Провадження № 2/522/1687/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А.Ю.

за участю секретаря Скибінської Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, по якому просив:

-стягнути з ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (адреса: м. Одеса, пров. Світлий, б. 11, кв. 38, РНОКПП: НОМЕР_2) борг за договором позики № КІ-0916 від 01 лютого 2015 року в розмірі 70,000 (сімдесят тисяч) доларів США, що становить по курсу НБУ на 09.08.2016 року 1 737 372, 00 гривень.

-стягнути з ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (адреса: м. Одеса, пров. Світлий, б. 11, кв. 38, РНОКПП: НОМЕР_2) витрати по сплаті судового збору в розмірі 6890,00 гривень.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем 01 лютого 2015 року було укладено договір позики № КІ-0916.

Відповідно до вищезазначеного договору позики позивач передав, а відповідач отримав грошові кошти в розмірі 70 000,00 доларів США, що становить по курсу НБУ на 09.08.2016 року 1 737 372 гривень.

Відповідно до договору позики грошові кошти були передані позивачем відповідачу в момент підписання вищезазначеного договору, а саме 01.02.2015 року.

05 липня 2016 року позивач повідомив відповідача про реквізити рахунку, на який повинно було бути повернені грошові кошти за договором позики.

Позивач вважає, що з 05 липня 2016 року зобовязання відповідача по поверненню позики за договором позики є прострочені.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив суд у його задоволенні відмовити.

Від відповідача надійшов письмовий відзив до позову, у якому останній просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі посилаючись на те, що згідно з умовами Договору, повернення позики повинно відбуватися лише шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позикодавця, повідомлений останнім позичальникові не пізніше 01.02.2016 року і несвоєчасне повідомлення позичальника позикодавцем про такий рахунок не призводить до відповідальності позичальника за даним Договором. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що позивач до 01.02.2016 року повідомив позичальника про такий рахунок. Крім того, вважає, що при проведенні експертного дослідження та складенні висновку № 17-5239, експертом було порушено вимоги п.п. 4.14. 4.16 «Інструкції про призначення та проведення судових експерта та експертних досліджень» та «Науково-медичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень».

Дослідивши матеріали справи, вивчивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, а також докази, якими вони підтверджуються, з урахуванням пояснень осіб, які брали участь у справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 01 лютого 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики № КІ-0916.

Відповідно до вищезазначеного договору позики позивач передав, а відповідач отримав грошові кошти в розмірі 70 000,00 доларів США, що становить по курсу НБУ на 09.08.2016 року 1 737 372,00 гривень.

Відповідно до договору позики грошові кошти були передані позивачем відповідачу в момент підписання вищезазначеного договору, а саме 01.02.2015 року.

05 липня 2016 року позивач повідомив відповідача про реквізити рахунку, на який повинні були бути повернені грошові кошти за договором позики.

Ухвалою суду від 29 серпня 2017 року було задоволено заяву представника відповідача та призначено почеркознавчу експертизу, на вирішення якої були поставлені наступні питання:

- чи виконано підпис в оригіналі Договору позики КІ-0916 від 01 лютого 2015 року ОСОБА_2 чи іншою особою?

- чи виконано підпис в оригіналі Договору позики КІ-0916 від 01 лютого 2015 року з наслідуванням підпису ОСОБА_2 ?

Доручено проведення експертизи експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 21.).

Згідно з експертним висновком № 17-5239 від 29.08.2017 року, «виявлені ознаки, що збігаються, стійкі, суттєві та утворюють комплекс ознак, достатній для висновку про те, що підпис у договорі позики № КІ-0916 від 01.02.2015 року в графі: «Позичальник: ОСОБА_2» від імені ОСОБА_2, виконаний самим ОСОБА_2. Питання: «Чи виконано підпис в оригіналі Договору позики КІ-0916 від 01 лютого 2015 року з наслідуванням підпису ОСОБА_2 ? не вирішувалося, оскільки цей підпис виконаний самим ОСОБА_2»».

Тобто, з наведеного вище експертного висновку вбачається, що підпис в Договорі позики КІ-0916 від 01 лютого 2015 року виконаний саме відповідачем ОСОБА_2.

Відповідач у своєму письмовому відзиві посилається на те, що при проведенні експертного дослідження та складенні висновку № 17-5239, експертом було порушено вимоги п.п. 4.14. 4.16 «Інструкції про призначення та проведення судових експерта та експертних досліджень» та «Науково-медичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень», проте судом не встановлено зазначених порушень при розгляді справи.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України.

За відсутності інших підстав, передбачених договором або законом, зобовязання припиняються його виконанням, проведеним належним чином.(ст.599 ЦК України)

Належним є виконання зобовязання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ч.3 вказаної статті, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно з Договором позики від 01 лютого 2015 року грошові кошти мали бути повернуті до 05 липня 2016 року.

Суд вбачає, що не сплачуючи заборгованість Відповідач порушує вимоги діючого законодавства України, а саме: ст. 526 ЦК України, яка передбачає, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства; ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. ст. 629 ЦК України, згідно якої, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до та вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму заборгованості за договором позики від 01 лютого 2015 року в розмірі 1 737 372, 00 гривень.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 6890, 00 грн. (згідно квитанції № 0.0.596916699.1 від 09.08.2016 року), а тому суд задовольняє вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача вказаних судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись: ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259, 263 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (адреса: м. Одеса, пров. Світлий, б. 11, кв. 38, РНОКПП: НОМЕР_2) борг за договором позики № КІ-0916 від 01 лютого 2015 року в розмірі 70,000 (сімдесят тисяч) доларів США, що становить по курсу НБУ на 09.08.2016 року 1 737 372, 00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (адреса: м. Одеса, пров. Світлий, б. 11, кв. 38, РНОКПП: НОМЕР_2) витрати по сплаті судового збору в розмірі 6890,00 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.15.5 Розділу XII Перехідні положення ЦПК України).

Повний текст рішення суду складений 03.10.2018 року.

Суддя: А.Ю. Бойчук