печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року Печерський районний суд м. Києва в складі : головуючого - судді Цокол Л.І. за участі секретаря Захарченка В.П., представника заявника -адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, заінтересована особа ОСОБА_6 про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

08.10.2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою в порядку Глави 13 Розділу IV ЦПК України, про видачу обмежувального припису з метою припинення домашнього (побутового) насильства.

Мотивуючи означену заяву ОСОБА_2 зазначає, що між нею та ОСОБА_6 20.06.2001 року було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис № 42. У шлюбі народилось троє дітей, малолітні сини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітня донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3

Заявник вказує, що з червня 2018 року ОСОБА_6 систематично застосував відносно неї психологічне, економічне та фізичне насильство. Зазначає, що 10 червня 2018 року внаслідок безпідставної агресії з боку її чоловіка остання зазнала фізичного насильства, заявник була жорстоко побита. Після побиття, заінтересована особа позбавив заявника особистих речей, документів, засобів комунікації та обмежив її пересування постійно супроводжуючи її з метою недопущення контакту з будь-якими особами, особливо з поліцією.

01 серпня 2018 року заінтересована особа почав сварку, перебуваючи у збудженому стані, погрожував їй смертю, засунувши кляп у рот заявнику почав її піддавати тортурам, які продовжувалися з 19 години 01 серпня 2018 року по 04 годину 02 серпня 2018 року.

02 серпня 2018 року заявнику вдалося втікти з квартири разом з малолітньою донькою, в якій їх утримував чоловік. ОСОБА_2 неодноразово зверталась до поліції із заявами, які залишались без відповідного реагування.

При цьому, заявник вказує, що насильством щодо неї, ОСОБА_6 не обмежився, утримував та застосовував щодо двох синів психологічне насильство, при цьому не тільки забороняв спілкуватися їй з дітьми, а і погрожував фізичним покаранням синам за спілкування з матір'ю.

Зазначає ОСОБА_2, що заінтересована особа був раніше засуджений до позбавлення волі строком на 5 років та 6 місяців, відбував покарання у 2001 році за скоєння злочину відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 121 КК України, вважаючи обгрунтованими її побоювання щодо погроз розправи з боку чоловіка.

Вважачи, що зазначені нею факти насильства з боку ОСОБА_6 мають ознаки фізичного, економічного та психологічного домашнього насильства, що може призвести до непередбачуваних негативних наслідків по відношенню до неї особисто так і негативно впливає на морально-психологічний стан дітей, та з метою запобіганню насильства, просила видати обмежувальний припис строком на шість місяців, яким:

- заборонити ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4, перебувати в квартирі № АДРЕСА_3 з літерою А, яка належить йому та постраждалій ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності;

- заборонити ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4, наближатися ближче ніж на 100 (сто) метрів до місць проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалих ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 вимоги заяви підтримав з підстав викладених у заяві, просив задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_6 у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

З урахуванням положень ст. 350-5 ЦПК України, суд, вважає за можливе розглянути справу за відсутності заінтересованої особи, оскільки його неявка не є перешкодою у розгляді даної заяви.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадського стану Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис № 42.

У шлюбі народилось троє дітей, малолітні сини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітня донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3

Заявник ОСОБА_2 та діти зареєстровані за адресою в квартирі № АДРЕСА_3, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи. У вказіній квартирі заявник проживає разом з дітьми та чоловіком.

Заінтересована особа ОСОБА_6 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4.

Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - подружжя; особи, які мають спільну дитину (дітей).

Звертаючись до суду за захистом прав і інтерсів, які порушенні від домашнього насильства, шляхом видачі обмежувального припису відносно особи ОСОБА_6, має місце посилання заявника на те, що заінтересованою особою вчинялись щодо заявника економічне, фізичне та психологічне насильство.

Статтею 1 ЗУ «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено наступні терміни, зокрема:

домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру;

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи;

фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до ст. 21 ЦПК України, постраждала особа має право, в тому числі, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Так, має місце посилання заявника ОСОБА_2, що з червня місяця 2018 року відносно останньої її чоловіком ОСОБА_6 здійснювалось психологічне, економічне та фізичне насильство, та за наслідками даних обставин заявник неодноразово зверталась за захистом порушенних прав та інтересів від домашнього насилля до Міністерства соціальної політики України, директора Печерського районного у місті Києві центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, Печерської РДА в м. Києві, також до Печерського УП ГУ НП в м. Києві з приводу побутового насильства.

Як вбачається із листа служби у справах дітей Печерської районної у м. Києві Державної адміністрації від 28.08.2018 р. № 105/78/Р-60, спеціалістом служби у справах дітей Печерської райдержадміністрації з громадянином ОСОБА_6 проведено профілактичну бусіду щодо неприпустимості застосування будь-якої форми насильства або розв'язання конфліктів в присутності дітей, роз'яснено зміст ст. 157 Сімейного кодексу України та ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства» щодо законодавчо закріпленого права особистого спілкування із дитиною, того з батьків, який окремо проживає від дитини.

Окрім цього, у листі від 28.09.2018 № Р-3630/125/52/04-18 Печерського УП ГУ НП в м. Києві зазначено, що на протязі останнього часу ОСОБА_2 неодноразово зверталась із заявами та повідомленнями по спец. лінії «102» на чоловіка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, з приводу побутових конфліктів. Та, 30.08.2018 р. на ОСОБА_6 було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 173-2 КупАП за вчинення насильства у сім'ї.

ОСОБА_2 при зверненні до суду з вимогою про видачу обмежувального припису, а також у судовому засіданні представник наполягав на тому, що такі дії ОСОБА_6 є психологічним, фізичним тиском на неї та їх дітей, оскільки заявник боїться за життя своє і дітей, такі дії чоловіка щодо неї є людським приниженням та не може запобігти таким діям.

Із змісту заяви вбачається посилання заявника на обставини, що носять у собі ознаки катування та нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження з боку заінтересованої особи до заявника.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закірплює одну з фундаментальних ціностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» [GC], n. 55182, «Idalov v. Russia» [GC], 91183.

Нелюдське поводження або покарання передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, рішення ЄСПЛ «Ireland v. the UK», n. 167.

Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Ireland v. the UK», наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ висловленої у рішеннях «Kudla v Poland» [GC], n. 92237, «Козинець проти України», n. 52, «Лабіта проти Італії», n. 120, «Чембер проти Росії», n. 49244, поводження є «нелюдським», якщо, крім іншого, воно було умисним, застосовувалось впродовж кількох годин поспіль і призводило або до справжніх тілесних ушкоджень, або до гострих фізичних чи душевних страждань.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права. Рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145.

З огляду на встановлені судом обставини щодо наявності фізичного, психологічного насильства, яке чинить ОСОБА_6 щодо ОСОБА_2, суд вважає, що заявник та її малолітні діти, як жертви такого насильства потребують захисту у порядку передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно статті 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

На думку суду, дії ОСОБА_6, саме вчинення сварок та бійок, знущання, погрози по відношенню до ОСОБА_2 та малолітніх дітей є проявом психологічного та фізичного насильства, що у відповідності до практики Європейського суду з прав людини є нелюдським поводженням.

За наведених вище обставин, суд приходить до переконання про обгрунтованість поданої заяви та необхідності з метою запобігання та протидії домашньому насильству, що має місце з боку ОСОБА_6 по відношенню до заявника та їх спільних малолітніх дітей, видати обмежувальний припис строком на шість місяців, яким: заборонити ОСОБА_6 перебувати в квартирі № АДРЕСА_3 з літерою А, яка належить йому та постраждалій ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності; заборонити ОСОБА_6 наближатися ближче ніж на 100 (сто) метрів до місць проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалих ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 При цьому, ОСОБА_6 не позбавлений місця проживання, оскільки зареєстрований за адресою АДРЕСА_5

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству, ст. ст. 293, 294, 350-1 - 350-8 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

заяву задовольнити.

Видати обмежувальний припис строком на шість місяців, яким:

- заборонити ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, адреса проживання: 01133, АДРЕСА_2, перебувати в квартирі № АДРЕСА_3 з літерою А, яка належить йому та постраждалій ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності;

- заборонити ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, адреса проживання: 01133, АДРЕСА_2, наближатися ближче ніж на 100(сто)метрів до місць проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалих ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання . Судові витрати, пов'язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через районний суд (а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Київського апеляційного суду) протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення виготовлено 18.10.2018.

Суддя Л.І. Цокол