Справа № 127/2-200/2004
Провадження № 22-ц/772/1659/2018
Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

З участю секретаря судового засідання: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 справу № 127/2-200/2004 за апеляційною скаргою державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19 червня 2018 року постановлену під головуванням судді Бессараб Н.М. у м. Вінниці о 09 год. 35 хв., за відсутності учасників справи, зі складенням її повного тексту 19 червня 2018 року,

у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3, за участю заінтересованих осіб - Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві, Головного територіального управління юстиції у м. Києві, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до пункту 3 абзацу 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно з підпунктом 8 пункту 1 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Отже справа розглядається Апеляційним судом Вінницької області, який діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

19 березня 2018 року ОСОБА_4 звернувся в суд зі скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3, за участю заінтересованих осіб - Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві, Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Скаргу мотивує тим, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 січня 2018 року у справі №127/2-200/2004, яка набула законної сили, скасовано постанову державного виконавця відділу ПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві про закриття виконавчого провадження №53654408. Однак з часу скасування даної постанови виконавчі дії не здійснюються, чим порушуються права скаржника, як стягувача. У звязку з цим вважає, що посадові особи УДВС ГТУЮ у м. Києві та ГТУЮ у м. Києві не здійснюють належний контроль за законністю, повнотою та своєчасністю дій державного виконавця у виконавчому провадженні №53654408, що свідчить і про їх бездіяльність.

За наведених обставин ОСОБА_4 просив суд:

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу ПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3 при виконанні виконавчого провадження №53654408 щодо виконавчого листа №127/2-200/2004, виданого 17.02.2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області;

- визнати неправомірною бездіяльність посадових осіб УДВС ГТУЮ у м. Києві та ГТУЮ у м. Києві щодо відсутності контролю за законністю, повнотою та своєчасністю дій державного виконавця у виконавчому провадженні №53654408;

- зобовязати державного виконавця відділу ПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3 негайно вчинити всі виконавчі дії згідно Закону України «Про виконавче провадження» і виконавчого листа №127/2-200/2004, виданого 17.02.2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області та надати суду і стягувачу в 10-ти денний строк, з дня прийняття ухвали суду, інформацію про виконання рішення суду;

- зобовязати начальників УДВС ГТУЮ у м. Києві та ГТУЮ у м. Києві надати суду і стягувачу 10-ти денний строк з дня прийняття ухвали суду інформацію про вжиті адміністративні міри до посадових осіб за неправомірну бездіяльність при виконанні виконавчого листа №127/2-200/2004, виданого 17.02.2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області;

- зобовязати ГТУЮ у м. Києві сплатити ОСОБА_4 50000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 червня 2018 року скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано бездіяльність державного виконавця відділу ПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3 при виконанні виконавчого провадження №53654408 щодо виконавчого листа №127/2-200/2004, виданого 17.02.2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області неправомірною.

Зобов'язано державного виконавця відділу ПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3 вжити всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо виконання в повному обсязі виконавчого листа №127/2-200/2004, виданого 17.02.2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області.

Зобов`язано начальника УДВС ГТУЮ у м. Києві та начальника ГТУЮ у м. Києві вжити заходи контролю у виконавчому провадженні №53654408 щодо виконання виконавчого листа № 127/2-200/2004, виданого 17.02.2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області.

В задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

Не погодившись з постановленою ухвалою, державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу у якій просить оскаржувану ухвалу від 19 червня 2018 року скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовити в повному обсязі, стягнути з ОСОБА_4 на користь Головного територіального управління юстиції у м. Києві судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги у розмірі 1762 грн.

Вважає оскаржувану ухвалу такою, що прийнята з порушенням норм процесуального і матеріального права. Вказує, що відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється виключно за предявленням державному виконавцю виконавчого документу, у тому числі й після відновлення виконавчого провадження. З огляду на те, що з моменту відновлення виконавчого провадження до моменту розгляду скарги виконавчий лист Вінницького міського суду Вінницької області від 17.02.2017 у справі №127/2-200/2004 не був предявлений до Відділу, у державного виконавця були відсутні законі підстави для вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню. Крім того, судом першої інстанції не в повному обсязі досліджені обставини справи, оскільки на момент розгляду скарги, 19.06.2018 року, виконавче провадження №53654408, з примусового виконання виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області від 17.02.2017 у справі №127/2-200/2004 взагалі було закінчено.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4, проти доводів апеляційної скарги заперечує, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу - без змін.

Державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3, представники УДВС ГТУЮ у м. Києві та ГТУЮ у м. Києві, повідомлені в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не зявилися, тому відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України справа розглянута у їх відсутність.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення ОСОБА_4, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за таких підстав.

Відповідно до вимог статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що рішенням Замостянського райсуду м. Вінниці від 01.03.2004 року позов ОСОБА_4 до ДАК «Укрресурси» про зміну дати наказу про звільнення та стягнення середньомісячного заробітку задоволено частково. Зобовязано ДАК «Укрресурси» змінити дату наказу № 25-а-к від 07.03.2002 року про звільнення ОСОБА_4, виданого на виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 25.01.2001 року та провести з ним повний розрахунок. Стягнуто з ДАК «Укрресурси» на користь ОСОБА_4 витрати повязані з розглядом трудового спору в сумі 900 грн. та на оплату адвоката в сумі 100 грн., а всього в загальній сумі 1000 грн.

Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси фізичних та юридичних осіб, а виконання судового рішення є завершальною стадією судового провадження, яким досягається кінцева мета правосуддя захист інтересів фізичних та юридичних осіб і реальне поновлення їхніх порушених прав.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Згідно ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 453 ЦПК України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання. Аналогічна норма була передбачена статтею 389 ЦПК України в редакції, що діяла до 15.12.2017 року.

З аналізу вказаних норм права випливає, що законом встановлений особливий порядок виконання ухвал суду, постановлених в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, який не передбачає видачі судом виконавчого документу, а відтак і відкриття виконавчого провадження за ним.

ОСОБА_4 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із скаргою на бездіяльність посадових осіб відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві, мотивуючи свої вимоги тим, що у ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві з 2004 року перебуває на виконанні рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 01.03.2004 року, щодо зобовязань ДАК «Укрресурси» проведення з заявником повного розрахунку, яке до цього часу не виконане.

Ухвалою цього ж суду від 26.01.2017 року скаргу задоволено частково і 17.02.2017 року видано виконавчий лист у справі № 127/2-200/2004, в якому боржником зазначено Печерський районний відділ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_5, а стягувачем ОСОБА_4

29.03.2017 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3 було відкрите виконавче провадження №53654408 з виконання виконавчого листа № 127/2-200/2004, виданого 17.02.2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області про зобов`язання державного виконавця Печерського райвідділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_5, в якої перебуває дане виконавче провадження негайно вжити дії, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження» по виконанню рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 01.03.2004 та направити до Департаменту ДВС Міністерства юстиції України і Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини інформацію про виконання даного рішення суду і інформацію про зведене виконавче провадження № 51119621 для завершення виконання рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 року у справі № 25663/02 в невиконаній частині рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 01.03.2004 року.

Постановою державного виконавця Бялого М.Г. від 11 жовтня 2017 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 127/2-200/2004 від 17 лютого 2017 року було закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» у звязку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно виконавчого документа.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 січня 2018 року задоволена скарга ОСОБА_4, зокрема скасовано постанову державного виконавця від 11 жовтня 2017 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 53654408. Ухвала набрала законної сили 30 січня 2018 року. Копія зазначеної ухвали отримана УДВС ГТУЮ у м. Києві 10 квітня 2018 року і на її виконання державним виконавцем 11.04.2018 року винесено постанову про відновлення виконавчого провадження ВП № 53654408 з примусового виконання виконавчого листа № 127/2-200/2004.

Зазначені обставини підтверджені матеріалами справи та встановлені ухвалою Вінницького міського суду від 21 червня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії, бездіяльність державного виконавця, що на даний час набула законної сили (а.с. 157-160).

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Державний виконавець не завжди здійснює передбачену відповідним законом дію або приймає постанову у виконавчому провадженні у визначений строк. У такому разі слід керуватися тим, чи зазначений в законі строк здійснення певної дії державним виконавцем, чи ні. У разі якщо строк в законі зазначений, але по закінченню цього строку дію, яку державний виконавець зобов'язаний був здійснити, він не здійснив, то таку поведінку державного виконавця слід розцінювати як відмову у здійсненні передбачених законом дій.

Якщо ж обов'язок державного виконавця здійснити певну дію прямо передбачено законом, але строки її вчинення не зазначені, то бездіяльність державного виконавця може бути оскаржена в будь-який час, коли особа прийде до висновку, що ця бездіяльність порушує її права чи свободи. Термін, коли державним виконавцем проводились виконавчі дії є строками здійснення виконавчого провадження, а коли виконавче провадження зупинено виконавчий документ просто перебуває на виконанні в органі державної виконавчої служби і цей термін не включається до строків здійснення виконавчого провадження.

19.03.2018 року ОСОБА_4 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із скаргою на бездіяльність у виконавчому провадженні ВП № 53654408 по примусовому виконанню виконавчого листа № 127/2-200/2004, яка містить загальні посилання на необхідність виконання заходів примусового виконання рішення відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Не зазначено які конкретні дії повинні бути вчинені субєктами оскарження на поновлення порушеного права, а містить загальну вимогу виконати рішення відповідно до закону.

Відповідно і оскаржувана ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 19 червня 2018 року в частині задоволених вимог не відповідає вимогам ст. 451 ЦПК України. Зокрема, не містить посилання на те, які саме дії чи бездіяльність визнані судом неправомірними і не містить конкретного способу усунення порушення (поновлення порушеного права заявника).

Враховуючи наведене, апеляційний суд прийшов до висновку, що ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 19 червня 2018 року в частині задоволення вимог щодо визнання бездіяльності державного виконавця відділу ПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3 при виконанні виконавчого провадження №53654408 щодо виконавчого листа №127/2-200/2004, виданого 17.02.2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області неправомірною; зобов'язання державного виконавця відділу ПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3 вжити всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо виконання в повному обсязі виконавчого листа №127/2-200/2004, виданого 17.02.2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області підлягає скасуванню, а скарга ОСОБА_4 в цій частині не підлягають задоволенню як така, що є необґрунтованою.

В частині відмови в задоволенні вимог ОСОБА_4 ухвалу суду слід скасувати і провадження у справі в цій частині закрити.

Ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору. При цьому участь субєкта владних повноважень є обовязковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі субєкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. У свою чергу, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він, головним чином, обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного субєкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо позивач намагається захистити своє порушене субєктивне право шляхом оскарження управлінських дій субєктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби.

Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця (ст. 287 КАС України), учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Вимоги ОСОБА_4 про:

визнання неправомірною бездіяльності посадових осіб УДВС ГТУЮ у м. Києві у відсутності контролю за законністю, повнотою і своєчасністю дій державного виконавця при виконанні рішення суду;

визнання неправомірною бездіяльності посадових осіб ГТУЮ у м. Києві у відсутності контролю за посадовими особами УДВС ГТУЮ у м. Києві за дотриманням ними законодавства при здійсненні виконавчих проваджень і виконанням судових рішень;

зобовязання начальника УДВС ГТУЮ у м. Києві та начальника ГТУЮ у м. Києві надати суду і стягувачу в 10-ти денний строк з дня прийняття ухвали суду, інформації про вчинені дії з контролю за законністю, повнотою і своєчасністю дій державного виконавця та інформації про вжиті адміністративні міри до посадових осіб за неправомірну бездіяльність при виконанні виконавчого листа №127/2-200/2004, виданого 17.02.2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області, стосуються не виконання судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, а полягають в зобовязанні субєктів владних повноважень здійснити не виконавчі, а організаційні, контрольно-наглядові, адміністративні дії щодо виконавчих проваджень, в яких боржником є інший субєкт владних повноважень, оскарження дій якого здійснюється в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Вимога щодо зобовязання ГТУЮ у м. Києві сплатити ОСОБА_4 нанесену моральну шкоду в сумі 50 000 грн. не може бути предметом розгляду в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, оскільки розглядається в порядку позовного провадження.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 377, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19 червня 2018 року скасувати.

У задоволенні скарги ОСОБА_4 в частині вимог про: визнання бездіяльності державного виконавця відділу ПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3 при виконанні виконавчого провадження №53654408 щодо виконавчого листа №127/2-200/2004, виданого 17.02.2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області неправомірною; зобов'язання державного виконавця відділу ПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3 вжити всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо виконання в повному обсязі виконавчого листа №127/2-200/2004, виданого 17.02.2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області - відмовити.

Провадження у справі в частині вимог скарги ОСОБА_4 про: визнання бездіяльності посадових осіб УДВС ГТУЮ у м. Києві у відсутності контролю за законністю, повнотою і своєчасністю дій державного виконавця при виконанні рішення суду - неправомірною; визнання бездіяльності посадових осіб ГТУЮ у м. Києві у відсутності контролю за посадовими особами УДВС ГТУЮ у м. Києві за дотриманням ними законодавства при здійсненні виконавчих проваджень і виконанням судових рішень неправомірною; зобовязання начальника УДВС ГТУЮ у м. Києві та начальника ГТУЮ у м. Києві надати суду і стягувачу в 10-ти денний строк, з дня прийняття ухвали суду, інформації про вчинені дії з контролю за законністю, повнотою і своєчасністю дій державного виконавця та інформації про вжиті адміністративні міри до посадових осіб за неправомірну бездіяльність при виконанні виконавчого листа №127/2-200/2004, виданого 17.02.2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області; зобовязання ГТУЮ у м. Києві сплатити ОСОБА_4 нанесену моральну шкоду в сумі 50 000 грн. - закрити

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2018 року.

Головуючий: Войтко Ю.Б.

Судді: Міхасішин І.В.

ОСОБА_6