Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
31 жовтня 2018 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі
головуючого судді Гуденко О.А.,
за участю секретаря Кваши С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
20 грудня 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Приватбанк звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на загальну суму 12 849,62 грн., в тому числі заборгованості за кредитом в сумі 195,80 грн.; заборгованості із сплати процентів за користування кредитом в сумі 7275,74 грн.; заборгованості за пенею та комісією в сумі 4290,00 грн.; штрафу (фіксована частина) в сумі 500,00 грн.; штрафу (процентна складова) в сумі 588,09 грн. та витрат із сплати судового збору у розмірі 1600,00 грн.
В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на укладення між ним та відповідачем договору б/н від 11 вересня 2008 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 200,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Позивач вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява позичальника разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку складає між ним і банком кредитний договір. Відповідач не виконав умови кредитного договору в частині вчасного повернення кредиту, комісії та процентів за користування ним, у звязку з чим за ним виникла зазначена заборгованість, яку позивач просив стягнути в повному розмірі.
Відповідач відзиву на позов не надав, позову не заперечив.
Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі
Позивач в судове засідання свого представника не направив, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати справу за відсутності його представника (а.с. 21).
Інших клопотань сторонами не подавалось.
Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У відповідності до статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням наявних у справі доказів та одночасного існування умов, передбачених частиною першою статті 280 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 31 жовтня 2018 року справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
11 вересня 2008 року між сторонами укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 200,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Зокрема, згідно із заявою клієнта (а.с. 6), базова процентна ставка за кредитним лімітом на момент підписання договору складає 2,5 % на місяць (або ж 30 % річних: 2,5 % * 12) із розрахунку 360 днів на рік.
Відповідач надав свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та позивачем ОСОБА_2, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 6).
Складовими укладеної між сторонами угоди є заява клієнта, Умови та правила надання банківських послуг (далі Умови, а.с. 7) та Тарифи банку, про що прямо зазначено в заяві з підписом позичальника, де також зазначено, що він погоджується, що разом це складає договір про надання банківських послуг.
Відповідно до пункту 6.5 Умов позичальник зобов'язується погасити заборгованість за кредитом, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.
Згідно з пунктом 9.12 Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонгується на такий самий строк. У звязку з відсутністю доказів інформування сторін про припинення дії договору, суд дійшов висновку про те, що кредитний договір діє.
Відповідно до пункту 8.6. Умов при порушенні клієнтом терміну платежів за будь-яким із грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш як на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.
З розрахунку заборгованості за договором від 11 вересня 2008 року (а. с. 3) вбачається прострочення сплати відповідачем тіла кредиту та процентів.
Отже, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини носять договірний характер і регулюються Цивільним кодексом України.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення.
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).
Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року при розгляді справи № 6-37цс15, яка є обов'язковою для застосування судами України при розгляді справ у подібних правовідносинах.
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
ОСОБА_2 є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
ОСОБА_2 є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до частини другої статті 550 ЦК України, проценти на неустойку не нараховуються.
За такого, суд приймає аргументи позивача про обовязок відповідача сплатити позивачу заборгованість за тілом кредиту, проценти та штраф.
Суд приймає аргументи позивача щодо розміру заборгованості за тілом кредиту та штрафу (фіксована частина) в сумі 500, 00 грн. як такої, що визначена у чіткій відповідності до пункту 8.6. Умов.
Разом з тим, суд не приймає аргументи позивача щодо розміру процентів в сумі 7275,74 грн. і відхиляє в цій частині як доказ розрахунок заборгованості за договором в частині процентів з огляду на таке.
Як випливає з підписаної відповідачем заяви, укладеним сторонами договором встановлена базова процентна ставка за кредитним лімітом на момент підписання договору складає 2,5 % на місяць (або ж 30 % річних: 2,5 % * 12) із розрахунку 360 днів на рік.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, сума боргу за процентами, яку просить стягнути позивач, утворилась станом на 30 листопада 2017 року. З розрахунку також випливає, що пільговий період (період, в якому проценти не нараховуються) тривав з 11 по 30 вересня 2008 року.
Отже, період, за який необхідно стягнути несплачені відповідачем проценти за користування кредитом, починається 01 жовтня 2008 року і триває по 30 листопада 2017 року, всього період включає 3348 днів.
Суму процентів визначаємо як добуток тіла кредиту, кількості днів прострочення та процентної ставки з розрахунку за один день користування кредитом.
Зокрема, 195,80 * 3348 * (30 / 100 / 360) = 544,10 (грн.)
Суд також не приймає аргументи позивача щодо розміру заборгованості за пенею і комісією, виходячи з такого.
Пеня та комісія мають різну правову природу, оскільки пеня - це неустойка, яка передається кредитору у разі порушення боржником зобовязання та обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, а комісія - це грошова винагорода банку за надання банківських послуг.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Позивачем в розрахунку та позовній заяві не розмежований та не обґрунтований заявлений до стягнення розмір заборгованості за пенею та комісією в сумі 4290,00 грн.
Отже, в частині стягнення пені і комісії необхідно відмовити за недоведеністю.
Крім того, як зазначено у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 303/2669/16-ц та Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому неможливе їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, а саме порушення строків виконання грошового зобов'язання за спірним кредитним договором. Одночасне стягнення штрафу і пені свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Також суд не приймає аргументів позивача щодо розміру процентної складової штрафу в сумі 588,08 грн. та відхиляє як доказ розрахунок заборгованості в частині штрафу.
Зокрема, у звязку з тим, що процентна складова штрафу розраховується залежно від суми позову (пункт 8.6. Умов), відповідний показник також потребує перерахунку, з урахуванням заборгованості за процентами в сумі 544,10 грн.:
195,80 (заборгованість за тілом кредиту)+ 544,10 (визначений судом розмір заборгованості із сплати процентів за користування кредитом) + 500,00 (заборгованість із сплати штрафу (фіксована частина) = 1239,90
1239,9 * 5 % = 62,00
Отже, сума процентної складової штрафу становить 62,00 грн.
За такого, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості на загальну суму 1301,90 грн., в тому числі за тілом кредиту в сумі 195,80 грн., процентами за користування кредитом в сумі 544,10 грн., штрафу (фіксованої частин) в сумі 500,00 грн., штрафу (процентної складової) в сумі 62,00 грн., та відмови в задоволенні вимог про стягнення пені та комісії у сумі 4290,00 грн.
На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 530, 554, 598, 599, 611, 612, 615, 625, 629, 634, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за договором, у зв'язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.
Норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування
При ухваленні рішення суд застосував всі номри права, на які посилався позивач. Відповідач не скористався своїм правом щодо наведення і обгрунтування своєї правової позиції, відзиву не подавав.
Судові витрати
Відповідно до матеріалів справи, судові витрати складаються з судового збору в сумі 1600,00 грн., сплаченого позивачем при поданні позову.
Керуючись статтями 18, 259, 263-265, 280, 281, 284 ЦПК України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 1301,90 (одна тисяча триста одна) грн. 90 коп., з якої: заборгованість за кредитом 195,80 грн., заборгованість із сплати процентів 544,10 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) 62,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 162 грн. 08 коп.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Приватбанк, місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, поштовий індекс 01001; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 14360570.

Відповідач: ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1а, м. Миколаїв, поштовий індекс 54036; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1.

СУДДЯ О. А. ГУДЕНКО

Повний текст рішення суду складено 02 листопада 2018 року.