ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 листопада 2018 року

м.Харків

справа № 629/1711/18

провадження № 22-ц/818/73/18

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на дитину за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на заочне рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 червня 2018 року, постановлене під головуванням судді Каращука Т.О., в залі суду в місті Лозова Харківської області (повний текст судового рішення складено 02 липня 2018 року), -

в с т а н о в и в:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на дитину.

Заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 червня 2018 року позов задоволено. Змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1000 грн. щомісячно на ? частину усіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03.04.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17 серпня 2018 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; не заперечує факту того, що відповідач є одним із засновників ФГ «Яковлівське», проте наразі не працює в даному господарстві. Іншого постійного місця роботи не має, не знаходиться на обліку в центрі зайнятості. Будь-які джерела доходу відсутні. Крім того, судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_2 хворіє на ряд захворювань. Вважає позовні вимоги безпідставними.

ОСОБА_1 надала відзив на апеляційну скаргу, просила апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявні підстави для зміни способу стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Судом встановлено, що рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 вересня 2016 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. починаючи з 30 червня 2016 року і до досягнення дитиною віку повноліття (а.с.16,17).

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 10 листопада 2016 року вищевказане рішення суду змінено, зменшено розмір аліментів, стягнутий з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1500 грн. до 1000 грн. (а.с.18,19).

Як на підставу позовних вимог про зміну розміру аліментів на дитину, ОСОБА_1 вказувала, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі, оскільки ОСОБА_2 є засновником ФГ «Яковлівське», має основне місце роботи зі стабільним та регулярним доходом, у його власності є обєкти нерухомого майна. Вважає, що в інтересах дитини розмір аліментів має бути змінений з 1000 грн. на ? частину усіх доходів відповідача.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частини 1 статті 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статті 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Верховний Суд України у постанові від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 висловив правову позицію згідно із якою СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду (ч. 3ст. 181 СК України).

При цьому право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.ст.182,183,184 СК України).

Тобто, зміна (збільшення) розміру аліментів, стягнутих раніше рішенням суду, із одночасною зміною способу стягнення аліментів зважаючи на конкретні обставини справи є допустимою, оскільки норми СК України імперативної заборони щодо цього не містять, а відповідне право сторони в такому спорі не може заперечуватися.

Матеріали справи свідчать про те, що з 01 червня 2017 року по 09 липня 2018 року відповідач працював інженероммеханіком у Фермерському господарстві «Яковлівське», звільнений за угодою сторін (а.с.59).

ОСОБА_2 є одним із засновників ФГ «Яковлівське» (а.с.12-14), має квартиру та автомобіль.

Сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я одержувача аліментів.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Позивачкою надано достатньо доказів того, що на час її звернення до суду та на час ухвалення судового рішення матеріальний стан відповідача покращився, що є підставою для зміни розміру аліментів та способу їх присудження.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 192 СК України та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 182 СК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини є аліменти у розмірі ? частини усіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03.04.2018 року до досягнення дитиною повноліття, які відповідач має можливість сплачувати.

Посилання відповідача на наявність у нього ряду захворювань, що є підставою для відмови у позові - не приймається до уваги колегією суддів, оскільки при визначені розміру аліментів на момент ухвалення рішення судом були враховані вимоги ст. 182 СК України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заочне рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

ОСОБА_5