У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.09.2018 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бедьо В.І., оглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг виконкому Мукачівської міської ради Закарпатської області ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання дій державного реєстратора неправомірними та скасування державної реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надішли матеріали справи позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг виконкому Мукачівської міської ради Закарпатської області ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання дій державного реєстратора неправомірними та скасування державної реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна.

Оглянувши зміст позовної заяви та додані до неї письмові докази, суддя приходить до наступного.

З прохальної частини позову вбачається, що в такому ставляться вимоги щодо визнання неправомірним рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг виконкому Мукачівської міської ради Закарпатської області ОСОБА_2 щодо оформлення права власності на нерухоме майно та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Правовідносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року № 1952-IV.

Відповідно до частиною 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до частини 1 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» державним реєстратором може бути громадянин України, який має вищу юридичну освіту, стаж юридичної роботи не менш як два роки. У випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт.

Таким чином, держава в цій частині надає нотаріусам владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор: приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» № 8 від 20.05.2013 року, визначено, що вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 3 Постанови).

У п. 8 вказаної Постанови зазначено, що відповідно до абзацу другого частини першої статті 2 Закону № 1952 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом статті 9 цього Закону державний реєстратор є державним службовцем. Відповідно до частини другої статті 30 цього Закону дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Суди повинні мати на увазі, що під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації. Спори, які виникають у цих відносинах підлягають розгляду в порядку адмінстартивного судочинства.

З огляду на викладене вище суд приходить до висновку, що спірні правовідносини стосуються правомірності рішень та дій державного реєстратора щодо вчинення реєстраційних дій з реєстрації права власності на нерухоме майно, а тому, якщо предмет та підстави позову не пов'язані із виконанням цивільно-правової угоди, а стосується здійснення суб'єктами владних повноважень владних управлінських функцій, спір у такій справі є публічно-правовим, а тому підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

За змістом статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до положень статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відтак, суд приходить до переконання, що саме до компетенції адміністративних судів належать спори щодо правомірності рішень та дій державного реєстратора щодо вчинення реєстраційних дій з реєстрації права власності на щодо нерухомого майна.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України регламентовано, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, враховуючи, що позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, суддя відмовляє у відкритті провадження у даній справі.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження по справі за позовом позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг виконкому Мукачівської міської ради Закарпатської області ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання дій державного реєстратора неправомірними та скасування державної реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п"ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4І