Провадження номер № 2/0186/467/18
Справа № 186/1399/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2018 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області

в складі: головуючої судді Янжули С. А.

секретар - Лиман Н.П.,

з участю: позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,

ВСТАНОВИВ:

10 вересня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 28 квітня 2007 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вона з дитинства має інвалідність, стоїть на обліку у лікаря невролога, стан 6-ий середнього ступеня тяжкості, діагноз заключний: Епілепсія ідіопатична з явищами енцефалопатії у вигляді поліморфних частих терапевтичних резистентний припадків.

З 27 лютого по 09 березня 2018 року перебувала у стаціонарі на лікуванні у КЗ «Першотравенська ЦМЛ» ДОР» ЦПМСД. На теперішній час не працює, являється інвалідом III групи, внаслідок загального захворювання. Пенсію отримує в розмірі 1 452,00 гривні, інших джерел доходів не має, тому її матеріальне становище є вкрай нужденним і вона потребує матеріальної допомоги. Працевлаштуватися не може, так як у неї неврологічний розлад, стоїть на обліку у невролога, потребує стаціонарного лікування. Разом з цим, утримує їх сина ОСОБА_4, у якого також хвороба епілепсії з генералізованими тонікоклонічними та комплексними парціальними нападами, вираженими змінами особистості F07.83 форми з частими абсансами. Дитина потребує індивідуального навчання, яке проводять з ним викладачі Першотравенської школи-інтернату, рекомендовано оформлення навчання на дому.

Згідно висновку епікризу з історії хвороби № 7352/2018 Дніпропетровської психіатричної клініки у дитини при підвищенні температури тіла з'являються судомні генералізовані напади, частотою 3-4 на місяць з миттєвою втратою свідомості. Під час нападу спостерігаються тонічні та клонічні судоми, двосторонній мідріаз, виділення слини, прикушує язик, іноді спостерігається мимовільне сечовиділення. Після нападу астенія, м'язовий біль.

Батько дитини - відповідач ОСОБА_2 сім'єю не піклується, не надає ні матеріальної, ні моральної допомоги.

Щомісячно їй потрібно купувати ліки, щоб підтримувати своє здоров'я та здоров'я їх сина, які на цей час мають високу ціну, а саме: Топіромакс, Енцефабл, Циннаризин, Когнум, Гліцин.

Відповідач матеріальної допомоги їй не надає, хоча відповідно до ст.ст. 75, 76 Сімейного кодексу України на нього покладено законом обов'язок на її утримання, у зв'язку з її хворобою.

Відповідач здоровий, хронічних захворювань не має, працює на шахті, щомісячно отримує заробітну плату у сумі, приблизно 10 900,00 гривень, на утриманні інших осіб не має, тому має можливість надавати їй матеріальну допомогу.?

Просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку /доходу/ щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову.

Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримала, доповнивши, що відповідач сплачує аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частки доходу, однак він повинен платити аліменти і на її утримання, оскільки вона інвалід ІІІ групи з дитинства, не працює за станом здоров'я, дитина теж інвалід, коли пішла навчатися в медучилище в неї почалися епілепсичні приступи, які продовжуються до сьогодні, оскільки чоловік її доводить до такого стану. Навчалася з 2003 по 2006 рік, одружилися з відповідачем в 2007 році. До реєстрації шлюбу чоловік про хворобу не знав, а про приступи знав. Вона приймає ліки, які виділяє держава та частину купує сама. Їх дитина перебуває на державному забезпеченні. Вона отримує пенсію 1 452,00 гривні. На даний час не може пройти МСЕК, оскільки її свекруха перебирала ліки в них вдома і загубила її пенсійне посвідчення, тому у вересні вона не віднесла посвідчення і на МСЕК в м.Павлоград, а з 01 жовтня 2018 року в неї закінчиться строк, на який призначено інвалідність і вона залишиться без пенсії на місяць. Її мати носить їм кожного тижня продукти харчування на 300,00 гривень і більше, купує продукти з її пенсії та пенсії дитини. Чоловік їх не забезпечує матеріально. В цьому місяці дитині лікували очі, потрібно коронки дитині поставити. Її мама забрала її і дитини пенсійні картки, бо побачила, що відповідач пале цигарки, п'є "Рево", а вона витрачала кошти на сім'ю. Коли мама стала завідувати грішми, чоловік став ще більше палити, пити за свої гроші, записувався в магазині в кредит, а із зарплати потім віддає гроші. Її дві карточки у мами, остання платить її кредит в "ПриватБанку" та "Альфа-Банку". Аліменти на дитину вони взяли, щоб погашати кредити та лікувати дитину в м.Дніпро. Чоловік не допомагає, а допомагають їй мама, тато та бабуся, водять дитину по розважальних центрах, купують продукти. Просить позов задовільнити.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що оцінюючи в сукупності обставини, на яких ґрунтуються вимоги та докази, якими вони підтверджуються, позов є незаконним, безпідставним та необґрунтованим, а тому необхідно відмовити позивачу в задоволенні його вимог у повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Дійсно вони з позивачкою уклали шлюб. До наступного часу перебувають у шлюбі, але вже не ведуть спільного господарства і не мешкають однією сім'єю. Як зазначає позивачка в своїй позовній заяві, вона має інвалідність з дитинства, що зовсім не відповідає дійсності, так як згідно доданого до позову документу, а саме:виписного епікризу № 744, чітко вбачається, що у позивачки тільки з 2010 року встановлена епілепсія та третя група інвалідності загального захворювання.

Крім того, про такий стан здоров'я позивачки він дізнався тільки коли сам побачив її хворобу у 2009 році ( приступ епілепсії), до цього часу не знав про те, що позивачка взагалі страждає даним захворюванням, і перед їх шлюбом ні позивачка, ні її батьки його про це не повідомляли, також додав, що внаслідок захворювання позивачки, хвороба передалась і їх дитині, і якщо б він знав про її хворобу, то не дозволив їй народжувати дитину.

Згідно довідки з пенсійного фонду, позивачка отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання в розмірі 1452 грн. При цьому, вона має 3-тю групу інвалідності, яка, до речі, є робочою групою і вона може працювати, згідно рекомендацій МСЕК (продавцем, прибиральницею, перукарем тощо), але вона не бажає цього. Згідно Закону України "Про державний бюджет на 2018 рік" прожитковий мінімум для непрацездатних осіб встановлено на рівні 1435 грн, тоді як позивач отримує 1452 грн., тобто достатній рівень для організації свого життя. До того ж, позивачка в своїй позовній заяві вказує на придбання їй безкоштовно дорогостоячих ліків за спеціальною програмою: і на неї, і на дитину, яка знаходиться на повному державному утриманні в м. Дніпропетровськ.

Згідно п. З ст. 83 Сімейного Кодексу України - рішенням суду може бути позбавлено одного з подружжя права на утримання або обмежено його строком, якщо:

3) непрацездатність або тяжка хвороба того з подружжя, хто потребує матеріальної допомоги, була прихована від другого з подружжя при реєстрації шлюбу.

В даний час він повністю несе витрати на утримання квартири, самостійно сплачує житлово-комунальні послуги, щомісяця сплачує кредит в "ПУМБ банку" в розмірі 1 000 грн., а також аліменти на дитину 25% свого доходу (8090 грн)., тобто фактично він не маю можливості утримувати ще й дружину.

В судовому засіданні доповнив, що з позовом не згідний, оскільки позивачка отримує на себе і на дитину медикаменти безкоштовно. Були такі часи, коли він всю зарплату віддавав за кредити, однак брав гроші під проценти для сім'ї. Він не святий і не хоче сказати, що не п'є і не курить, однак платити аліменти на утримання дружини не згідний, так як її до інвалідності не доводив. На момент реєстрації шлюбу він не був обізнаний про стан здоров'я дружини, йому було відомо лише, з її слів, що в медичному коледжі в неї було 2 обмороки, більше нічого не знав. Після народження дитини, коли дитині виповнилося вже 2 чи 3 роки, у дружини стався напад епілепсії, потім десь роки через 4, знову приступ повторився, на "рівному місці". Пенсію вона почала отримувати по інвалідності вже коли зареєстрували шлюб, а до того часу вона не отримувала пенсію.

Просить в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, оскільки позивач приховала свій стан здоров'я на момент реєстрації шлюбу від відповідача та отримує пенсію по інвалідності, ліки від держави, отримує пенсію та аліменти на дитину, що є достатнім для її нормального існування.

Свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що він є батьком позивача, був проти шлюбу доньки з відповідачем, навіть не був на весіллі. Відповідач обіцяв "золоті гори", зайшов в їх сім'ю, були нормальні відносини до того моменти, поки вони не дізналися про його борги: кредит з 1 000,00 гривень виріс до 8 000,00 гривень. Вони допомагали доньці з чоловіком матеріально, купували меблі, техніку. Відповідач працює на шахті, має стабільну офіційну зарплату. Все було нормально, доки не дізналися про його борги, за ним бігають колектори. Він, його дружина, бабуся, дядько, тітка - всі допомагали цій сім'ї. Відповідач не допомагав матеріально, а вони купували продукти, одяг, тощо. Відповідач ще й на доньку оформив кредити в "ПриватБанку" та "Альфа-банку", натиснувши психологічно, а сплачують кредити вони. Вони годують, одягають доньку і онука, тому їй кредити не потрібні. Відповідач забрав 800 доларів США, які було видано державою на утримання дитини. Хотіли з його матір'ю зробити мирову угоду, прийшли до неї, а вона не захотіла з ними спілкуватися. Вони проти розірвання шлюбу, хочуть, щоб діти сумісно проживали, щоб їх донька не страждала. Відповідач веде неправильний спосіб життя, отримуючи 8 000,00 гривень зарплати, вони живуть як в хліву, в квартирі жити неможливо. Його донька не була інвалідом, це сталося за 11 років їх спільного життя, він займався рукоприкладством, до дільничного його водили, а на сьогодні вони проти розірвання шлюбу, так як дитину не можна залишати. Квартиру довели до свинюшника: коти, собаки. Він згідний, що претензії є до його доньки, однак і відповідач повинен щось робити. Грошима в їх сім'ї управляв відповідач, а зараз вони поклали цьому край, виплатили кредит в "Альфа-банку", забрали карточки доньки та онука - пенсійні та кредитні, гасять кредит за свій рахунок, до їх карток не доторкаються.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що відносини в сім'ї сторін складні через фінансову складову, бо скільки живуть разом - грошей не має. Вона є бабусею позивача, з чоловіком допомагають їм фінансово, продуктами, подарунками. Сторони бувало дралися, він і на дитину руку підіймав. Вони не знають, що робити, бо лише фінансова "загвоздка".

Відповідно до ст.274 ЦПК України справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, з наступних підстав.

Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст.ст. 75,77 СК України.

Згідно ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Права на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах, а також той, хто став непрацездатним у зв'язку із вчиненням ним умисного злочину, якщо це встановлено судом. Той із подружжя, хто став непрацездатним у зв'язку з протиправною поведінкою другого з подружжя, має право на утримання незалежно від права на відшкодування шкоди відповідно до ЦК України.

Відповідно до ст.77 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. Якщо платник аліментів виїжджає на постійне місце проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти можуть бути сплачені наперед за час, визначений домовленістю подружжя, а у разі спору - за рішенням суду.

Копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 від 28 квітня 2007 року підтверджується, що сторони з 28 квітня 2007 року по даний час перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Копією свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 11 вересня 2008 року підтверджується, що сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Копією судового наказу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2018 року підтверджується, що з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання їх неповнолітнього сина, в розмірі 1/4 частки заробітку.

Дитина сторін дійсно хворіє на епілепсію, генералізованої форми з частими абсансами, рекомендовано індивідуальну форму навчання за програмою 1 класу для дітей з легкою розумовою відсталістю на 2015-2016 роки, соціально-психологічний супровід в умовах навчального закладу, медична корекція за місцем проживання. Згодом рекомендовано оформити навчання на дому за загальноосвітньою програмою на 2016-2017 роки.

Довідкою від 31 серпня 2018 року підтверджується, що ОСОБА_7 навчається в 4 класі КЗО "Першотравенська загальноосвітня спеціальна школа-інтернат" ДОР і знаходиться частково на утриманні держави.

Копіями виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №744 КЗ "Першотравенська ЦМЛ" ДОР та з історії хвороби№7352/2018 стаціонарного хворого ОСОБА_1, яка перебувала на стацлікуванні в Дніпропетровській клінічній психіатричній лікарні з 08 серпня 2018 року по 04 вересня 2018 року підтверджується, що позивач є інвалідом ІІІ групи, хворіє з раннього дитинства, діагноз: епілепсія з генералізованими тонікоклонічними та комплексними парціальними нападами, вираженими змінами особистості F07.83. Працездатність стійко втрачена, інвалід ІІІ групи, дата переогляду 16 вересня 2018 року.

Таким чином, твердження позивача та свідка ОСОБА_5 про те, що до хвороби позивача довів відповідач своєю негативною поведінкою, спростовуються матеріалами справи, оскільки встановлено, що позивач хворіє з раннього дитинства на вказану хворобу.

Копією довідки МСЕК серії 12ААА №726622 від 30 жовтня 2017 року підтверджується, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи повторно з 01 жовтня 2017 року, за загальним захворюванням, можлива праця без висоти, вогню, механізмів, що рухаються, нічних змін. Інвалідність встановлена до 01 жовтня 2018 року. Дата чергового переогляду - 15 вересня 2018 року.

Таким чином, на дату розгляду справи в суді, позивачем не надано належним та допустимих доказів того, що вона є інвалідом ІІІ групи (продовження строку призначення групи інвалідності).

Також, суд враховує, що у інвалідів ІІІ групи зберігається значний відсоток загальної працездатності.

Довідкою Головного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 31 серпня 2018 року підтверджується, що ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІІ групи в розмірі 1 452,00 гривень щомісячно.

Законом України "Про державний бюджет України на 2018 рік" від 07 грудня 2017 року № 2246-VIII встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність: з 1 липня -1 435,00 гривень.

Таким чином судом встановлено, що на момент розгляду справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, позивач не надала доказів того, що вона є непрацездатною, тобто що їй продовжено ІІІ групу інвалідності з 15 вересня 2018 року (дата чергового переогляду), та такою, що потребує матеріальної допомоги, оскільки її доходи, а саме: пенсія по інвалідності, забезпечують їй прожитковий мінімум, встановлений законом (прожитковий мінімум 1 435,00 гривень, а отримує 1 452,00 гривень). В звязку з чим, в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при пред'явленні позову про стягнення аліментів, а в задоволенні позову відмовлено, то судовий збір по справі в розмірі 704,80 гривень слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 4, 6, 9, 18, 76, 77, 78, 79, 80, 89, 258, 263, 264 ЦПК України, ст.ст.75, 77 Сімейного Кодексу України, -

ВИРІШИЛА:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини - відмовити.

Судовий збір по справі віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: С.А.Янжула.