Єдиний унікальний номер судової справи 490/3666/17
Номер провадження 22-ц/4812/114/18
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Ухвала

Іменем України

05 листопада 2018 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Галущенка О.І., Лисенка П.П.,

з секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за участі: позивача ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4 та її представника -ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського апеляційного суду заяву ОСОБА_4 про зупинення апеляційного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення,

УСТАНОВИЛА:

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення.

Заочним рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 21 липня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано ОСОБА_4 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат у справі.

Додатковим рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 02 жовтня 2017 року виселено та зобов'язано звільнити квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 25 квітня 2018 року заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погодившись із судовим рішенням ОСОБА_4, через свого представника ОСОБА_7, подала апеляційну скаргу.

Під час розгляду справи в апеляційній інстанції від ОСОБА_4 надійшла заява, в якій вона просила зупинити провадження у справі до розгляду Центральним районним судом міста Миколаєва іншої цивільної справи за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_2, Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал», Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк», Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк», Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання прилюдних торгів недійсними.

Заява мотивована тим, що розгляд іншої справи створює перешкоди у з'ясуванні обставин у даній справі.

Колегія суддів вважає, що заява задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Питання щодо зупинення провадження у справі врегульовано у Главі 8 ЦПК України.

Так, зупинення провадження у справі - це окремий правовий інститут цивільного процесуального права, метою якого є перенесення розгляду справи в порядку, зокрема, позовного провадження по суті на інший, більш пізній термін, за визначених у законі правових підстав (ст.251 ЦПК України).

При цьому, тяганина при вирішенні цивільних справ вважається грубим порушенням цивільно-процесуального законодавства, а, відповідно, є неприпустимою.

Виключенням з виписаних правил є застосування положень про зупинення провадження у справі, підставами якого слугують обставини, передбачені цивільно-процесуальним законом, зокрема п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України.

За ним, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

При цьому, з системного аналізу виписаного та аналізу судової практики можна зробити наступні висновки.

Необхідність в зупиненні провадження у справі за вищеназваним пунктом виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

При цьому, між двома справами, що розглядаються, існує тісний матеріально-правовий зв'язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній справі, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи.

Проте і в описаному випадку, зазначена підстава для зупинення провадження у справі застосовується лише у разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Неможливість розгляду справи є оціночним поняттям. Воно повинно ґрунтуватися на можливості ухвалення рішення тільки після підтвердження фактів, що мають преюдиціальне значення для даної справи, в іншій цивільній, кримінальній, адміністративній чи такій іншій справі.

Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

З матеріалів справи убачається, що позивачем на підставі положень ЦК України та ЖК України, що регулюють захист права власності, порушено питання про визнання відповідачів такими, що втратили право користування нерухомим майном - квартирою та усунення йому перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення відповідачів із указаного майна без надання іншого житлового приміщення.

Як на підставу заявленого позову зазначено, що згідно свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 17 травня 2013 року за №323, виданого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Міхняєвою А.А., позивач є новим власником квартири АДРЕСА_1, в якій без належної правової підстави проживають відповідачі, тим самим створюючи йому перешкоди у користуванні і розпорядженні майном на власний розсуд. При цьому позивачем зазначено, що на час звернення до суду, вищевказане свідоцтво є правомірним і право власності останнього на квартиру зареєстровано у встановленому законом порядку.

За такого, на думку колегії суддів, між справами, що розглядаються, не існує тісного матеріально-правового зв'язку, а подані позивачем докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, тому доводи відповідача не свідчать про обов'язок суду зупинити провадження у справі.

Окрім того, відмовляючи в задоволенні клопотання про зупинення апеляційного провадження у справі, колегія суддів враховує вимоги ст.ст.2,121,210 ЦПК України про те, що справа має бути розглянута судом протягом розумного строку, тому не зупиняє провадження у справі відповідно до принципу ефективності судового процесу, направленого на недопущення затягування розгляду справи.

Керуючись ст.ст.251,381 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

В задоволенні заяви ОСОБА_4 про зупинення апеляційного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: О.І. Галущенко

П.П. Лисенко

Повний текст судового рішення

складено 06 листопада 2018 року