільки позивач при зверненні до суду з даним позовом звільнений від сплати судового збору на підставі п. 8, п.13 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», відтак, судовий збір не стягується.

На підставі ст. ст. 5, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 1, 4 Закону України «Про ринок природного газу», ст.ст. 2, 3, 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», розділів IX, ХІ Кодексу газорозподільних систем, ст. 614 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 5, 11, 12, 16, 71, 81, 89, 110, 141, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

у задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про зобовязання до вчинення дій відмовити.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, проживаючий за адресою: 79059, м.Львів, вул.Хвильового, 14/13.

Відповідач: Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Львівгаз", м.Львів, вул.Золота, 42, .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку ст. 284-285 ЦПК України.

Апеляційна скарга на заочне рішення подається протягом тридцяти днів з дня його ухвалення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_3