Справа № 183/5552/17
№ 2/183/828/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2018 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Пономаренко О.О.,

розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

01 листопада 2017 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - ПАТ «КБ «ПриватБанк») звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просять стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 38 366,37 грн., а також покласти на відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ «КБ «ПриватБанк» зазначив, що згідно договору б/н від 31.10.2007 року відповідач отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався Умовами та Правилами надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт надає згоду про встановлення кредитного ліміту за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до Умов та Правил банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою, що затверджені наказом, та Тарифами Банку, які викладені на офіційному сайті позивача складає між ним та Банком відповідний договір. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України і укладений між ними договір є договором приєднання, друга сторона не може пропонувати свої умови договору. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які теж викладені на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк». Одночасно Умовами та правилами надання банківських послуг передбачена одностороння зміна Тарифів та невід'ємних частин Договору, в зв'язку з чим розмір відсоткової ставки може змінюватися Банком, за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, визначених Умовами та правилами надання банківських послуг, саме на позичальника покладається обов'язок щодо отримання такої виписки.

Позивач зазначає, що зі своєї сторони виконав умови кредитного договору, надав відповідачеві кредитні кошти у зазначеному вище розмірі, позичальник зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених договором, власник платіжної карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту, а також оплачувати комісію, на умовах встановлених договором. Крім того, умовами договору передбачена можливість стягнення штрафу за порушення позичальником строку платежу по кожному із грошових зобов'язань, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.

Відповідач взяті на себе зобов'язання з повернення кредиту у встановлений строк не виконувала, у зв'язку з чим станом на 18.10.2017 року виникла заборгованість у розмірі 38366,37 грн., яка складається з 14849,52 грн. - заборгованості за кредитом, 7645,49 грн. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 13806,29 грн. - пені за користування кредитом, 250,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 1815,07 грн. - штрафу (процентна складова).

Зазначену суму заборгованості ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.11.2017 року відкрито провадження по справі.

Справа у відповідності до положень п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ ЦПК України в редакції, встановленій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII розглянута за правилами чинного ЦПК України з урахуванням вимог до заяви, в редакції ЦПК України, що діяли до набрання чинності Законом України № 2147-VIII.

У своєму відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що позовні вимоги ПАТ «КБ «ПриватБанк» про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором визнає частково, а саме в сумі 3000,00 грн. виходячи з наступного. 31.10.2007 року вона уклала з ПАТ «КБ «ПриватБанк» кредитний договір, відповідно до якого вона отримала картку із встановленим кредитним лімітом в 500,00 грн. Згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг починаючи з 01.01.2013 року банком в односторонньому порядку декілька разів було змінено проценту ставку (збільшено з 24% річних до 43,20%). Водночас позивач не повідомляв відповідача про зміну процентної ставки, що є порушенням кредитного договору. Крім того, 05.08.2016 року стороння особа шахрайським шляхом, використовуючи особисту інформацію ОСОБА_1, оформила кредит, користуючись сервісом Приватбанка «Миттєва розстрочка» та зняла/отримала грошові кошти в сумі 8000,00 грн. в банкоматі м. Києва. З цього приводу за заявою відповідача Новомосковським ВП ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості до ЄРДР за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. В подальшому матеріали кримінального провадження для проведення досудового розслідування передано за підслідністю до Шевченківського ВП в м. Київ ГУНП в Київській області. Про вказаний факт відповідач повідомила банк, проте останній лише встановив і надав їй фото особи, яка зняла грошові кошти з банкомату. В іншому, банк жодним чином не співпрацює з правоохоронними органами для ефективного розгляду даної справи, і покладає всю відповідальність на неї.

У відповіді на відзив на позовну заяву ПАТ «КБ «ПриватБанк» зазначає, що відповідно до кредитного договору клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією до моменту письмової заяви про блокування коштів на картрахунку і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постанови карти до стоп-листа платіжної системи. Так, відповідач в порушення умов кредитного договору не звернувся до банку із заявою про внесення картки в стоп-лист платіжної системи, не звернувся до банку з приводу втрати карти, а тому в даному випадку відповідальність за операції, що проводилися несе тільки відповідач. В свою чергу, клієнт має право стягнути суму відшкодування з винних осіб встановлених у кримінальному порядку.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, згідно якої позов визнає частково, а саме заборгованість у розмірі 3000,00 грн. з підстав, викладених нею у відзиві на позовну заяву.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір № б/н від 31.10.2007 року, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% на місяць із щомісячною комісією 1% на суму заборгованості за кредитом (а.с.11, 12, 13-27). Умовами і правилами надання банківських послуг передбачено, що відповідач зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Крім того, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених вказаним договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250,00 грн. + 5% від суми позову.

Звертаючись до суду із даним позовом, ПАТ «КБ «ПриватБанк» вказувало про те, що у встановлені договором строки відповідач зобов'язання не виконала, у зв'язку з чим станом на 18.10.2017 року виникла заборгованість у розмірі 38366,37 грн., яка складається з 14849,52 грн. - заборгованості за кредитом, 7645,49 грн. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 13806,29 грн. - пені за користування кредитом, 250,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 1815,07 грн. - штрафу (процентна складова).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 31.10.2007 року по 18.10.2017 року користувалася кредитними коштами, сплачувала заборгованість за кредитом та відсотки за його користування та інші платежі (а.с. 5-8, 9-10).

Встановлено, що починаючи з 05.08.2016 року з рахунку ОСОБА_1 зафіксовано зняття кредитних коштів у розмірі 2800,00 грн., на які в подальшому було здійснено відповідні нарахування за кредитним договором (а.с.69).

15.08.2016 року за заявою ОСОБА_1 Новомосковським ВП ГУНП України в Дніпропетровській області до ЄРДР за № 0003393 було внесено відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та розпочато досудове розслідування за фактом того, що 06.08.2016 року невідома особа шляхом шахрайських дій заволоділа грошовими коштами з банківської картки ПАТ «КБ «ПриватБанк».

З повідомлення Новомосковського ВП ГУНП у Дніпропетровській області від 26.04.2017 року № 50/4/2130 вбачається, що проведеними заходами встановити невідому особу, яка шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами не виявилося можливим.

Згідно повідомлення Новомосковського ВП ГУНП у Дніпропетровській області від 06.02.2018 року № 2/3-1 було змінено підслідність у кримінальному провадженні № 0003393 і воно направлено для проведення розслідування до Шевченківського ВП в м. Київ ГУНП в Київській області.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п.1.1.2.1.13. Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови та правила) клієнт зобов'язаний інформувати банк, а також правоохоронні органи про факти втрати карти, стікеру, ПІНу, сім-карти мобільного телефону, отримання повідомлення про їх незаконне використання. У разі настання вищевказаних випадків необхідно звернутися до відділення банку за телефонами (безкоштовно) по Україні. Згідно з п.1.1.2.1.21. Умов та правил, клієнт зобов'язаний негайно повідомляти банк шляхом дзвінка до Колцентру (протягом 15 хвилин) інформацію, що стала відома клієнту про втрату/викрадення карти, стікеру PayPass, сім-карти мобільного телефону, несанкціоновані транзакції по його рахунках (а також по рахунках 3-іх осіб). Відповідно до п. 1.1.3.1.2. Умов та правил банк зобов'язаний обслуговувати картрахунки в порядку та на умовах передбачених цим договором, правилами Міжнародних платіжних систем, за якими обслуговуються картки, чинним законодавством.

Пунктом 1.1.3.1.7. Умов та правил передбачено, що банк зобов'язаний в разі виникнення овердрафта або одержання усного або письмового повідомлення власника або довіреної особи, переданого у порядку, передбаченому Умовами та правилами, про втрату/крадіжку картки або про можливість несанкціонованого використання картки третіми особами забезпечити призупинення розрахунків з використанням картки.

Відповідно до п.2.1.1.10.10 Умов та правил клієнт дає свою згоду на те, що за замовчуванням при видачі картки банк блокує можливість використання карти в мережі Інтернет, а також при здійсненні ризикових операцій у країні та за кордоном.

Згідно з п. 2.1.1.11.6. Умов та правил, суми коштів по операціях, які оскаржуються держателем, повертаються на Картрахунок до повного врегулювання питання з протилежною стороною - банком який представив операцію.

Відповідно до положень ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до ст. 40.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», еквайр та емітент повинні проводити моніторинг з метою ідентифікації помилкових та неналежних переказів, суб'єктів помилкових та неналежних переказів та вжиття заходів із запобігання або припинення зазначених переказів. Моніторинг має проводитися постійно за параметрами, встановленими правилами відповідної платіжної системи.

Статтею 37.1 Закону України Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що для встановлення правомірності переказу еквайр, за результатами моніторингу або в разі опротестування переказу держателем, емітентом або платіжною організацією платіжної системи, має право призупинити завершення переказу на час, передбачений правилами відповідної платіжної системи, але не більше ніж на дев'яносто календарних днів.

Згідно зі ст. 37.2 вищевказаного Закону, у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до пунктів 7, 8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого Постановою правління НБУ № 705 від 05.12.2014 р., емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов'язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов'язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Згідно з п. 8 Розділу 6 вищевказаного Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

З огляду на вищевикладене суд приходить до переконання, що позивачем в порушення вимог ст. 12 ЦПК України не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою. В свою чергу відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт. У зв'язку з цим необґрунтованими є доводи позивача на те, що відповідачем не повідомлено банк про втрату картки, не подано належним чином письмову заяву про блокування коштів на картрахунку.

Несанкціонована відповідачем транзакція щодо зняття коштів з її кредитної карти у сумі 2800,00 грн. не відповідає загальним вимогам, встановленим ст. 203 ЦК України, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, суперечить ч. 3 ст. 203 ЦК України, яка встановлює, що волевиявлення учасника правочину має бути спрямоване на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. А відтак, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами відповідача, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Доводи позивача про те, що грошові кошти знімалися за допомогою банкомату, і відповідно особа, яка знімала кошти мала в наявності цю картку і знала ПІН-код її власника, не заслуговують на увагу, оскільки є припущенням, що оспорювана операція можлива лише при знанні особистих даних та наявності картки. Наявність кримінального провадження за фактом протиправно заволоділа грошовими коштами, вказує саме на проведення цієї банківської операції шляхом шахрайства третіх осіб.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по справі слід покласти на останнього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 256-258, 526, 530, 554, 549, 610, ч.1 ст. 612, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 12,76-82,89,141,263,265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити Публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» () у задоволенні позову до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Судові витрати понесені позивачем покласти на останнього.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сорока О.В.