Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.11.2018 Справа №607/11516/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Позняка В.М.,

з участю секретаря судового засідання Осів І.В.,

представника позивачів ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», державного реєстратора Жовнівської сільської ради Бережанського району Тернопільської області ОСОБА_5, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися в суд із позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», державного реєстратора Жовнівської сільської ради Бережанського району Тернопільської області ОСОБА_5, просить скасувати рішення державного реєстратора ОСОБА_5, Жовнівська сільська рада Бережанського району Тернопільської області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 40137010 від 15.03.2018 року, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101, номер запису права власності 25261166 дата та час реєстрації 15.03.2018 року 17:52:00 за ПАТ «Укрсоцбанк» права власності на квартиру №44 в будинку по вул. ОСОБА_6 №39 в місті Тернополі відновивши запис про право власності на квартиру за ОСОБА_3.

ОСОБА_7 мотивовано ти, що така реєстрація відбулася з порушеннями. Так, вважає, що реєстратор не мав право реєструвати за ПАТ «Укрсоцбанк» право власності на квартиру, яка є предметом іпотеки, у звязку із тим, що позивачі, які є власниками квартири не давали згоди на таку реєстрацію. Покликаються на те, що будь-якої вимоги про усунення порушень позивачі не отримували. Крім того, на момент укладення договору іпотеки чинна редакція статті 36 ЗУ «Про іпотеку» не передбачала можливість звернення стягнення на підставі застереження в договорі, а тільки можливість позасудового врегулювання спору шляхом передачі у власність іпотекодержателю предмета іпотеки на підставі договору. Такого договору позивачі і ПАТ «Укрсоцбанк» не укладали, тому відсутні підстави реєстрації права власності на квартиру за відповідачем.

Від відповідача публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» надійшов відзив на позов, в якому представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що у звязку із тим, що ОСОБА_8 не виконала свої зобовязання за кредитним договором від 17.09.2008 року, виникла заборгованість в розмірі 90269,88 дол. США Банк звернув стягнення на предмет іпотеки на підставі застереження в договорі іпотеки шляхом реєстрації за ПАТ «Укрсоцбанк» права власності на предмет іпотеки. У звязку із цим ОСОБА_8 та ОСОБА_3 надсилалися повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобовязанням. Вказує, що реєстратором не порушено порядку вчинення реєстраційних дій.

Ухвалою судді від 25 червня 218 року відкрито провадження по справі, а усною ухвалою суду від 22 жовтня 2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивачів позов підтримав з підстав викладених в ньому. Звертає увагу суду, що надані відповідачем повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки не надсилалися позивачам та ОСОБА_8 Так, надані на підтвердження факту надіслання опис вкладення містить назву документа «Вимога про усунення порушень» на одному аркуші, а не надані відповідачем «повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки» на двох аркушах.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов. Вважає, що реєстраційна дія вчинена у відповідності до вимог закону. ПАТ «Укрсоцбанк» направлялися повідомлення на адресу вказану в іпотечному договорі боржника за кредитним договором та іпотекодавця. Факт отримання чи неотримання повідомлення значення не має. Має значення тільки факт надіслання таких повідомлень, які містять вимогу про повернення коштів.

Відповідач державний реєстратор Жовнівської сільської ради Бережанського району Тернопільської області ОСОБА_5Я.в судове засідання на зявився.

Дослідивши докази, судом встановлено такі обставини.

17.09.2008 між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_8 укладений Договір кредиту № 770/11-507, відповідно до якого Банк надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 39985,33 доларів США з кінцевим терміном повернення кредиту до 15.09.2028 року.

17.09.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_3 (Іпотекодавець) було укладено іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстрований в реєстрі за №4083. Відповідно до договору з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №770/11-507 від 17 вересня 2008 року, Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю квартиру №44, загальною площею 68,4 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Чайковського буд. 39 в м. Тернопіль, Тернопільської області (п.1.1).

Пунктом 2.4.3 пункту 2.4 Іпотечного договору визначено, що Іпотекодержатель має право у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником основного зобов'язання, задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з п.4.1 Іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником основного зобов'язання Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Також з пункту 4.5.3 договору вбачається, що іпотекодавець за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки, серед інших способів, - шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

ОСОБА_4 своєю заявою від 17 вересня 2008 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_9 дала згоду на передачу своїм чоловіком квартири, яка перебуває в спільній сумісній власності подружжя, в іпотеку на підставі цього договору.

Відповідно до повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про анулювання залишку заборгованості за основним зобовязанням ОСОБА_8, ОСОБА_3 від 03.11.2017 року, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» повідомило одержувачів про те, що має право вимоги заборгованості по кредитному договору № 770/11-507 від 17 вересня 2008 року, та на забезпечення якого є іпотекодержателем майна однокімнатної квартири АДРЕСА_1, що є предметом по договору іпотеки. Заборгованість за кредитним договором станом на 04.10.2017 становить 90 269,88 дол. США, з яких: 30 785,33дол. США - строкова заборгованість; 9200,00 дол. США прострочена заборгованість; 4542.67 дол. США - строкова заборгованість по нарахуванню відсотків; 45741,88 дол. США - прострочена заборгованість по нарахуванню відсотків. Також банк повідомив, що має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». У такому випадку боржнику буде прощено залишок заборгованості за кредитом.

Також, державному реєстратору, на підтвердження надіслання вказаного повідомлення на адресу боржника та іпотекодавця надано опис вкладення в цінний лист 587 ОСОБА_8 вимога про усунення порушень, опис вкладення в цінний лист 560 ОСОБА_3 - вимога про усунення порушень, опис вкладення в цінний лист 579 - вимога про усунення порушень та список згрупованих поштових відправлень листів цінних поданих в МВПЗ Чернігів із номерами №560, №587, №579 та поштовий штамп про їх відправлення 07.11.2017 року.

Відповідно до інформації, яка розміщена у відкритому доступі на офіційному сайті «Укрпошта» «Пошук поштових відправлень, поштові відправлення №560, №587, №579 повернені за зворотною адресою за закінченням встановленого терміну зберігання.

Як видно із інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, інформаційна довідка №118136273 від 22.03.2018 року, рішенням державного реєстратора Жовнівської сільської ради Бережанського району Тернопільської області ОСОБА_5 від 15.03.2018 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 40137010, право власності на квартиру №44, загальною площею 68,4 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Чайковського буд. 39 в м. Тернопіль, Тернопільської області, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101, зареєстровано за ПАТ «Укрсоцбанк», номер запису права власності 25261166. Підставою виникнення обтяження є Іпотечний договір від 17.09.2008 року.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку №ВА171017-002 проведеного субєктом оціночної діяльності Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес АССІСТ» (сертифікат від 21 жовтня 2016 року №813/16) ринкова вартість квартири №44 загальною площею 68,4 кв.м., що розташована за адресою по вул. А.Чайковського, будинок 39 складає 1161158 гривень.

Дослідивши надані суду докази, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити, виходячи із такого.

Як було установлено судом, 17.09.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_3 (Іпотекодавець) було укладено іпотечний договір, відповідно до якого, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №770/11-507 від 17 вересня 2008 року, Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю квартиру №44, загальною площею 68,4 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Чайковського буд. 39 в м. Тернопіль, Тернопільської області (п.1.1).

Також з пункту 4.5.3 договору вбачається, що іпотекодавець за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки, серед інших способів, - шляхом передачі іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

У відповідності до діючої на той час редакції статті 37 Закону України «Про іпотеку, Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Тобто діючою на той час редакцією статті 37 Закону «Про іпотеку», в порядку зазначеним якою сторони передбачили можливість звернення стягнення на предмет іпотеки, та, відповідно, положення якої стали частиною договору між позивачем і відповідачем, передбачалася можливість реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки тільки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Можливість звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, було передбачено, шляхом внесення змін у статтю 37 Закону України «Про іпотеку» тільки Законом України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» прийнятим 25 грудня 2008 року який набрав чинності 14.01.2009 року.

Конституційний Суд України в Рішенні від 29 червня 2010 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу восьмого пункту 5 частини першої статті 11 Закону України «Про міліцію» зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Крім того, частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Зі змісту статті 5 Цивільного кодексу України вбачається, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Одним і з аспектів принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права є передбачуваність застосування права в конкретній ситуації. До його змісту він включає такі положення, відсутність зворотної сили акта, що означає неможливість застосування акта до ситуацій, які виникли до набрання ним чинності

Враховуючи те, що сторони при укладені іпотечного договору 17.09.2008 року домовилися про можливість стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» діючої на момент укладення договору, тобто тільки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання тільки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, не могли передбачати внесення змін до цієї статті, а тому керуючись принципом правової визначеності, який є складовою принципу верховенства права, суд приходить до висновку, про неможливість застосувати до спірних правовідносин нову редакцію статті 37 Закону України «Про іпотеку» щодо можливості стягнення на предмет іпотеки на підставі застереження в договорі, в редакції, яка бала прийнята після укладення договору іпотеки. - 25 грудня 2008 року що набрав чинності 14.01.2009 року та погіршує становище іпотекодавця порівняно із укладеним договором іпотеки.

Як стверджує позивач в позовній заяві та не заперечив відповідач, окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який би передбачав передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання сторонами не укладалося.

Окрім того, можливість реалізації іпотекодержателем права на звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки передбачена у Законі України від 07 липня 2004 року № 1953-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до частини третьої статті 10 Закону визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною першої статті 11 Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Частиною четвертою статті 18 Закону передбачено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Відповідно до частини другої статті 18 Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок), для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв'язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Відповідно до пункту 61 Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя в разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Із аналізу вказаних норм вбачається, що 30 - денний строк, після якого може бути вчинена реєстраційна дія реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, розпочинається саме з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця письмової вимоги про усунення порушень.

Водночас, як встановлено судом, в матеріалах реєстраційної справи міститься не «Вимога», а «Повідомлення» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про анулювання залишку заборгованості за основним зобовязанням ОСОБА_8, ОСОБА_3 від 03.11.2017 року, відповідно до якого публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» повідомило одержувачів про те, що має право вимоги заборгованості по кредитному договору № 770/11-507 від 17 вересня 2008 року, згідно якого є іпотекодержателем майна однокімнатної квартири АДРЕСА_1, що є предметом по договору іпотеки. Заборгованість за кредитним договором станом на 04.10.2017 становить 90 269,88 дол. США, з яких: 30 785,33дол. США - строкова заборгованість; 9200,00 дол. США прострочена заборгованість; 4542.67 дол. США - строкова заборгованість по нарахуванню відсотків; 45741,88 дол. США - прострочена заборгованість по нарахуванню відсотків. Також банк повідомив, що має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». У такому випадку боржнику буде прощено залишок заборгованості за кредитом. В такому повідомленні всупереч ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» відсутня вимога.

В описі вкладення до цінних листів, значиться надіслання саме «вимоги про усунення порушень», однак документ з такою назвою в матеріалах реєстраційної справи відсутній.

Крім того, не підтверджено і сам факт отримання вказаних листів. Так, відповідно до інформації, яка розміщена у відкритому доступі на офіційному сайті «Укрпошта» «Пошук поштових відправлень», поштові відправлення №560, №587, №579, в яких ПАТ «Укрсоцбанк» відправляв «вимоги про усунення порушень» ОСОБА_8, ОСОБА_3 повернені за зворотною адресою за закінченням встановленого терміну зберігання та вручені відправнику 13.12.2017 року та 18.12.2017 року, а не одержувачу, а отже іпотекодавець та боржник таких листів не отримували.

Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України , право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненн я. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Виходячи із вищенаведеного, вважаю, що проведеною реєстрацією порушено право власності на майно позивачів, яке підлягає судовому захисту, а тому позов є підставний та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.ст. 16, 369, 321 Цивільного кодексу України, ЗУ «Про іпотеку», керуючись ст.ст. 5, 19, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_7 ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», державного реєстратора Жовнівської сільської ради Бережанського району Тернопільської області ОСОБА_5 задовольнити.

Скасувати рішення державного реєстратора ОСОБА_10, Жовнівська сільська рада Бережанського району Тернопільської області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 40137010 від 15.03.2018 року, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101, номер запису права власності 25261166 дата та час реєстрації 15.03.2018 року 17:52:00 за ПАТ «Укрсоцбанк» права власності на квартиру №44 в будинку по вул. ОСОБА_6 №39 в місті Тернополі відновивши запис про право власності на квартиру за ОСОБА_3.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 352,40 грн. сплаченого судового збору.

Стягнути з Державного реєстратора Жовнівської сільської ради Бережанського району Тернопільської області ОСОБА_10 в користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 352,40 грн. сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 06 листопада 2018 року.

Головуючий суддяОСОБА_7