Номер провадження 2/754/5981/18
РІШЕННЯ

Іменем України

22 жовтня 2018 року суддя Деснянського районного суду міста Києва Зотько Т.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом Акціонерного товариства «Сбербанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ «Сбербанк» в серпні 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.11.2016 між сторонами було укладено кредитний договір №58498-ФО/2016/141, відповідно до умов якого банк зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 76598 грн. 98 коп., а відповідач у свою чергу належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 39% річних, а також виконати всі інші зобовязання, передбачені угодою. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, однак відповідач кредит та відсотки за кредитом не сплачує, у зв'язку з чим станом на 12.07.2018 за останнім утворилася заборгованість у загальному розмірі 107028 грн. 80 коп., а відтак АТ «Сбербанк» змушений звертатись до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати по справі.

Ухвалою судді від 15.08.2018 було відкрито провадження у названій справі з проведенням розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у відповідності до ст.274 ЦПК України.

Разом з цим учасникам справи було направлено ухвалу суду про відкриття провадження у справі та направлено відповідачу копії позовної заяви з додатками та встановлено для учасників строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень.

Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.11.2016 між ПАТ «Сбербанк», назву якого було змінено на - АТ «Сбербанк», та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №58498-ФО/2016/141, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 76598 грн. 98 коп., строком повернення до 07.11.2021 та зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 39% річних (а.с.6-9).

Відповідно до п.8.1 Кредитного договору позичальник зобовязався щомісячно «08» числа, яке є розрахунковою датою, кожного місяця,починаючи з місяця наступного за місяцем укладання Договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком відсотки ануїтентними платежами, що на дату укладення Договору визначені в Графіку в Додатку №1 до кредитного договору, з кінцевим терміном повернення кредиту до 07.11.2021.

Також умовами Кредитного договору було передбачено, що банк має право в односторонньому вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за кредитним договором, зокрема у разі затримання позичальником щонайменше на один календарний місяць сплати частини кредиту, періодичність сплати якого передбачена даним договором, та/або процентів, нарахованих за користування кредитом (п.п.«А» п.8.3).

Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають, зокрема, з договору, що передбачено ст.. 11, ч. 2 ст. 509 ЦК України.

Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов′язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов′язання не допускається.

Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами в силу ст.629 ЦК України.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов′язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов′язується повернути кредит та сплатити проценти.

Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.

У відповідності до положень ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов′язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

01.11.2017 року на адресу відповідача банком було направлено досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, але станом на день подання позову до суду вимога не виконання, борг не сплачений (а.с.23, 24).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов'язання за вказаним вище договором не виконав.

Згідно положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачка порушує зобов'язання за даним Договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Згідно наданого суду розрахунку заборгованості за Кредитним договором №58498-ФО/2016/141 від 08.11.2016, за відповідачем, у звязку із невиконанням взятих на себе зобовязань, станом на 12.07.2018 виникла заборгованість у загальному розмірі 107028 грн. 80 коп., та яка складається з наступних складових:

- 75758 грн. 41 коп. заборгованість за кредитом;

- 25640 грн. 28 коп. заборгованість за відсотками;

- 3015 грн. 27 коп. пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом;

- 2308 грн. 08 коп. пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом;

- 306 грн. 76 коп. штраф за факт прострочення сплати основної суми кредиту.

З наданого суду вищевказаного розрахунку заборгованості відповідача вбачається, що позивачем були обраховані предявлені до відповідача позовні вимоги в частині стягнення штрафу за факту прострочення сплати основної суми кредиту в розмірі 306 грн. 76 коп.

Так, п.10.2 Кредитного договору визначено, що позичальник зобовязаний сплачувати наступні санкції (за кожне порушення) у наступному розмірі: - у разі порушення позичальником умов кредитного договору, а саме несвоєчасного повідомлення про зміни в особових даних, вказаних в п.12 Договору та інших відомостей, які можуть вплинути на виконання позичальником своїх зобовязань у розмірі 0,1% від суми кредиту, але не менше 500 грн.; - разі прострочення сплати основної суми Кредиту, передбаченої Графіком повернення кредиту та визначення сукупної вартості кредиту і реальної процентної ставки у розмірі 60 грн.

Разом з цим, пунктом 10.1 Кредитного договору сторонами було погоджено, що за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за Кредитним договором, окрім зобовязань зазначених у п.10.2 Договору, позичальник зобовязаний сплачувати у відповідності до вимог чинного законодавства України банку пеню у розмірі 0,2% від простроченої суми за кожен день прострочення будь-якого платежу, передбаченого Кредитним договором.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, відтак їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, не відповідає положенням, передбаченим у статті 61 Конституції України. А відтак, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафу за факт прострочення сплати основної суми кредиту не підлягають задоволенню судом.

Як було встановлено в ході розгляду справи та доведено зібраними по справі доказами, відповідач умови укладеного Договору не виконує, кредит та відсотки за користування кредитом не сплачує, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та відповідно з відповідача на користь АТ «Сбербанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №58498-ФО/2016/141 від 08.11.2016 взагальному розмірі 106722 грн. 04 коп., яка складається з 75758 грн. 41 коп. заборгованість за кредитом, 25640 грн. 28 коп. заборгованість за відсотками, 3015 грн. 27 коп. пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом, 2308 грн. 08 коп. пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.509, 525, 526, 530, 536, 549, 551, 599, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 7, 10, 12, 19, 43, 49, 81, 83, 141, 174, 175, 178, 258-260, 263-265, 273-279, 352, 354-355, Розділом ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Сбербанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Підлипне Конотопського р-ну Сумської обл., РНОКПП НОМЕР_1, (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) на користь Акціонерного товариства «Сбербанк» (місцезнаходження: м.Київ, вул.Володимирська, 46, , МФО 320627, рахунок 37390504) заборгованість за кредитним договором №58498-ФО/2016/141 від 08.11.2016 в розмірі 106722 грн. 04 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн.

В задоволенні іншої частини вимог Акціонерному товариству «Сбербанк» - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його повного складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Повний текст судового рішення складено 22.10.2018.

Суддя: