Провадження № 2/742/1305/18
Єдиний унікальний № 742/3146/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді Павлова В.Г.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

за участі позивача ОСОБА_2.

представника відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Прилуцьке хлібоприймальне підприємство» про стягнення компенсації за невикористану відпустку та компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати -

В С Т А Н О В И В :

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.

19 вересня 2018 року позивач звернувся з заявою в якій просить стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Прилуцьке хлібоприймальне підприємство» на його користь середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у сумі 16364 грн. 97 коп., компенсації за невикористану щорічну відпустку у сумі 30201 грн. 66 коп., всього 35 661 грн. 50 коп.

Аргументує свої вимоги тим, що з 11 липня 2013 року він був прийнятий на роботу апаратником оброблення зерна в товариство з обмеженою відповідальністю «Прилуцьке хлібоприймальне підприємство». 10 серпня 2018 року він був звільнений із посади апаратника оброблення зерна за угодою сторін. На день звільнення йому не було виплачено компенсацію за невикористану відпустку за 81 календарний день, що становить 30201, 66 грн. Відповідач не здійснив з ним повний розрахунок при звільненні, та до теперішнього часу не погасив заборгованість у сумі 30201,66 грн., тому за період з 10 серпня 2018 року по 19 вересня 2018 року середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 16 364,97 грн.

В позасудовому порядку спір вирішити неможливо, тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 вересня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження на 09 год. 00 хвилин 04 жовтня 2018 року (а.с.17).

04.10.2018 року в судовому засіданні позивачем надано заяву про збільшення позовних вимог (а.с.20).

04.10.2018 року в судовому засіданні представником відповідача надано заперечення проти позову (а.с.22).

29.10.2018 року представником відповідача через канцелярію суду надано доповнення до заперечень проти позову (.а.с.46).

01.11.2018 року від позивача надійшла уточнююча заява, в якій він просив залишити без розгляду позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати в сумі 16 394,97 грн. та в частині стягнення судових витрат, вимогу щодо стягнення компенсації за невикористану щорічну відпустку в сумі 30 201,66 грн. просив залишити в силі (а.с.70).

ІІІ. Позиції сторін.

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та наполягав на їх задоволені з врахуванням уточнюючої заяви.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечили проти позовних вимог, однак зазначили, що можливостей спростувати письмові докази надані позивачем в частині кількості днів невикористаної щорічної відпустки не мають можливості. Разом з тим за наявності документів, поданих позивачем вони не заперечують що кількість днів становить 81 день.

Розмір середньоденної заробітної плати визнається сторонами по справі.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Відповідно до наказу №90-к від 11 липня 2013 року, ОСОБА_2 прийнято на роботу апаратником оброблення та сушіння зерна в товариство з обмеженою відповідальністю «Прилуцьке хлібоприймальне підприємство» з 11 липня 2013 року (а.с.8).

Згідно з наказом №15-к від 30 серпня 2018 року ОСОБА_2 звільнено із займаної посади майстра за угодою сторін із 10.08.2018 року (а.с.9)

Відповідно до індивідуальної відомості про застраховану особу виданої Пенсійним фондом України, доходи ОСОБА_2 під час роботи в товаристві з обмеженою відповідальністю «Прилуцьке хлібоприймальне підприємство», становить за серпень 2017 року 8125, 00 грн., вересень 2017 року 11756,98 грн., жовтень 2017 - 13665,00 грн., листопад 2017 - 16148,64 грн., грудень 2017 9624,08 грн., січень 2018 - 10736,30 грн., лютий 2018 -9517,64 грн., березень 2018 -9468,91 грн., квітень 2018 - 9178,02 грн., травень 2018 -8317,06 грн., червень 2018 -9559,30 грн., липень 2018 -15897,26 грн., всього 131 994, 19 грн.(а.с.12)

Відповідно до особової картки працівника ТОВ «Прилуцьке ХПП» ОСОБА_2, невикористана відпустка за період роботи на підприємстві становить 81 дні (а.с.13)

Згідно з розрахунку заборгованості наданого ОСОБА_2 його заробітна плата за час роботи на ТОВ «Прилуцьке ХПП» становить за серпень 2017 року 8125, 00 грн., вересень 2017 року 11756,98 грн., жовтень 2017 - 13665,00 грн., листопад 2017 - 16148,64 грн., грудень 2017 9624,08 грн., січень 2018 - 10736,30 грн., лютий 2018 -9517,64 грн., березень 2018 -9468,91 грн., квітень 2018 - 9178,02 грн., травень 2018 -8317,06 грн., червень 2018 -9559,30 грн., липень 2018 -15897,26 грн., всього 131 994, 19 грн.; середньоденна заробітна плата за останній календарний рік складає 372, 86 грн. (131994,19 грн./ 354 = 372,86 грн.) ; компенсація за час невикористаної щорічної відпустки за 81 день становить 30 201,66грн. = 81 х 372,86 грн.; компенсація затримки при звільненні становить 16 364,97 грн. = ((9559,30+15897,26)/42) х27 (а.с.14)

Відповідно до заявлених вимог з врахуванням уточнюючої заяви позивача, позивач просить стягнути на його користь компенсацію за невикористану щорічну відпустку в сумі 30 201,66 грн. (а.с.70).

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені

не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно з ч.1 ст.83 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

При визначенні суми грошової компенсації за невикористані відпустки суд виходить з розяснень, даних в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», згідно яких при розгляді спору про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, необхідно виходити з того, що згідно зі ст.83 КЗпП вона може бути стягнена на вимогу працівника за всі дні невикористаної ним основної щорічної відпустки тільки в разі звільнення його з роботи, а в разі, якщо працівник не використав щорічну відпустку і за роки, що передували звільненню, суд на підставі ст.238 КЗпП має право стягнути грошову компенсацію за всі дні невикористаної відпустки, виходячи із середнього заробітку, який працівник має на час її проведення.

Згідно з абз.5 п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян (податку на доходи фізичних осіб) є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку і інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Згідно з ст.75 КЗпП України щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарні дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про відпустки», щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.

Згідно з абз.1 п.2 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 8 лютого 1995 р. N 100, для розрахунку суми компенсації (як і для відпускних) беруть виплати за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю виплати компенсації.

Відповідно до п.7 Розділу 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки. Святкові та неробочі дні, які припадають на період відпустки, у розрахунок тривалості відпустки не включаються і не оплачуються.

Розрахунок компенсації за невикористану відпустку здійснено наступним чином.

Середньоденна заробітна плата для розрахунку суми компенсації за щорічну відпустку становить 372, 86 грн. = 131 994,19 грн.(сума заробітної плати за останніх 12 місяців) / 354 днів.

Компенсація відпустки за 81 календарний день становить 30 201,66 грн. = 372, 86 грн.(середньоденна заробітна плата) х 81 (дні відпустки).

Якщо працівник з не залежних від нього причин (не з його вини) не використав щорічну відпустку і за роки, що передували звільненню, суд на підставі статті 238 КЗпП України має право стягнути грошову компенсацію за всі дні невикористаної відпустки.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. При невиконанні такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України , належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань.

VI. Судові витрати.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 43 Конституції України, ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 141, 258-259, 263, 430 ЦПК України, 38, 47, 83, 94, 116 КЗпП, ЗУ «Про оплату праці», ЗУ «Про відпустки», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №23 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Прилуцьке хлібоприймальне підприємство» про стягнення компенсації за невикористану відпустку задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Прилуцьке хлібоприймальне підприємство», , юридична адреса: Чернігівська область, м.Прилуки, провул. Залізничний, 19, на користь ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, компенсацію за невикористану щорічну відпустку у сумі 30 201 (тридцять тисяч двісті одна) грн. 66 коп.) без вирахування податків, зборів та обов'язкових платежів.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Прилуцьке хлібоприймальне підприємство», , юридична адреса: Чернігівська область, м.Прилуки, провул.Залізничний, 19, на користь держави 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя В.Г. Павлов