Справа № 473/2214/18
РІШЕННЯ

іменем України

"24" жовтня 2018 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Висоцької Г.А.

при секретарі - Радєвій Н.В.

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Вознесенська із застосуванням звукозаписувальної техніки № 473/2214/18 за позовною заявою ОСОБА_5 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МИКОЛАЇВГАЗ», третя особа ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСЮ «МИКОЛАЇВГАЗ ЗБУТ» про визнання дій незаконними, скасування акту і відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

В червні 2018 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до відповідача ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МИКОЛАЇВГАЗ» (далі ПАТ «МИКОЛАЇВГАЗ») про захист прав споживача, а саме:

- про визнання дій відповідача від 18.09.2017 року незаконними, щодо зняття для чергового проведення планової державної метрологічної повірки засобів вимірювальної техніки- газового лічильника № 2661316, 2006 року випуску у ОСОБА_5 за адресою м. Вознесенськ, вул. Садова № 8;

- скасування акту про відмову абонента від зняття побутового лічильника газу №2661316, 2006 року випуску для проведення державної метрологічної повірки від 18 вересня 2017 року;

- відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 гривень та судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона є споживачем природного газу, правовідносини між нею та третьою особою регулюються ст. ст. 630, 633-634, 641, ч 2 ст. 642 ЦК України, відповідно на її імя за адресою: Миколаївська область, м. Вознесенськ, вул. Садова, № 8 відкрито особовий рахунок за №, на який вона здійснює оплату за спожитий газ, який обліковується газовим лічильником, а з ПАТ «МИКОЛАЇВГАЗ» договору не укладено, але і відносини врегульовані розділом 1 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494.

Вказує, що 18.09.2017 року до неї додому прийшли працівники відповідача з метою зняття лічильника для передання його на періодичну планову повірку і вона проти цього не заперечувала, але за умови встановлення іншого лічильника з обмінного фонду на час повірки. Однак слюсарі повідомили, що вони не мають лічильників в обмінному фонді і встановлять «калач», тобто технологічну вставку на що вона не погодилась та відмовилась надавати дозвіл на демонтаж її лічильника, після чого представниками відповідача було складено акт про відмову абонента від зняття лічильника для проведення державної метрологічної повірки.

Також 18.09.2017 року в присутності свідків позивач склала акт про те, що працівникам відповідача відмовлено в знятті лічильника на повірку з підстав не встановлення лічильника з обмінного фонду на час проведення повірки, який підписали і представники відповідача.

Позивач посилається на те, що газовий лічильник, встановлений в її будинку належить відповідачу, оскільки ним придбаний і встановлений після заміни лічильника, який належав їй, але був визнаний непридатним для експлуатації, тому посилаючись на порушення вимог ст. ст. 16, 611, 614, 630, 633, 634, 641-642 ЦК України, п. 4 глави 8 розділу Х Кодексу газорозподільних систем, п.п. 7, 11 «Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт», затвердженого постановою КМУ від 08.07.2015 року за № 474 просила позов задовольнити, зазначила, що на підставі оскаржуваного нею акта від 18.09.2017 року третя особа - ТОВ «МИКОЛАЇВГАЗ ЗБУТ» нарахувала їй заборгованість у розмірі 13 912 грн. 33 коп., після чого 25.04.2018 року відбулося відключення від газопостачання.

Посилаючись на положення ст. ст. 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначила, що з вини відповідача її сімя залишилася без газопостачання і можливості задовольнити побутові потреби, тим самим поставлена в скрутне становище, в результаті їй завдано моральну шкоду, яку оцінює в 10 000 грн. і просить стягнути з ПАТ «МИКОЛАЇВГАЗ» та судові витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Ухвалою від 02.07.2018 року судом прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено до слухання в порядку загального позовного провадження, сторони та третя особа викликані в підготовче засідання на 31.07.2018 року.

23.07.2018 року представник відповідача ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МИКОЛАЇВГАЗ» до суду направив відзив на позовну заяву в якому просив відмовити позивачу в задоволенні позову виходячи з того, що відповідач не здійснює господарську діяльність з газопостачання, тому положення «Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт» від 08.07.2015 року за № 474 на нього не розповсюджуються.

Посилаючись на п.п. 4-5 Кодексу ГРМ зазначив, що на період зняття лічильника газу для проведення періодичної повірки оператор ГРМ встановлює лічильник газу з обмінного фонду у разі його наявності в іншому випадку, розрахунки з споживачем здійснюються залежно від середньомісячного (середньодобового) обсягу споживання природного газу за аналогічний період (опалювальний або між опалювальний) попереднього року або фактичний період споживання (опалювальний або між опалювальний), якщо він становить менше шести місяців.

З приводу другої вимоги зазначив, що акт про відмову абонента від демонтажу газового лічильника для проведення періодичної повірки є лише фіксацією факту відмови та не встановлює для споживача будь яких обов'язків, а відтак заявлені позивачем вимоги не відповідають способам захисту судом цивільних прав та інтересів, передбачених ст.16 ЦК України, ст.4 ЦПК України.

Щодо стягнення на користь позивача завданої їй моральної шкоди, то позивачем з позовної заяви не вбачається доказів протиправного відключення її будинку від газопостачання і такої вимоги, як визнання дій відповідача щодо відключення від газопостачання ОСОБА_5 не висуває ( а.с. 27-29).

Позивачем не надано відповідь на відзив відповідача.

20.09.2018 року ухвалою суду підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні на 11.10.2018 року.

Позивач ОСОБА_5 в судове засідання не зявилась, судом повідомлена про час та місце розгляду справи.

Представники позивача ОСОБА_1 та адвокат ОСОБА_2 у судовомузасіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, наголошували, на тому що працівниками відповідача порушено: порядок повідомлення споживача про зняття засобу вимірювальної техніки на повірку, обовязок встановлення газового лічильника з обмінного фонду на час проведення повірки і відповідно нарахування за спожитий газ у межах реально спожитого обсягу, оскільки лічильник, який встановлено позивачу у 2007 році безоплатно належить ПАТ «МИКОЛАЇВГАЗ».

Зазначають, що позивач не відмовила відповідачу в доступі до лічильника, а лише скористалася своїм правом споживача і наполягала на дотриманні представниками ПАТ «МИКОЛАЇВГАЗ» положень закону, внаслідок чого їй було нараховано велику заборгованість, хоча вона здійснювала всі оплати вчасно за спожитий газ, після чого взагалі було відключено газ, все це завдало їй моральну шкоду, яка полягає у незручностях через відключення її будинку від газопостачання і призвело до порушення звичного способу життя її сімї.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, вказав, що після фактичної відмови позивача в доступі до ЗВТ- газового лічильника і його демонтажу було складено відповідний акт про порушення.

Також зазначив, що заборгованість у позивача виникла через порушення вимог Кодексу ГРМ у звязку із не допуском оператора ГРМ до засобу вимірювальної техніки, відповідно призвело до зміни режиму нарахування і оспорюваний ОСОБА_5 акт від 18.09.2017 року не є тому підставою. Відключення позивача від газопостачання було здійснено на підставі наявної заборгованості, а не того ж акту.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору- ТОВ «МИИКОЛАЇВГАЗ ЗБУТ» ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, погодився з позицією, викладеною представником відповідача.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є споживачем природного газу, мешкає в буд № 8 по вул. Садовій в м. Вознесенську Миколаївської області, на її імя відкрито особовий рахунок №, що підтверджується розрахунковою книжкою по оплаті за природний газ (а.с.5).

18.09.2017 року представниками ПАТ «МИКОЛАЇВГАЗ» ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в присутності споживача ОСОБА_5 було складено акт про відмову абонента від зняття побутового лічильника газу для проведення державної метрологічної повірки за адресою в м. Вознесенськ Миколаївської області, вул. Садова, буд № 8, останні показники лічильника позивача - 25678,47 куб. Споживач попереджений, що показники лічильника з дати складання акта до повірки не приймаються і проводиться розрахунок за використаний газ в іншому порядку (а.с.6).

В той же день, 18.09.2017 року в присутності свідків позивач склала акт про те, що їй було відмовлено працівниками відповідача встановити лічильник з обмінного фонду замість лічильника, який встановлений у її будинку та який потрібно було зняти для проведення повірки(а.с.7).

19.10.2017 року позивачу надано повідомлення про державну метрологічну (періодичну) повірку лічильника газу від 18.09.2017 року, в якому споживачу ОСОБА_5 - 56ХМ24С5199148Y, особовий рахунок №, за адресою: м. Вознесенськ, вул. Садова, буд № 8, з проханням забезпечити її присутність 09.10.2017 року за місцем свого мешкання для надання працівникам ПАТ «МИКОЛАЇВГАЗ» доступу для зняття лічильника на метрологічну повірку. (а.с.8). Згідно відмітки на повідомленні воно вручено 19.10.2017 року дитині в присутності сусіда.

Згідно доручення на припинення газопостачання від 19.03.2018 року Вознесенський відділ реалізації ТОВ «МИКОЛАЇВГАЗ ЗБУТ» доручив ПАТ «МИКОЛАЇВГАЗ» припинити газопостачання з 10:00 год. 25.04.2018 року побутовому споживачу ОСОБА_5 за адресою: м. Вознесенськ, вул. Садова,8, у звязку з наявністю заборгованості за спожитий природний газ станом на 01.03.2018 року в розмірі 13912 грн. 33 коп. Споживач попереджений про заборгованість та про припинення газопостачання з дотриманням вимог чинного законодавства.(а.с.9).

Відповідно до акту на відключення від 25.04.2018 року абонент ОСОБА_5 за адресою м. Вознесенськ, вул. Садова,8, відключений від газопостачання ( а.с. 10).

Судом встановлено, що позивач зверталася до Урядової «гарячої» лінії щодо заміни лічильника газу, отримала відповідь, що представниками Оператора ГРМ складено акт про порушення, в якому зазначено, що протягом 20 днів з дня складання акту споживач повинен забезпечити доступ представникам Оператора ГРМ для демонтажу лічильника газу з метою проведення його періодичної повірки (а.с.11).

Згідно відповіді на адвокатський запит ПАТ «МИКОЛАЇВГАЗ» повідомляє, що договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви - приєднання споживача до умов договору підрозділу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб сайті Регулятора та Оператора та/ або в друкованих виданнях, що публікується на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Станом на момент надання цієї відповіді на адресу товариства не надходила підписана з боку ОСОБА_5 заява приєднання. Тому, фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу є вчинення споживачем будь яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та /або документально підтверджене споживання природного газу(а.с.12).

Згідно відповіді на запит адвоката ТОВ «МИКОЛАЇВГАЗ ЗБУТ» повідомило, що договір постачання природного газу побутовим споживачем укладається шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, що розміщений на офіційному веб - сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору(а.с.13).

Судом встановлено, що у позивача ОСОБА_5 за адресою: м. Вознесенськ, Миколаївської області, вул. Садова, буд № 8, встановлений лічильник газу моделі RS/2001-1 LA, заводський номер 2661316, дата виготовлення 24.02.2006 року, що підтверджується оспорюваним позивачем актом від 18.09.2017 року та гарантійним талоном (а.с.57-60).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, обєктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення;5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення;7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Взаємовідносини між газопостачальними/газорозподільними підприємствами та фізичними особами, які використовують лічильники газу для обліку газу в побуті, під час проведення експертизи лічильників газу регламентуються ст.714 ЦК України, вимогами Положення про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005 року за № 619 (далі - Положення) та Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ), затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним і газорозподільним підприємствами відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку.

Згідно з п.3,4,7 глави 3 розділу 6 Кодексу ГРМ, договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням ст. ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Статтею 16 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» починаючи з 01.07.2015 року передбачено відокремлення функцій транспортування, розподілу та постачання природного газу.

З 01.11.2016 року введено в дію Закон України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 року, яким визначено правові засади функціонування ринку природного газу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом 2 глави 1 розділу I Кодексу газорозподільних систем цей Кодекс визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб'єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

Встановлено, що з 01 липня 2015 року ПАТ «МИКОЛАЇВГАЗ» на підставі ліцензії з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності та користуванні, здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Тобто ПАТ «МИКОЛАЇВГАЗ» є оператором газорозподільної системи та здійснює діяльність з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газу в межах ліцензійної території на період з 14.04.2015 року по 13.04.2020 року.

Згідно з положеннями ст.1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» засоби вимірювальної техніки (ЗВТ)- засоби вимірювань, вимірювальні системи, матеріальні міри, стандартні зразки та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об'єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності, тобто це технічний засіб, який застосовується під час вимірювань фізичних величин і має нормовані метрологічні характеристики.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» передбачено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Посилання представників позивача на порушення працівниками відповідача положень Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженого постановою КМУ від 08.07.2015 року за № 474 є безпідставним, позаяк дія цього Порядку поширюється на субєктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання (далі - виконавці), а також споживачів відповідних послуг - фізичних осіб, у власності яких перебувають засоби вимірювальної техніки (далі - споживачі), тоді як ПАТ «МИКОЛАЇВГАЗ» є оператором ГРМ, до компенетнції якого відноситься періодична повірка засобів вимірювальної техніки (в тому числі демонтаж), але до сфери його господарської діяльності відноситься розподіл газу, а не газопостачання, тому відповідач застосовує норми Кодексу газорозподільних систем.

Згідно з пунктом 1 глави 8 розділу Х Кодексу газорозподільних систем періодична повірка (у тому числі демонтаж, транспортування монтаж, технічне обслуговування та пов'язаний з такою повіркою ремонт) лічильників газу, які встановлені для розрахунків за спожитий природний газ побутовими споживачами (населенням) для їх побутових потреб, здійснюється за рахунок Оператора ГРМ незалежно від того, чи є він власником ЗВТ.

Згідно з пунктом 3 глави 8 розділу Х Кодексу газорозподільних систем побутовий споживач, на території та/або в приміщенні якого встановлений лічильник газу, зобовязаний забезпечити доступ представникам Оператора ГРМ після предявлення ними службових посвідчень для проведення робіт з демонтажу лічильника на повірку (або його повірки на місці встановлення).

У разі відмови в доступі до обєкта побутового споживача представнику Оператора ГРМ для зняття лічильника газу на періодичну повірку (або його повірки на місці встановлення) споживачу змінюється режим нарахування обємів природного газу відповідно до вимог цього Кодексу.

Відповідно з пунктом 5 глави 8 розділу Х Кодексу газорозподільних систем у разі якщо на період зняття лічильника газу на періодичну повірку неможливо встановити інший, розрахунки зі споживачем здійснюються залежно від середньомісячного (середньодобового) обсягу споживання природного газу за аналогічний період (опалювальний або міжопалювальний) попереднього року або фактичний період споживання (опалювальний або міжопалювальний), якщо він становить менше шести місяців.

Доводи представника позивача ОСОБА_2 щодо завчасне неповідомлення споживача про повірку безпідставне з урахуванням положень п. 2 глави 8 розділу Х Кодексу газорозподільних систем, який передбачає, що тільки у разі якщо заходи з періодичної повірки лічильників, що встановлені на території та/або в приміщенні побутових споживачів, будуть здійснюватися одразу для всіх побутових споживачів багатоквартирного будинку (чи його підїзду), Оператор ГРМ має завчасно вивісити відповідну обяву в доступному для споживачів місці.

За відсутності в обмінному фонді ПАТ «МИКОЛАЇВГАЗ» газового лічильника працівники відповідача на час повірки мали право встановити споживачу технічну вставку і в подальшому розрахунки зі споживачем здійснюються згідно із вище зазначеними положеннями КГМ. Відмова ОСОБА_5 від зняття (демонтажу) газового лічильника на повірку є фактичним перешкоджанням представникам Оператора ГРМ у виконанні їх обовязків, внаслідок чого порушено строки проведення періодичної повірки ЗВТ і відповідно призводить до зміни режиму нарахування обсягів розподіленого газу споживачу.

З урахуванням викладеного, вимога позивача про визнання дій ПАТ «МИКОЛАЇВГАЗ» незаконною є безпідставною, такою, що не підлягає задоволенню з огляду на викладені обставини.

З приводу вимоги ОСОБА_5 про скасування акту про відмову абонента від зняття побутового лічильника газу №2661316, 2006 року випуску для проведення державної метрологічної повірки від 18 вересня 2017 року, то суд має вказати на наступне.

Пунктом першим Глави ХІ Кодексу газорозподільних систем норми цього розділу щодо перерахунку (донарахування) або зміни режиму нарахування природного газу споживачу, у тому числі побутовому споживачу, який уклав з Оператором ГРМ договір розподілу природного газу, а також несанкціонованому споживачу, який знаходиться на території ліцензованій діяльності Оператора ГРМ, застосовуються за наявності акта про порушення, складеного Оператором ГРМ відповідно до вимог цього розділу. Випадки, які потребують перерахунку (донарахування) або зміни режиму нарахування обємів природного газу споживачу, що має договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, без наявності акта про порушення, визначені врозділах ІХ-Х цього Кодексу.

З викладених вище норм права вбачається, що оспорюваний позивачем акт від 18.09.2017 року ПАТ «МИКОЛАЇВГАЗ» дійсно лише фіксує наявність порушень і в подальшому може бути підставою для перерахунку (донарахування) або зміни режиму нарахування природного газу споживачу. Він може бути визнаний як доказ (із наданням їм відповідної оцінки судом) під час вирішення іншого спору про перерахунок обсягу спожитого газу та відшкодування завданої шкоди.

Матеріали справи не містять доказів і сторони не заперечують, що на даний час до ОСОБА_5 не заявлено вимог про перерахунок обсягу спожитого газу та відшкодування завданої шкоди.

Тому суд вважає, що відсутні підстави для задоволення другої позовної вимоги у звязку із тим, що спосіб захисту порушеного права не відповідає визначеним статтею 16 ЦК України і фактично позивач діє на випередження з урахуванням нарахованої їй заборгованості по газу 13 912 грн. 33 коп. та відключення її від газопостачання.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, то вона не підлягає задоволенню, оскільки є похідною від перших двох вимог, до того ж підставою для стягнення моральної шкоди є делікт, за порушення договору моральна шкода не стягується, в тому числі і при порушенні прав споживачів.

Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоровя людей продукцією у випадках, передбачених законом, що також узгоджується з позицією ВСУ в справі 6-1575/цс-16 від 09.11.2016 року.

В порушення вимог ст. 12 ЦПК України позовні вимоги ОСОБА_5 про визнання дій незаконними, скасування акту і відшкодування моральної шкоди є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно положень ч 7 ст 141 ЦПК України у разі залишення позову без задоволення і звільнення позивача від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 5, 76, 133, 141, 258-260, 264-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_5 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МИКОЛАЇВГАЗ» про визнання дій незаконними, скасування акту і відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації :вул. Різдвяна № 12, м. Вознесенськ , Миколаївської області, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «МИКОЛАЇВГАЗ», місце знаходження 5400, м. Миколаїв, вул. 7 Слобідська № 70-В/1, .

Повний текст рішення складено 02.11.2018 року.

Суддя Висоцька Г.А.