Справа № 720/1019/18
Провадження 2-о/720/46/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 року м. Новоселиця.

Новоселицький районний суд Чернівецької області, у складі головуючого судді Вівчар Г.А., за участю секретаря судового засідання Факащук А.П.,

сторін по справі:

представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоселиця справу за заявою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до Новоселицької м/ради обєднаної територіальної громади, Новоселицького району, Чернівецької області,

- про встановлення факту проживання однією сім"єю,

встановив:

Представник заявника звернувся до суду з заявою, про встановлення факту проживання однією сімєю.

В обґрунтування своєї заяви вказав, що житловий будинок по вул.. Макаренко, 13 в м. Новоселиця Чернівецької області на праві власності належав ОСОБА_4.

ОСОБА_4 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, дітей вони не мали. Проживали вони як подружжя у вищевказаному господарстві. Разом з ними також проживали та були зареєстровані заявник ОСОБА_3, його батьки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а згодом дружина заявника ОСОБА_2 і інші.

17 травня 1978 року помер чоловік ОСОБА_4, ОСОБА_5. Після смерті чоловіка вона стала вдовою, нової сімї не створила, допомагала батькам заявника виростити його, доглядала за ним, ОСОБА_4 заявник називав бабця Тасія, а в подальшому допомагала у догляді зав донькою заявника ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

27 січня 1989 року помер батько заявника ОСОБА_6.

21 вересня 2012 року померла мати заявника ОСОБА_7.

В подальшому даний житловий будинок був розбудований та зроблений як внутрішній так і зовнішній ремонт.

При досягненні похилого віку та погіршення стану здоровя заявник разом із дружиною доглядали ОСОБА_4.

Житловий будинок по вул.. Макаренко, 13 в м. Новоселиця Чернівецької області був подарований ОСОБА_4 заявнику ОСОБА_3, оскільки власних дітей вона не мала та дуже багато років прожила з ним однією сімєю.

28 жовтня 2009 року у віці 87 років померла ОСОБА_4. Поховано її було сімєю ОСОБА_3. За своє життя вона заповіту не склала, оскільки належний їй житловий будинок за життя був подарований заявнику. Однак після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай), а тому вступають в дію норми спадкування за законом.

Окрім заявника інших спадкоємців за законом не має, так як її батьки та чоловік померли значно раніше за неї, а власних дітей вона не мала.

Оскільки, на момент смерті заявник проживав разом з померлою в одному господарстві вважав, що фактично прийняв спадщину за законом після її смерті, однак при звернені до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4, йому було усно повідомлено про не можливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з необхідністю встановлення факту проживання однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Встановлення факту його проживання однією сімєю з спадкодавцем ОСОБА_4 впливає на його спадкові права, а саме для успадкування ним спадщини необхідне рішення суду.

Просить суд встановити факт, що ОСОБА_3 проживав однією сімєю з ОСОБА_4 не менш як пять років до дня її смерті 26 жовтня 2009 року.

В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав в повному обсязі з підстав зазначених в ній. Просить суд заяву задовольнити.

Заінтересована особа в судове засідання не з'явилася, однак подав до суду заяву з проханням справу розглянути у його відсутності, заяву визнає в повному обсязі.

Суд вислухавши думку представника заявника враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи що визнання заяви заінтересованою особою не суперечить встановленим обставинам по справі дійшов висновку про задоволення заявленої заяви в повному обсязі з наступних підстав.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суду показали, що живуть по сусідству з господарством по вул.. Макаренка, 13 в м. Новоселиця Чернівецької області, яке належить ОСОБА_3. Даний житловий будинок колись належав ОСОБА_4, однак вона подарувала його ОСОБА_3. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживали однією сімєю більше пятнадцяти років, у них був спільний побут, оскільки власних дітей вона не мала, сімя ОСОБА_3 називали її бабуся. Більше пяти років вона хворіла, постійний догляд за нею та її поховання здійснювала сімя ОСОБА_3.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Матеріалами справи судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_12 10 серпня 1953 року одружилися, про що зроблено відповідний запис за № 26, прізвище чоловіка та дружини після одруження ОСОБА_5.

ОСОБА_4 являється власником житлового будинку по вул.. Макаренко, 13 в м. Новоселиця Чернівецької області, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом від 14 травня 1978 року, зареєстроване в реєстрі за № 990 та рішення виконавчого комітету Новоселицькогої міської ради Чернівецької області від 05 жовтня 2005 року № 520.

З будинкової книги для прописки громадян вбачається, що по вул.. Макаренко, 13 в м. Новоселиця були прописані ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 та інші.

17 травня 1978 року помер чоловік ОСОБА_5, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-МИ № 332274 та про що складений актовий запис № 31. Після його смерті ОСОБА_4 стала вдовою, нової сімї не створила, єдиною її сімєю була сімя ОСОБА_3, вони спільно проживали та були повязані спільним побутом.

З пояснень заявника та показів свідків судом встановлено, що житловий будинок по вул.. Макаренко, 13 в м. Новоселиця Чернівецької області був подарований ОСОБА_4 заявнику ОСОБА_3, оскільки власних дітей вона не мала та дуже багато років прожила з ним однією сімєю.

Відповідно до статті 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом,мають взаємні права та обовязки.

Рішенням Конституційного Суду України від 3.06.99 №5-рп/99, встановлено, що до членів сімї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних звязках. Обовязковою умовою для визнання їх членами сімї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Отже, наведене підтверджує факт проживання заявника ОСОБА_3 з ОСОБА_4, не менш як пять років до дня її смерті 26 жовтня 2009 року.

26 жовтня 2009 року померла ОСОБА_4, про що складений відповідний актовий запис № 77 відділом реєстрації актів цивільного стану Новоселицького районного управління юстиції Чернівецької області. Поховано її було сімєю ОСОБА_3. За своє життя вона заповіту не склала. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай), а тому згідно с. 2 ст. 1223 ЦК України вступають в дію норми спадкування за законом.

Окрім заявника ОСОБА_3 інших спадкоємців за законом не має, так як її батьки та чоловік померли значно раніше за неї, а власних дітей вона не мала.

Встановлення факту проживання ОСОБА_3 однією сімєю з спадкодавцем ОСОБА_4 впливає на його спадкові права.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування практики у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1221 ЦК України, вбачається, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ст.. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ст. 82 ЦПК України, Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Суд вважає, що викладені докази у своїй сукупності з зазначеними правовими нормами з однозначністю та достовірністю доказують факт, що ОСОБА_3 проживав однією сімєю з ОСОБА_4 не менш як пять років до дня її смерті 26 жовтня 2009 року.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 80, 82, 245, 246, 258-273, 293, 294, 315, 316, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_3 проживав однією сімєю з ОСОБА_4 не менш як пять років до дня її смерті 26.10.2009 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицький районний суд шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони можуть ознайомитись з повним мотивованим рішенням суду через десять днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Вівчар Г.А.