Провадження № 2/161/2984/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2018 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Гриня О.М.,

за участі секретаря судових засідань - ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача - адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зміну розміру аліментів та способу стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 про зміну розміру аліментів та способу стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19 грудня 2016 року народився ОСОБА_6, батьками якого є сторони у справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕГ № 255082, виданим Луцьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Волинській області (актовий запис №36). У зареєстрованому шлюбі сторони не перебували та не перебувають. Відповідно до судового наказу Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №161/6375/18 (2-н/161/123/18) від 02.05.2018 року з ОСОБА_6 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі ? частини з усіх видів доходів (заробітку), починаючи з 25.04.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання зазначеного судового наказу головним державним виконавцем Другого ВДВС міста Луцька ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_7 10.05.2018 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №56346624.

Станом на 01.06.2018 року заборгованість позивача по сплаті аліментів за квітень, травень 2018 року становила 1973,91грн. (за квітень 2018 року - 283,91грн., за травень 2018 року - 1690грн.), однак він не мав можливості оплатити дану суму, так як стягувач, ОСОБА_5, у своїй заяві до Другого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області від 07.05.2018 року, зазначила особовий рахунок №4149 4978 0980 0404, р/р банку 9100, - для сплати аліментів, які станом на 14.06.2018 року неможливо було поповнити, так як їх строк дії закінчився. Будь-яких інших актуальних даних з приводу рахунків для зарахування коштів відповідач не надала, у звязку з чим 14.06.2018 року ОСОБА_4 звернувся до державного виконавця із заявою про отримання реквізитів для сплати/перерахунку аліментів. Проте оскільки станом на 18.06.2018 року, вказаних відомостей надано не було, позивач змушений був здійснити оплату аліментів на рахунок для зарахування боргів Другого ВДВС м.Луцька ГТУЮ у Волинській області.

Оскільки стягнення аліментів на користь відповідача відбувалося у наказному провадженні, судом не було взято до уваги, те, що дохід позивача є мінливим та непостійним, що підтверджується відомостями з ДРФОПП ДФС України про суми виплачених доходів №3651/М/03-18-08 від 06.06.2018 року (за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 року.) та відомостями з ДРФОПП ДФС України про суми виплачених доходів №б/н від 20.06.2018 року (за період з 01.01.2018 по 31.03.2018 року). Також не було враховано, обставину перебування інших осіб на забезпеченні ОСОБА_4 Так, згідно свідоцтва про народження серії І-ЕГ №250734, виданого 16.02.2017 року, позивач є батьком малолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, який теж перебуває на його утриманні.

З огляду на наведене, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з нього на користь відповідача аліменти на утримання малолітнього сина, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) грн., починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

08.10.2018 року відповідачем через свого представника на адресу суду надіслано відзив на позов, в якому вказує що сторони дійсно мають спільну дитину сина ОСОБА_6, який проживає з матірю ОСОБА_5 В порядку наказного провадження з позивача ОСОБА_4 було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів (заробітку), починаючи з 25.04.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» внесено зміни до ч. 3 статті 181 Сімейного кодексу України, яка визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина. Отже, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, може бути зміненим рішенням суду виключно за позовом одержувача аліментів. Також вказує, що згідно відомостей інформаційної довідки № 140400159 від 05.10.2018 року у власності ОСОБА_4 перебуває значна кількість нерухомого майна, а тому його посилання про те, що на його утриманні перебуває ще одна дитина, не може бути підставою для зміни розміру аліментів. Виходячи з вищенаведеного, позов про зміну розміру аліментів та способу стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, включаючи вимогу по відшкодуванню судових витрат, вважає безпідставним та таким що не підлягає до задоволення.

Скориставшись своїм правом, позивач через свого представника подав до суду відповідь на відзив від 18.10.2018 року, в якій вказує, що в даному випадку зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) батька дитини на розмір аліментів у твердій грошовій сумі (збільшення до 2000 гривень, які позивач зобовязується сплачувати щомісячно) відповідає інтересам дитини. Право вимагати зміни розміру аліментів та способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим їх здійсненням. Посилання відповідача про наявність у ОСОБА_4 нерухомого майна, як підставу неможливості зміни розміру аліментів є необґрунтованими та такими, що не можуть братись до уваги судом, оскільки за останні роки таке майно не було набуто на підставі відплатних договорів та сама наявність будь-якого нерухомого майне не свідчить про те, що воно приносить власнику дохід.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав у ньому наведених, просила його задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечила з підстав, аналогічних зазначеним у письмовому відзиві.

Дослідивши та оцінивши представлені в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 19 грудня 2016 року народився ОСОБА_6, батьками якого, згідно свідоцтва про народження серії І-ЕГ № 255082, виданим Луцьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Волинській області (актовий запис №36), є сторони у справі, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 12).

Луцьким міськрайонним судом Волинської області (справа №161/6375/18 (2-н/161/123/18) від 02.05.2018 року було винесено судовий наказ, згідно якого з ОСОБА_6 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі ? частини з усіх видів доходів (заробітку), починаючи з 25.04.2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.13-14).

На виконання зазначеного судового наказу головним державним виконавцем Другого ВДВС міста Луцька ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_7 10.05.2018р. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №56346624 (а.с 16).

Згідно розрахунку стану заборгованості зі сплати аліментів головного державного виконавця Другого ВДВС м. Луцька ОСОБА_9 сукупний розмір заборгованості позивача станом на 01.05.2018 року становив 283,91 грн. та станом на 01.06.2018 року - 1973,91 грн. (а.с.18).

Згідно відомостей наданих у відповідь на адвокатський запит Луцькою ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області інформація про доходи ОСОБА_6 за періоди часу з 01.01.2017 по 31.12.2017 рр., з 01.01.2018 по 31.03.2018 рр. та з 01.04.2018 по 30.06.2018 рр. в ЦБД ДРФО відсутня (а.с.22, 24, 25,76).

Згідно свідоцтва про народження серії Ї-ЕГ №250734, виданого 16.02.2017 року, позивач також є батьком малолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, що перебуває на його утримані (а.с.21).

Відповідно до розрахунку стану заборгованості зі сплати аліментів головного державного виконавця Другого ВДВС м. Луцька ОСОБА_9 сукупний розмір заборгованості позивача станом на 01.09.2018 року становив 531,11 грн. та станом на 01.10.2018 року -1330,89 грн. (а.с.78).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Згідно з ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки) (постанова Верховного Суду № 61-41437св18 від 10 вересня 2018 року).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).

Зважаючи на те, що дохід позивача має мінливий характер та є нестабільним, а також те, що на його утриманні перебуває ще одна малолітня дитина, суд приходить до висновку про задоволення вимоги в частині зміни способу стягнення аліментів. Твердження відповідача про наявність у власності ОСОБА_4 нерухомого майна, як підставу відмови у позові, судом не береться до уваги, оскільки факт перебування майна у власності безпосередньо не підтверджує отримання доходу від нього.

При цьому частиною другою статті 184 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Тому суд вважає за необхідне стягувати аліменти з врахуванням індексації стягуваних сум відповідно до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Згідно з п. 23 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, отже позовна вимога в частині стягнення аліментів у зміненому розмірі з моменту звернення до суду з позовом не підлягає до задоволення.

З огляду на те, що позивачем, також заявлено вимогу про стягнення з відповідача суми понесених ним судових витрат, суд вбачає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, серед іншого належать витрати, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи повязані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, тощо.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст. 141 ЦПК України).

Відтак, зважаючи на особливості предмета спору, субєктний склад правовідносин, ціну позову, складність справи, значення розгляду справи для сторін, враховуючи матеріальне становище одержувача та платника аліментів, той факт, що дитина проживає з відповідачем, врахуючи також фактичні обставин справи та виходячи з закріплених ч.9 ст.9 Сімейного кодексу України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд вбачає за можливе залишити сплату судових витрат за позивачем та не стягувати їх з відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265, ч. 2 ст. 268 ЦПК України ст. 84, 150, 180-184, 191,192 СК України, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_1, НОМЕР_2 (запис № 395) виданий 21.12.2016 року, адреса місця проживання: 43025, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_3, паспорт серії АЮ №090436, виданий 25.02.2009 року Луцьким МВ УМВС України у Волинській області, адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, секц. 51Б, кв.3) аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду складено 02 листопада 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду О.М. Гринь

Волинської області