Справа № 346/4039/18
Провадження № 2/346/1962/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі : головуючого судді П'ятковського В.І.

за участю секретаря Іванишин Х.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Коломиї справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності на майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що будинковолодіння № 40 по вул. Шевченка в с. Замулинці Коломийського району належало на праві власності колгоспному двору, головою якого була її бабуся, ОСОБА_5. Однак право власності на будинковолодіння в Коломийському МБТІ не зареєстроване.

08 грудня 1993 року ОСОБА_5 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/6 частину вказаного будинковолодіння, спадкоємцем якої є вона, так як син спадкодавця, ОСОБА_6, помер до дня відкриття спадщини.

06 жовтня 2009 року померла її мати, ОСОБА_7. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/6 частину будинковолодіння.

Вказує, що прийняла спадщину після смерті бабусі та матері, однак нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно, оскільки право власності на будинковолодіння не зареєстровано.

Просить суд визнати за нею право власності на будинковолодіння, яке знаходиться за адресою: с. Замулинці, вул. Шевченка, 40, Коломийського району, Івано-Франківської області.

Позивач в судове засідання не з»явилась, подала заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити, а справу розглянути у її відсутності.

Відповідачі на розгляд справи иакож не з»явились, однак подали заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності, з позовними вимогами згідні, не заперечують щодо їх задоволення, на спадщину не претендують.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Замулинці по вул. Шевченка, 40 Коломийського району належав до типу колгоспного двору, головою якого була бабуся позивачки, ОСОБА_5, що підтверджується довідкою Матеївецької сільської ради об»єднаної територіальної громади № 610 від 31 липня 2018 року (а.с.16).

Відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ № 61754 від 04 липня 2018 року зазначений будинок в Коломийському МБТІ не зареєстрований (а.с.17).

Станом на 01 липня 1990 року в житловому будинку були зареєстровані та проживали : ОСОБА_5 голова двору, ОСОБА_7 - невістка, ОСОБА_1 онука, ОСОБА_2 зять, ОСОБА_3 онук та ОСОБА_4 правнук, що підтверджується довідкою Матеївецької сільської ради об»єднаної територіальної громади № 610 від 31 липня 2018 року (а.с.16).

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних, а тому кожному з них належало по 1/6 частині вказаного будинковолодіння.

08 грудня 1993 року ОСОБА_5 померла, про що в Книзі реєстрації смертей 09 грудня 1993 року складений відповідний актовий запис за № 263, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІІ - ЕГ № 270386 (а.с.8).

Після її смерті відкрилась спадщина на 1/6 частину будинковолодіння, яку, у відповідності до ст. 529 ЦК України, прийняла позивачка, оскільки син померлої, ОСОБА_6, помер 04 червня 1977 року до дня відкриття спадщини.

Онук померлої, ОСОБА_3 на спадщину не претендує, про що подав суду письмову заяву.

06 жовтня 2009 року померла мати позивачки, ОСОБА_7, про що в Книзі реєстрації смертей 08 жовтня 2009 року складений відповідний актовий запис за № 23, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І - НМ № 092665 (а.с.9).

Після її смерті відкрилась спадщина на 1/6 частину спірного будинковолодіння.

Спадкоємцями першої черги за законом на майно померлої є позивачка та відповідач ОСОБА_3, який на спадщину не претендує.

Прийнявши спадщину та вступивши в управління спадковим майном, ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса із відповідною заявою, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй відмовлено у звязку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно не зареєстроване. (а.с.37).

Згідно даних технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 40 по вул. Шевченка в с. Замулинці, Коломийського району Івано-Франківської області від 04 грудня 2007 року загальна площа його складає 121,0 кв.м., житлова 66,5 кв.м.

Згідно звіту про оцінку майна від 31 липня 2018 року, ринкова вартість будинковолодіння становить 834937,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пункт 1 ч.2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Виходячи з того, що позивачка є спадкоємцем за законом на спадкове майно, відповідачі на спадщину не претендують та від своїх часток в майні колгоспного двору відмовляються в користь позивачки, суд вважає за можливе заявлені вимоги задовольнити.

На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1217, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 247, 263, 265, 268,354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП :НОМЕР_1, жителькою с. Замулинці, вул. Шевченка, 40, Коломийського району, Івано-Франківської області право власності на житловий будинок та господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою с. Замулинці, вул. Шевченка, 40, Коломийського району, Івано-Франківської області.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 25 жовтня 2018 року.

Суддя П'ятковський В. І.