Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 жовтня 2018 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого - судді Гуденко О.А.
при секретарі - Кваші С.О.,
без участі сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій незаконними та зобов`язання розглянути питання щодо зарахування на квартирний облік, -
В С Т А Н О В И В:
19.12.2016 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати дії відповідача щодо відмови в зарахуванні на квартирний облік незаконними та зобов`язати відповідача розглянути на житловій комісії питання щодо зарахування його на квартирний облік з часу постановки позивача на квартирний облік 19.09.1995 року.
Справа перебувала в провадженні іншого складу суду, передана на розгляд судді Гуденко О.А. 10 липня 2018 року.
10.08.2018 від позивача через канцелярію суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій він просить замість позовних вимог, викладених в позовній заяві від 19.12.2016 позовними вимогами вважати такі: визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови позивачу в зарахуванні на квартирний облік незаконними. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути на житловій комісії питання щодо зарахування позивача на квартирний облік (облік військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов) з часу першого зарахування позивача на квартирний облік з 19.09.1995 і зарахувати його на квартирний облік із зазначеної дати з 19.09.1995 року.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що в березні 2011 отримав від ІНФОРМАЦІЯ_1 лист від 17.03.2011 № 77, яким його повідомлено про відмову у постановці на облік осіб потребуючих поліпшення житлових умов при ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Вважає таку відмову необґрунтованою та такою, що не відповідає законодавству на підставі п. 37 Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 03.02.1995 № 20, так як його звільнено у зв`язку із скороченням штатів і жодного порушення процедури переводу та перебування на квартирному обліку він не допустив.
04.10.2018 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якій вказується на те, що позивач, маючи намір після звільнення з військової служби повернутися для постійного проживання в м. Миколаїв, виписаний з м. Одеса та прописаний у 2005 році у м. Миколаїв та відповідно не скористався своїм правом перед звільненням зі служби і не звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом про бажання перебування на квартирному обліку після звільнення в м. Миколаєві. Крім того, позивач також не скористався своїм правом на отримання житла від виконавчого комітету Миколаївської міської ради. Також відповідач заявив про пропуск позивачем позовної давності, у зв`язку з тим, що про порушення свого права він дізнався з 12.11.2005, з часу виключення з квартирного обліку у м. Одеса.
12.10.2018 позивачем через канцелярію суду подано відповідь на відзив, в якій він зазначає, що не повинен був звертатись з рапортом до командира військової частини з рапортом, оскільки його звільнення відбулось у зв`язку із скороченням штату, а не за віком і командування ВЧ має забезпечити реалізацію його права на отримання житла за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України.
Щодо посилання на пропуск строку позовної давності зауважив, що не вважає, що при виключенні його з квартирного обліку в Одеському гарнізоні було порушено його право. Предметом позову є визнання дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови в зарахуванні його на квартирний облік незаконним і оскільки така відмова датована 17.03.2011 саме з цієї дати слід відліковувати строк позовної давності.
26.10.2018 від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника ІНФОРМАЦІЯ_1 .
29.10.2018 від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій він просить позовні вимоги задовольнити.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з такого.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до витягу з наказу Начальника Генерального штабу-Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 06.10.2005 № 418, капітана 3 рангу ОСОБА_1 , заступника командира-начальника штабу місцевої оборони військової частини НОМЕР_1 звільнено з військової служби у запас за пунктом 63, підпункт г (у зв`язку зі скороченням штатів), відповідно до Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України, у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України з залишенням на квартирному обліку для позачергового отримання житла за рахунок житлового фонду МО України (Директива МОУ від 24.01.2004 № Д-1).
17.02.2011 позивач звернувся із заявою до Військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_1 з проханням поставити його на квартирний облік, з додаванням житлової справи та документів.
Листом від 17.03.2011 № 77 Військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовив позивачу у постановці на облік осіб потребуючих поліпшення житлових умов при ІНФОРМАЦІЯ_4 через порушення процедури переводу та перебування на квартирному обліку згідно абзацу 2 п. 37 наказу Міністра оборони України від 03.02.1995 № 20.
Вказане стало підставою для звернення позивача до суду.
Відповідно до п. 11 Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 03.02.1995 № 20, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.02.1995 за № 43/579, перебування військовослужбовця на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового одержання жилих приміщень, підтверджується довідкою, виданою відповідною КЕЧ району та командиром військової частини.
Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_2 від 16.03.1996 № 31/1/194, лейтенант ОСОБА_1 перебував на обліку в ВЧ НОМЕР_2 на отримання житла з 19.09.1995. За час проходження служби житлом не забезпечувався.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_3 від 23.12.2005 № 54, ОСОБА_1 під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_3 з 01.04.1996 по 25.01.1997 на квартирному обліку не знаходився та житловою площею не забезпечувався.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_4 від 20.12.2003 № 1177, капітан 3 рангу ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку у ВЧ НОМЕР_4 з 19.09.1995 складом сім`ї 1 особа. У ВЧ НОМЕР_5 проходив службу з 07.06.1999 по 23.09.2003. Проживав у службовому приміщені.
Відповідно до довідки Миколаївської КЕЧ та військової частини НОМЕР_6 від 08.12.2004 б/н, ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку у ВЧ НОМЕР_6 з 19.09.1995 складом сім`ї - одна особа. У ВЧ НОМЕР_7 проходив службу з 26.09.2003 по 31.10.2004.
Відповідно до довідки КЕЧ Миколаївського району від 08.12.2004 № 414, ОСОБА_1 житловою площею по лінії Міністерства оборони України за час проходження служби у м. Миколаєві з вересня 2003 по жовтень 2004 не забезпечувався. Довідку з попереднього місця служби в КЕЧ не здавав.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2005 № 25/3/428, ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 з 19.09.1995.
Відповідно до довідки КЕВ м. Одеси від 08.02.2006 № 172, ОСОБА_1 за період служби в ВЧ НОМЕР_1 з 01.11.2004 по 12.11.2005 житловою площею у м. Одесі від Міністерства оборони України не забезпечувався.
Виходячи з наведеного, суд вважає доведеним факт перебування позивача на квартирному обліку у військовій частині А-2214 з 19.09.1995 та факт того, що позивач житловою площею від Міністерства оборони України не забезпечувався.
Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2, ч. 4 ст. 40 Житлового кодексу Української РСР (в редакції, що діяла на час звільнення позивача), громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті. Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту. Зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік.
Відповідно до п. 10 Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 03.02.1995 № 20, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.02.1995 за № 43/579, облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних частинах районів. Військовослужбовці, зараховані на квартирний облік, заносяться до книги обліку осіб, які перебувають в черзі на одержання жилих приміщень.

Відповідно до п. 37 Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 03.02.1995 № 20 (в редакції, що діяла на час звільнення позивача), військовослужбовці, які перебувають на квартирному обліку, при звільненні з військової служби у запас чи відставку за віком, за станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або організаційними заходами у разі неможливості використання на службі залишаються на квартирному обліку до одержання житла у військовій частині (у випадку її розформування - військових комісаріатах) і КЕЧ районів та користуються правом на позачергове одержання житла.
Якщо такий військовослужбовець обирає для проживання після звільнення з військової служби, з урахуванням існуючого порядку прописки, інший населений пункт, відповідний командир військової частини, за проханням військовослужбовця за 3 роки до звільнення у запас або у відставку за віком, подає до військового комісаріату і квартирно-експлуатаційної частини району необхідні документи для зарахування військовослужбовця на квартирний облік, на якому він перебуває до одержання житла. На підставі повідомлення КЕЧ району про зарахування такого військовослужбовця до черги на отримання житла у військовому комісаріаті він знімається з квартирного обліку за останнім місцем служби. Він також може скористатися правом отримати житло після звільнення з військової служби від виконавчих комітетів місцевих Рад народних депутатів відповідно до чинного законодавства.
Отже, на час звільнення позивача зі служби в зв`язку зі скороченням штатів вказаним вище Положенням позивачу було гарантовано право перебувати на квартирному обліку у військовій частині та отримати житло з державного житлового фонду за місцем проживання та реєстрації.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Так, згідно з ч. 1 ст. 12 цього Закону (в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин), держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.
На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року за № 1081 було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.

Відповідно до п. 24 цього Порядку, військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини. У рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.
Пунктом 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Аналогічні приписи закріплені й в п. 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.

Дія п. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» безпосередньо пов`язується із тим, з якої саме з підстави військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку.

Установлено, що позивач, відповідно до витягу з наказу Начальника Генерального штабу-Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 06.10.2005 № 418, звільнений з військової служби у запас за пунктом 63, підпункт г (у зв`язку зі скороченням штатів), у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України. Більш того, наказ від 06.10.2005 № 418 містить чітку вказівку на те, що позивач звільняється з залишенням на квартирному обліку для позачергового отримання житла за рахунок житлового фонду МО України. При цьому жодних умов чи обмежень щодо неможливості зміни місця проживання наказ не містить.
За таких обставин суд приходить до висновку, що відмова відповідача у постановці позивача на облік осіб потребуючих поліпшення житлових умов при ІНФОРМАЦІЯ_4 через порушення процедури переводу та перебування на квартирному обліку згідно абзацу 2 п. 37 наказу Міністра оборони України від 03.02.1995 № 20 є незаконною.
Суд відхиляє доводи відповідача що позивач не скористався своїм правом перед звільненням зі служби і не звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом про бажання перебування на квартирному обліку після звільнення в м. Миколаєві, оскільки позивач об`єктивно не міг би виконати положення п. 37 Положення від 03.02.1995 № 20, щодо висловлення за 3 роки до звільнення у запас за скороченням штату прохання відповідному командиру військової частини, подати до військового комісаріату і квартирно-експлуатаційної частини району необхідні документи для зарахування його на квартирний облік, оскільки він завчасно не знав про своє майбутнє звільнення.
При цьому, як зазначає відповідач, законодавець дійсно передбачив право позивача отримати житло після звільнення з військової служби від виконавчих комітетів місцевих Рад народних депутатів відповідно до чинного законодавства. Однак суд вважає, що наявність цього права не виключає права позивача на зарахування його на квартирний облік військовим комісаріатом і квартирно-експлуатаційною частиною району місця проживання.
Також суд не приймає до уваги посилання відповідача на пропуск відповідачем строку позовної давності оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав став лист відповідача від 17.03.2011 № 77, яким його повідомлено про відмову у постановці на облік осіб потребуючих поліпшення житлових умов при Миколаївському обласному військовому комісаріаті. Таким чином перебіг позовної давності починається саме з цієї дати, а оскільки позивач звернувся до суду ще в 2013 році , то строк позовної давності перервався, відповідно до ст. 264 ЦК України. Так, як свідчать матеріали справи ОСОБА_1 з такими вимогами звертався до суду в порядку адміністративної юрисдикції . Постановою Центрального районного суду м.Миколаєва від 09.12.2015 року адміністративний позов був розглянутий по суті, проте ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2016 року провадження по справі було закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 157 КАС України , розяснено позивачу право звернення з позовом в порядку цивільного судочинства. Після цього чрез 8 місяців позивач звернувся до суду з даним позовом у передбаченому законом порядку.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в разі переїзду військовослужбовця, звільненого з військової служби у запас за пунктом 63, підпункт г (у зв`язку зі скороченням штатів), до іншого міста, його приймають на квартирний облік за новим місцем проживання із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку за останнім місцем служби, отже позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.
Відповідно до ст. 11 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР N 2148-VIII від 19.10.73, держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на достатній життєвий рівень для нього і його сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг і житло, і на неухильне поліпшення умов життя.
Вимоги ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначають, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позову.
Керуючись ст. ст. 18, 259, 263-265, 280, 281, 284 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.
Визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови позивачу в зарахуванні на квартирний облік незаконними.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути на житловій комісії питання щодо зарахування позивача на квартирний облік (облік військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов) з часу першого зарахування позивача на квартирний облік з 19.09.1995 і зарахувати його на квартирний облік з 19.09.1995 року.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 551 (п`ятсот п`ятдесят одну) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів після проголошення рішення.
Дата складення повного судового рішення - 01 .11. 2018 року.

Позивач:
ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін НОМЕР_8 , номер і серія паспорта НОМЕР_9 .
Відповідач:
Миколаївський обласний військовий комісаріат, АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 08299180.

Суддя Гуденко О.А.