Справа № 591/2522/17
Провадження № 2/591/180/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2018 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.

секретаря судового засідання Кальченко М.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу № 591/2522/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання договору позики удаваним, -

ВСТАНОВИВ:

19 травня 2017 року позивач за первісним позовом ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу та свої вимоги мотивував тим, що відповідно до розписки, складеної 15 травня 2013 року він передав відповідачу ОСОБА_4 8748 доларів США. За умовами договору відповідач повинна була повернути зазначену суму в строк до 01 червня 2014 року.

Позивач зазначає в позові, що станом на день звернення до суду відповідач суму боргу не повернула. Посилаючись на вимоги ст. 1049 ЦК України просить стягнути з відповідача ОСОБА_4 8748 доларів США, що на день звернення до суд еквівалентно 292595,53 доларів США.

23 серпня 2017 року відповідач ОСОБА_4 звернулася з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання договору позики удаваним та свої вимоги мотивує наступним (а.с.55-59).

Позивач за зустрічним позовом вказує, що договору позики між нею та ОСОБА_1 не укладалося. Розписку про отримання нею від ОСОБА_1 8748,00 доларів США вона склала та підписала на вимогу ОСОБА_1 для приховування реальної вартості будинку і двох земельних ділянок за договорами, за якими покупець був позивач ОСОБА_1, а продавцем її донька ОСОБА_5, яку за довіреністю представляла ОСОБА_4

За домовленістю сторін будинок та дві земельні ділянки було продано за 500 000,00 грн., однак у договорах була вказана не реальна договірна ціна, а оціночна вартість нерухомого майна, яка є меншою від договірної і складає 430016,00 грн. Різниця між реальною ціною і оціночною вартістю нерухомого майна склала 69984,00 грн., що за курсом на день укладення договору становила 8748,00 доларів США.

Позивач за зустрічним позовом заперечує те, що 15 травня 2013 року між нею та ОСОБА_6 було укладеного договір позики з терміном повернення 01 червня 2014 року, та вказує, що у цей час вона перебувала на відпочинку в санаторії в Криму.

ОСОБА_4 вказує, що дійсно передавала кошти позивачу за первісним позовом, однак це відбулося 30 серпня 2013 року, в день укладення договорів купівлі-продажу будинку та земельних ділянок.

Позивач за зустрічним позовом пояснила, що договір позики, який нібито було укладено між нею та ОСОБА_1, є удаваним правочином для приховання інших правочинів, які насправді було вчинено, а саме: договорів купівлі-продажу будинку та двох земельних ділянок в частині реальних сум, які були визначені ОСОБА_1 та ОСОБА_4 при укладенні наступних договорів купівлі-продажу.

ОСОБА_1 заперечував проти зустрічного позову, та надав відзив (а.с.82-83), де вказав, що ОСОБА_4 сама собі суперечить, оскільки визнає, що склала і підписала розписку за вимогою ОСОБА_1, ця розписка була написана власноруч і буз примусу. Щодо додатку до розписки, на який посилається ОСОБА_4, то суду надана лише фотокопія даного документу, не засвідчена належним чином, а оригіналу не надано. Вважає, що ОСОБА_4 не надала жодних доказів настання між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 інших прав та обов'язків. Твердження про намір приховати розрахунки за договорами є припущеннями.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_3 в додаткових поясненнях вказав, що між сторонами насправді існували правовідносини як між покупцем та продавцем будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2, при цьому посилається на тексти розписки та додатку до розписки від 03.09.2013 року. Зазначає, що кошти, отримані ОСОБА_4 від ОСОБА_1, призначались для проведення газових та штукатурних робіт в будинку АДРЕСА_3 з метою підвищити вартість цього будинку у порівнянні з оціночною вартістю, визначеною ще 15.04.2013 року. Вважає, що воля сторін згідно розписки від 15.05.2013 року спрямована на узгодження реальної (підвищеної) вартості будинку, яка була вказана у договорі купівлі-продажу. Також зазначає, що у додатку до розписки вказано, що у випадку розірвання договору купівлі-продажу будинку сума удаваної позики буде повернута ОСОБА_1, а результати газових і штукатурних робіт залишаться у власності власника будинку.

В процесі розгляду справи судом визнавалась явка відповідача ОСОБА_4 обов'язковою для надання особистих пояснень.

В процесі розгляду справи судом задоволено клопотання відповідача ОСОБА_4 про витребування від Сумського ВП ГУНП в Сумській області матеріалів ЄО за заявою ОСОБА_1 про фальсифікацію документу (додатку до розписки) ОСОБА_4

В процесі розгляду справи судом задоволені клопотання обох сторін про виклик та допит свідків. В зв'язку з неявкою свідків розгляд справи відкладався за клопотаннями сторін.

В подальшому обидві сторони відмовились від допиту заявлених раніше свідків.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та його представник первісний позов підтримали, проти зустрічного заперечували. ОСОБА_1 пояснив, що між сторонами було укладено 3 договори купівлі-продажу будинку та земельних ділянок на суму 430016 грн. Він виплатив за придбане майно 293 016 грн, і винен ще 137 000 грн. Пояснив, що ще до укладення договору купівлі-продажу будинку він давав ОСОБА_7 у борг суму 8748 доларів США на проведення газу та штукатурення будинку. Кошти він передавав їй у автомобілі біля приміщення, де працює ОСОБА_4, а розписку вона писала у себе на роботі. Позивач пояснив, що на той час у нього були кошти, так як він ще у 2008 році взяв кредит на 32000 доларів США.

В судовому засіданні відповідач за первісним позовом ОСОБА_4 та її представник проти первісного позову заперечували, а зустрічний позов - підтримали. ОСОБА_4 пояснила, що в договорі купівлі-продажу будинку та земельних ділянок вони завідомо вказали занижену ціну, ніж реальна ціна, щоб сплачувати менше податків. А за домовленістю вони продавали ОСОБА_1 будинок та земельні ділянки за більшу ціну, ніж вказано у договорі. Пояснила, що ОСОБА_1 сплатив 50 тисяч гривен та 9 тисяч доларів США, а всього 293 016 грн. Її донька ОСОБА_5 не хотіла отримувати ці кошти, так як це не всі кошти.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані сторонами докази, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісний та зустрічний позови не підлягають задоволенню.

Судом встановлено наступні обставини.

13.08.2013 року між ОСОБА_5, від імені якої діяла її мати ОСОБА_4, та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 за ціною 275 368 грн., що еквівалентно 34421 доларів США (а.с.60-63).

13.08.2013 року між ОСОБА_5, від імені якої діяла її мати ОСОБА_4, та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_4 за ціною 78360 грн., що еквівалентно 9795 доларів США (а.с.64-67).

13.08.2013 року між ОСОБА_5, від імені якої діяла її мати ОСОБА_4, та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_5 за ціною 72000 грн., що еквівалентно 9000 доларів США (а.с.68-71).

Судом також встановлено, що 15.05.2013 року ОСОБА_4 написала розписку про те, що вона отримала кошти від ОСОБА_1 у сумі 8748 доларів США. В розписці зазначено, що кошти будуть витрачені для проведення газових та штукатурних робіт по будинку № АДРЕСА_6. Ці кошти будуть повернуті ОСОБА_1 до 01.06.2014 року (а.с.5, оригінал розписки перебуває у позивача).

Також судом встановлено, що мається копія Додатку до вказаної розписки від 15.05.2013 року про те, що згідно договору купівлі-продажу будинку по АДРЕСА_7 з розстрочкою платежу до 01.06.2014 року в сумі 47500 доларів США, проданого ОСОБА_8 Також в цьому додатку до розписки вказано, що сума розписки від 15.05.2013 року 8748 доларів США, і при повному розрахунку за будинок сума 8748 доларів США не буде повернута ОСОБА_1 Також вказано, що повна заборгованість становить 47500 доларів США. У разі розторгнення договору купівлі-продажу від 30.08.2013 року кошти в сумі 8748 будуть повернуті ОСОБА_1

На даному додатку до розписки стоїть дата 3.09.2013 року (а.с.72 та а.с. 6 матеріалів перевірки Сумського ВП ГУНП в Сумській області).

Крім того, в матеріалах перевірки Сумського ВП ГУНП в Сумській області мається також інша копія Додатку до вказаної розписки від 15.05.2013 року, де датою складання Додатку до розписки вказано 30.08.2013 року (а.с. 7 матеріалів перевірки Сумського ВП ГУНП в Сумській області).

Суду надано оригінал одного Додатку до розписки від 03.09.2013 року.

З наданої суду роздруківки аудіозапису судового засідання від 21.09.2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про розірвання договорів купівлі-продажу, вбачається, що допитана в якості свідка ОСОБА_9 (дружина ОСОБА_1.) надавала пояснення, що вони розраховувались за придбаний будинок в розстрочку, зразу аванс 50 тисяч гривен при укладенні договору, а також 28 тисяч гривень податків, потім 234 тисячі гривень в подальшому. Також свідок пояснила, що після укладення договору купівлі-продажу вони давали в борг ОСОБА_7 гроші в сумі близько 8 тисяч доларів США, нібито на облаштування газу, електрики, води в будинку. Ці кошти в сумі 8 тисяч доларів США вони напозичали у знайомих, щоб їх дати ОСОБА_7 (а.с.86-91).

Згідно довідок, виданих 13.08.2018 року директором СК «Новий Фіолент» м. Севастополь, ОСОБА_7 знаходилась на оздоровленні СК «Новий Фіолент» м. Севастополь в період з 06.05.2013 року по 02.07.2013 року та в період з 18.07.2018 року по 13.08.2018 року (а.с.143-144)

Судом досліджено всі письмові докази, надані сторонами, а інших доказів сторонами не надавалось.

Від допиту свідків сторони відмовились.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаній повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі , визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено судом, та підтверджено сторонами, договір позики між сторонами укладений у формі розписки від 15.05.2013 року та Додатку до розписки (а.с.5 даної справи, а.с. 6-7 матеріалів перевірки Сумського ВП ГУНП в Сумській області).

Сторони не заперечували існування Додатку до розписки та не заперечували умов Додатку, лише оспорювали дату його написання: 30.08.2013 року та 03.09.2013 року.

Розписка містить умову, що кошти в сумі 8748 доларів США будуть витрачені для проведення газових та штукатурних робіт по будинку 53/1 по вул. Чапаєва в м. суми 9а.с.5).

А обидва варіанти Додатків до розписки містять п. 5 наступного змісту: У разі розторгнення договору купівлі-продажу від 30.08.2013 року кошти в сумі 8748 будуть повернуті ОСОБА_1 (а.с. 6-7 матеріалів перевірки Сумського ВП ГУНП в Сумській області).

Сторони підтвердили в судовому засіданні, що договір купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_7 в м. Суми - не розірвано, даний договір є дійсним.

Враховуючи викладене, а також враховуючи правовідносини, що склалися між сторонами, суд вважає, що умова повернення коштів за договором позики (розпискою), а саме - розірвання договору купівлі-продажу будинку - була погоджена самими сторонами договору позики. Однак дана умова не настала.

За вказаних обставин, на даний час відсутні підстави для стягнення коштів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 за розпискою та Додатком до розписки, а тому позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 про визнання договору позики удаваним, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. За удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемним або про визнання його недійсним.

Позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: 1) факт укладення правочину, що, на його думку, є удаваним; 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж намір приховати насправді вчинений правочин; 3) настання між сторонами інших прав та обов'язків, ніж тих, що передбачені удаваним правочином.

Оскільки згідно із частиною першою статті 202, частиною третьою статті 203 ЦК України головною вимогою для правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, що суд повинен установити, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору позики, а також з'ясування питання про те, чи не укладено цей правочин з метою приховати інший та який саме.

Такі правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 14 листопада 2012 року у справі № 6-133цс12 та від 07 вересня 2016 року у справі № 6-1026цс16.

Судом встановлено, що при укладенні договору позики вільне волевиявлення сторін було направлено на укладення саме договору позики, відповідно до якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_7 в боргу суму коштів 8748 доларів США, в договорі визначивши, що дані кошти будуть витрачені на проведення газових та штукатурних робіт по будинку № АДРЕСА_6. Також Додатком до розписки сторони вільно узгодили таку умову, що кошти будуть повернуті ОСОБА_1 у разі розірвання договору купівлі-продажу будинку.

У суду немає підстав вважати, що вказаний договір позики є удаваним і вчинений для приховання інших правочинів, а саме: договорів купівлі-продажу нерухомості. Адже в судовому засіданні встановлено, що договори купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок в дійсності були укладені між сторонами, ці договори ніким не приховувались, вони нотаріально посвідчені, дійсні, і між сторонами в дійсності виникли права та обов'язки за зазначеними договорами купівлі-продажу: право власності на вказану в договорах нерухомість перейшло до покупця ОСОБА_1, а продавець ОСОБА_5., інтереси якої представляла ОСОБА_4 - отримала гроші за відчужену нерухомість.

Суд вважає, що ОСОБА_4 не надано належних доказів на підтвердження своїх вимог, а тому зустрічний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_8) до ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2, проживаючої за адресою: м. Суми. АДРЕСА_7) про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2, проживаючої за адресою: м. Суми. АДРЕСА_7) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_8) про визнання договору позики удаваним - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення - в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Повне рішення суду складено 25.09.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Г.В. Кривцова