Постанова

Іменем України

17 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 390/1545/17-ц

провадження № 61-28083св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя - доповідач), Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне сільськогосподарське товариство «Надія»,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 19 грудня 2017 року у складі судді Пасічника Д. І. та постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 20 березня 2018 року у складі колегії суддів: Єгорової С. М., Дуковського О. Л., Письменного О. А.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року публічне акціонерне сільськогосподарське товариство «Надія» (далі - ПАСТ «Надія») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3, у якому просило визнати поновленим договір оренди землі від 11 травня 2012 року та укладеною додаткову угоду до нього.

Позовна заява мотивована тим, що 11 травня 2012 року між сторонами укладено договір оренди землі, за умовами якого ОСОБА_3 передала ПАСТ «Надія» в оренду строком на 5 років земельну ділянку площею 4,92 га, що розташована на території Великосеверинівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Зазначений договір оренди зареєстрований Управлінням Держкомзему у Кіровоградському районі Кіровоградської області, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 23 липня 2012 року вчинено відповідний запис. ПАСТ «Надія» протягом строку дії договору користувалось вказаною земельною ділянкою та виконувало договірні зобов'язання.

13 червня 2017 року ПАСТ «Надія» на адресу ОСОБА_3 направило лист - повідомлення про намір скористатися своїм переважним правом на поновлення договору оренди землі, до якого додало додаткову угоду до укладеного між ними договору, з викладенням нових умов щодо строку дії договору і орендної плати.

Зазначає, що від ОСОБА_3 не надходило листів щодо прийнятого нею рішення. Надалі ПАСТ «Надія» отримало інформацію про укладення 01 серпня 2017 року між ОСОБА_3 та фермерським господарством «Фортуна-2008» (далі - ФГ «Фортуна-2008») договору оренди землі щодо спірної земельної ділянки строком на 10 років, який зареєстровано 07 вересня 2017 року державним реєстратором Кіровоградської районної державної адміністрації. Просило позов задовольнити.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 19 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Кіровограської області від 20 березня 2018 року, позов задоволено частково.

Визнано поновленим договір оренди землі, укладений 11 травня 2012 року між ОСОБА_3 та ПАСТ «Надія» терміном на 5 років щодо земельної ділянки загальною площею 4,92 га, що розташована на території Великосеверинівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Кіровоградському районі Кіровоградської області, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 23 липня 2012 року, на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що ПАСТ «Надія» повідомило належним чином ОСОБА_3 про свій намір поновити строк дії договору оренди землі після закінчення строку його дії, 23 липня 2017 року. ПАСТ «Надія» продовжувало користуватись спірною земельною ділянкою та належно виконувало свої зобов'язання за договором.

ОСОБА_3 не повідомила про відмову у поновленні договору оренди, та не розглянула надісланий ПАСТ «Надія» проект додаткової угоди.

Орендар своєчасно направив орендодавцю лист-повідомлення про використання свого переважного права на продовження договору оренди землі та проект додаткової угоди.

У травні 2018 року ОСОБА_3 подала касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що строк дії договору та розмір орендної плати, вказаний у листі-повідомленні та у додатковій угоді, є різними, а тому отримані від позивача пропозиції стосуються внесення змін до чинного договору, а не його поновлення. Відсутні докази, які б свідчили про продовження між сторонами договірних відносин, а тому права позивача не порушені.

У серпні 2018 року від ПАСТ «Надія» надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому позивач просив залишити її без задоволення, а судові рішення без змін.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Суди встановили, що ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 4,92 га, що розташована на території Великосеверинівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

11 травня 2012 року між ОСОБА_3 та ПАСТ «Надія» укладено договір оренди землі, зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Кіровоградському районі Кіровоградської області 23 липня 2012 року, за умовами якого ОСОБА_3 передала ПАСТ «Надія» в оренду земельну ділянку площею 4,92 га строком на 5 років.

Пунктом 3.2 цього договору передбачено, що після закінчення строку договору оренди орендар має переважне право на поновлення договору на новий строк. У цьому разі заінтересована сторона повинна повідомити письмово другу сторону про бажання пролонгації договору на новий строк не пізніше ніж за місяць до закінчення строку вказаного договору.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

Таким чином, відповідно до статті 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 14-65цс18.

13 червня 2017 року ПАСТ «Надія» направило на адресу відповідача лист-повідомлення № 348 про використання свого переважного права щодо поновлення договору оренди землі та додаткову угоду до договору оренди, який ОСОБА_3 отримала 22 червня 2017 року.

Разом з тим, у листі-повідомленні запропоновано встановити інші умови договору, а саме: продовжити дію договору оренди земельної ділянки строком на 7 років з орендною платою у розмірі 9 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. При цьому договір оренди від 11 травня 2012 року укладено строком на 5 років з орендною платою у розмірі 3 %. Крім того, додана до цього листа додаткова угода містить також інші умови, а саме: запропоновано укласти договір вже на 12 років з орендною платою у розмірі 9 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що строк дії договору та розмір орендної плати, вказаний у листі-повідомленні та у додатковій угоді є різними, а тому отримані від позивача пропозиції стосуються внесення змін до чинного договору, а не його поновлення.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з частинами першою, другою статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

17 листопада 2017 року представник ОСОБА_3 надіслала на адресу ПАСТ «Надія» листи із запереченням щодо поновлення договору оренди та проханням повернути земельну ділянку, а тому суду апеляційної інстанції слід встановити, чи досягнуто сторонами домовленості щодо орендної плати та інших умов договору у такому разі.

Ураховуючи, що апеляційний суд не встановив всіх фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення справи, та допущені порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, судове рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 411, 417 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 20 березня 2018 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції рішення апеляційного суду втрачає законну силу та подальшому виконанню не підлягає.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

СуддіН. О. Антоненко В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат