У Х В А Л А

30 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 706/1272/14-ц

Провадження № 14-456 цс 18

ВеликаПалата Верховного Суду у складі :

судді-доповідача - Гудими Д. А.,

суддів: Бакуліної С. В., Британчука В. В., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

ознайомилася з матеріалами справи за позовом прокурора Христинівського району Черкаської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області до ОСОБА_3, Христинівської районної державної адміністрації (далі також - РДА) Черкаської області про визнання недійсним правочину та повернення майна

за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 жовтня 2017 року, ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 17 листопада 2016 року та рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 22 вересня 2016 року і

в с т а н о в и л а:

у вересні 2014 року прокурор звернувся з вказаним позовом.

Мотивував тим, що 14 листопада 2006 року голова Христинівської РДА Черкаської області розпорядженням № 266 надав ОСОБА_3 дозвіл на розробку технічної документації для укладення договору оренди земельної ділянки площею 97 га у межах Зорянської сільської ради Христинівського району Черкаської області.

Вказував, що 6 лютого 2007 року голова Христинівської РДА Черкаської області видав розпорядження № 22 (далі - розпорядження), пунктом 2 якого передав ОСОБА_3 у довгострокову оренду земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 108,4114 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщену в адміністративних межах Зорянської сільської ради Христинівського району Черкаської області, з орендною платою у розмірі 18 443 грн на рік.

Стверджував, що 3 квітня 2007 року Христинівська РДА Черкаської області уклала з ОСОБА_3 договір оренди земельних ділянок в адміністративних межах Зорянської сільської ради Христинівського району Черкаської області площею 96,3195 га та 12,0919 га загальною площею 108,4114 га (далі - земельні ділянки) строком на 25 років, який посвідчений приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу Черкаської області Осикою Л. М. і 6 квітня 2007 року зареєстрований у Христинівському районному відділі Черкаської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» за № 01 (далі - договір оренди).

Прокурор вважав, що земельні ділянки не могли бути передані в оренду фізичній особі, яка не мала статусу підприємця і не займалася сільськогосподарським виробництвом. Окрім того, прокурор вказував, що земельні ділянки передані в оренду без розроблення проекту землеустрою щодо їх відведення, без проведення державної експертизи землевпорядної документації та без урахування періоду ротації основної сівозміни, а розмір орендної плати визначений без проведення нормативної грошової оцінки.

Тому просив суд визнати договір оренди недійсним, визнати протиправним і скасувати пункт 2 розпорядження та зобов'язати орендаря повернути державі земельні ділянки.

26 лютого 2015 року Христинівський районний суд Черкаської області ухвалив рішення, яким позов задовольнив.

21 квітня 2015 року Апеляційний суд Черкаської області постановив ухвалу, якою залишив рішення суду першої інстанції без змін.

18 листопада 2015 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою скасував рішення судів першої й апеляційної інстанцій та направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

22 вересня 2016 року Христинівський районний суд Черкаської області ухвалив рішення, яким позов задовольнив: визнав договір оренди недійсним; визнав протиправним і скасував пункт 2 розпорядження; зобов'язав орендаря повернути державі земельні ділянки; визнав поважними причини пропуску позовної давності для звернення з позовом до суду.

17 листопада 2016 року Апеляційний суд Черкаської області постановив ухвалу, якою залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, мотивував рішення тим, що договір оренди укладений на підставі розпорядження, виданого всупереч вимогам земельного законодавства, а земельні ділянки передані ОСОБА_3 як фізичній особі, а не як підприємцю, з порушенням встановлених вимог закону: за відсутності заяви орендаря, документації із землеустрою, розпоряджень Христинівської РДА Черкаської області про надання дозволу на її виготовлення та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, а орендна плата встановлена без проведення нормативної грошової оцінки та без визначення її розміру у відсотках від цієї оцінки.

Визнаючи поважними причини пропуску позовної давності та задовольняючи клопотання ГУ Держгеокадастру у Черкаській області про поновлення строку звернення до суду, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, вказав, що ГУ Держгеокадастру у Черкаській області, в інтересах якого прокурор звернувся до суду з цим позовом, не було стороною договору оренди, повноваження щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності до нього перейшли з січня 2013 року, тому до цього часу позивач не знав про порушення, а про існування договору оренди ГУ Держгеокадастру у Черкаській області стало відомо лише з матеріалів Державної інспекції сільського господарства у Черкаській області, переданих до органів прокуратури у червні 2014 року.

18 жовтня 2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою залишив без змін рішення судів першої й апеляційної інстанцій.

Мотивував тим, що Христинівська РДА Черкаської області передала ОСОБА_3 як фізичній особі, а не як підприємцю, в оренду земельні ділянки з порушеннями вимог статей 116, 121, 122, 124 Земельного кодексу України; судами попередніх інстанцій правильно встановлені, крім порушень земельного законодавства, вади договору оренди (встановлення орендної плати без проведення нормативної грошової оцінки), а висновки судів про поважність причин пропуску позовної давності є обґрунтованими.

13 грудня 2017 року відповідно до пунктів 1 і 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України в редакції, чинній на той час, ОСОБА_3 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 жовтня 2017 року, ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 17 листопада 2016 року та рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 22 вересня 2016 року.

Підставою для перегляду ухвали суду касаційної інстанції вважає: 1) неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; 2) невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постановах Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме: частини першої статті 261, частини п'ятої статті 267 Цивільного кодексу України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

ОСОБА_3 вказує, що суди не встановили, з якого саме моменту почався перебіг позовної давності у цій справі, а тому передчасно визнали поважними причини її пропуску.

На підтвердження підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_3 звертає увагу на :

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 квітня 2017 року у справі № 317/2549/14-ц,

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 вересня 2017 року у справі № 469/1203/15-ц,

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 вересня 2017 року у справі № 372/1036/15-ц,

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 вересня 2016 року у справі № 321/1081/15-ц,

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2016 року (№ в ЄДРСР 57585908),

- постанову Вищого господарського суду України від 30 березня 2016 року у справі № 905/1775/15,

- постанову Вищого господарського суду України від 12 жовтня 2017 року у справі № 910/2868/16,

- постанову Вищого господарського суду України від 7 червня 2017 року у справі № 913/656/15,

- постанову Вищого господарського суду України від 22 лютого 2017 року у справі № 30/5009/7262/11,

- постанову Вищого господарського суду України від 12 липня 2016 року у справі № 922/26/15,

- постанову Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 2469цс16,

- постанову Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі № 178/851/14-ц,

- постанову Верховного Суду України від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-2070цс16.

У цих судових рішеннях, на думку ОСОБА_3, інакше, ніж у справі № 706/1272/14-ц, застосовані вищевказані норми права. Тому ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 жовтня 2017 року, ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 17 листопада 2016 року, рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 22 вересня 2016 року й ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у зв'язку з пропуском позовної давності.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року (далі - Закон України № 2147-VІІІ), яким ЦПК України викладений у новій редакції.

25 січня 2018 року Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду ухвалою відкрив провадження у справі.

27 червня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою призначив справу до розгляду без повідомлення та виклику учасників справи.

15 серпня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Підпункт 2 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VІІІ передбачає, що якщо цивільна справа за заявою про перегляд судових рішень Верховним Судом України відповідно до правил, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу, повинна розглядатися на спільному засіданні відповідних судових палат Верховного Суду України, така справа після її отримання Касаційним цивільним судом передається на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Згідно з абзацом 2 частини другої статті 3602 ЦПК України у редакції, чинній на час подання заяви, якщо судове рішення оскаржується з підстав неоднакового застосування однієї і тієї самої норми права судами касаційної інстанції різної юрисдикції, справа розглядається на спільному засіданні відповідних судових палат Верховного Суду України.

З огляду на те, що ОСОБА_3 оскаржує судові рішення, зокрема, з підстав неоднакового застосування норм матеріального права судами касаційної інстанції різної юрисдикції (господарської та цивільної), заява про перегляд судових рішень згідно з правилами, що діяли на час її подання, повинна була розглядатися на спільному засіданні судових палат Верховного Суду України. А тому справа на підставі підпункту 2 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VІІІ була передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Тому остання приймає цю справу до розгляду.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому справа розглядатиметься Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами та без проведення судового засідання (у письмовому провадженні).

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (частина одинадцята статті 272 ЦПК України).

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, підпунктом 2 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

у х в а л и л а :

1. Прийняти до розгляду справу за позовом прокурора Христинівського району Черкаської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області до ОСОБА_3, Христинівської районної державної адміністрації Черкаської області про визнання недійсним правочину та повернення майна за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 жовтня 2017 року, ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 17 листопада 2016 року та рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 22 вересня 2016 року.

2. Призначити справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами на 5 грудня 2018 року у приміщенні Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8.

3. Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Д. А. Гудима
Судді:С. В. БакулінаН. П. Лященко
В. В. БританчукО. Б. Прокопенко
В. І. ДанішевськаЛ. І. Рогач
О. С. ЗолотніковІ. В. Саприкіна
О. Р. КібенкоО. М. Ситнік
В. С. КнязєвО. С. Ткачук
Л. М. ЛобойкоВ. Ю. Уркевич
О. Г. Яновська