Номер провадження 2/754/4711/18
Справа №754/6031/18
РІШЕННЯ

Іменем України

14 вересня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Галась І.А.

при секретарі - Касян А.Р.

у відсутності сторін:

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_3 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовано наступним.

ОСОБА_1 перебувала з ОСОБА_2 у шлюбі, шлюб між ними розірвано.

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу залишився проживати разом з позивачем.

На підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва відповідач зобов'язаний виплачувати аліменти на користь позивача на утримання сина в розмірі 1 000 грн., щомісячно, починаючи з 01 грудня 2008 року і до досягнення сином повноліття.

Розмір аліментів визначений рішенням Дарницького районного суду м. Києва в 2008 році в розмірі 1000 грн., які відповідач повинен сплачувати на утримання дитини явно не відповідає вимогам достатності для забезпечення повсякденних потреб дитини з урахуванням її віку та стану здоров'я, обмежує позивача у можливостях придбати дитині мінімально необхідне.

Наразі оплата комунальних послуг збільшилась, ціни на продукти харчування збільшуються майже кожен день, тому витрати на сина тільки збільшуються.

Позивач та син позивача проживають в орендованому приміщенні та сплачує орендну плату в розмірі 5 000 грн.

Дитина сторін хворіє, позивач багато коштів використовує на його лікування. Відповідач не бажає приймати участь у лікуванні сина.

За підрахунками позивача, збільшення розміру аліментів до 3 000 грн. буде достатнім для повноцінного забезпечення дитини. Відповідач здатний сплачувати такий розмір аліментів, оскільки працює неофіційно, отримує непогані доходи, які витрачає лише на себе.

На підставі викладеного, позивач просить суд збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 грудня 2008 року та стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до повноліття дитини.

Ухвалою суду від 16.05.2018 року відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду (а.с.27).

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з'явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представником позивача подано заяву про можливість розгляду справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання неодноразово не з'являвся, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, причину неявки суд не повідомив. Судові повістки про виклик відповідача в судове засідання в порядку ст. 130 ЦПК України не вручена з відміткою - "за закінченням встановленого строку зберігання".

Будь-яких заяв клопотань, а також відзиву на позов зі сторони відповідача на адресу Деснянського районного суду м. Києва не надходило.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 ст. 223 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, серія НОМЕР_3, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №404 від 21.05.2009 року (а.с.8).

Від шлюбу подружжя має спільного сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30.12.2008 року стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який народився у м. Києві, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1 000 грн., щомісячно, починаючи з 01.12.2008 року і до досягнення сином повноліття (а.с.9).

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно ч.1 ст.122 Сімейного Кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положення ст.181 СК України відповідають вимогам, передбаченим статтями 183, 184 цього Кодексу. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п. 17 встановлено, що за відсутності згаданої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

В силу ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України,).

Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Таким чином, підставою для збільшення розміру стягнутих аліментів, є перелік обставин, за яких суд може винести рішення.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як на підставу для збільшення розміру стягнутих аліментів, позивач ОСОБА_1 вказує ті обставини, що наразі збільшилась оплата комунальних послуг, збільшились ціни на продукти харчування, а тому і витрати на сина тільки збільшуються.

Зазначила, що неповнолітній син сторін - ОСОБА_4 хворіє, у зв'язку з цим позивач багато коштів використовує на його лікування та на підтвердження надала, зокрема: Акт про надання медичних послуг ТОВ «Медичний центр «Алерголог» на суму 7 450 грн.; виписку з щоденнику лікування амбулаторної карти №2480 пацієнт ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 ТОВ «Міждисциплінарний дентальний центр ім. Ю.В. Опанасюка», де визначено діагноз «хронічний генералізований катаральний гінгівіт середнього ступеню»; талон отримання результату медичної лабораторії «Diva» та фіскальний чек про оплату на суму 900 грн.; консультативний прийом лікаря-алерголога медичного центру Алерголог та довідку ТОВ «Медичний центр «Добробут-Поліклініка» за період з 09.03.2017 р. по 19.02.2018 р. на підтвердження оплати медичних послуг наданих пацієнту ОСОБА_4 (а.с.14-20).

Крім того, позивач зазначає, що разом з сином мешкають в орендованому приміщенні та сплачує орендну плату у розмірі 5 000 грн., що підтверджується Договором оренди житлового приміщення від 25.07.2016 року (а.с.12).

У сукупності наведеного, судом визнається необхідним та достатнім збільшення аліментів, що присуджені рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30.12.2008 року з відповідача на користь позивача, в межах заявлених позивачем позовних вимог в розмірі 3000 гривень, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття.

При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище сторін, відсутність у відповідача інших дітей, стан здоров'я відповідача, який є працездатним.

Згідно з п.23постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3„Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно вимог ч.ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Керуючись п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» ст.ст.7, 8, 12, 13, 141, 258-259 ЦПК України, ст.ст.180,181,182,184,192 СК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - задовольнити.

Збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 грудня 2008 року та стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, (РНОКПП: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: