РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Провадження № 2/510/951/18

Справа № 510/636/18

26.09.2018 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі

Головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.

При секретарі Міхайліченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько - ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку площею 2,55 га, яка розташована на території Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1.

За життя померлий ОСОБА_4 залишив заповідальне розпорядження від 21 листопада 2000 року (зареєстроване в реєстрі за № 147), згідно якого усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті йому належало, заповідав позивачу - ОСОБА_1

Крім того, позивач проживав разом з померлим на час відкриття спадщини, від неї не відмовлявся, а тому вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати позивача - ОСОБА_5, після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді права власності на:

-земельну ділянку площею 0,52 га, яка розташована на території Орлівської сільської ради Ренійського районну Одеської області, цільове призначення якої - для введення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 09 листопада 2009 року, кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_2.

-земельну ділянку площею 1,6461 га, яка розташована на території Орлівської сільської ради Ренійського районну Одеської області, цільове призначення якої - для введення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 від 30 грудня 2010 року, кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_4.

За життя померла ОСОБА_5 залишила заповідальне розпорядження від 21 листопада 2000 року (зареєстроване в реєстрі за № 148), згідно якого усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті їй належало, заповідала позивачу - ОСОБА_1

Крім того, позивач проживав разом з померлою на час відкриття спадщини, від неї не відмовлявся, а тому вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Відповідач по справі - син померлих та рідний брат позивача - проживав окремо від батьків та до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався, а тому вважається таким, що не прийняв спадщину.

Через деякий час після смерті батьків позивач звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанов від 16 лютого 2018 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила йому в видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява, відповідно до якої він просить розглядати справу за його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався, причини неявки суду не відомі, надав суду заяву, відповідно до якої він просить розглядати справу за його відсутності, позов визнає в повному обсязі та проти його задоволення не заперечує.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько позивача - ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку площею 2,55 га, яка розташована на території Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1.

За життя померлий ОСОБА_4 залишив заповідальне розпорядження від 21 листопада 2000 року (зареєстроване в реєстрі за № 147), згідно якого усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті йому належало, заповідав позивачу - ОСОБА_1

Крім того, позивач проживав разом з померлим на час відкриття спадщини, від неї не відмовлявся, а тому вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Факт сумісного проживання підтверджується довідкою № 05-07/84 від 15 лютого 2018 року виданою виконавчим комітетом Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області.

Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати позивача - ОСОБА_5, після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді права власності на:

-земельну ділянку площею 0,52 га, яка розташована на території Орлівської сільської ради Ренійського районну Одеської області, цільове призначення якої - для введення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 09 листопада 2009 року, кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_2.

-земельну ділянку площею 1,6461 га, яка розташована на території Орлівської сільської ради Ренійського районну Одеської області, цільове призначення якої - для введення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 від 30 грудня 2010 року, кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_4.

За життя померла ОСОБА_5 залишила заповідальне розпорядження від 21 листопада 2000 року (зареєстроване в реєстрі за № 148), згідно якого усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті їй належало, заповідала позивачу - ОСОБА_1

Крім того, позивач проживав разом з померлою на час відкриття спадщини, від неї не відмовлявся, а тому вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Факт сумісного проживання підтверджується довідкою № 05-07/86 від 15 лютого 2018 року виданою виконавчим комітетом Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області.

Відповідач по справі ОСОБА_2- син померлих та рідний брат позивача - проживав окремо від батьків та до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався, а тому вважається таким, що не прийняв спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статі 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Через деякий час після смерті батьків позивач звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанов від 16 лютого 2018 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила йому в видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

У підтвердження своїх позовних вимог, позивач надала суду: копії документів, які підтверджують право власності та видавалися на ім'я померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_5, копії заповітів, документи підтверджуючі факт сумісного проживання позивача з померлими та інші докази, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог, а відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частина 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а надані суду документи у повному обсязі підтверджують правопомерлих ОСОБА_4 та ОСОБА_5на спірне спадкове майно, спадкоємцем яких є ОСОБА_1, а тому позов має бути задоволено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 18, 81, 89, 133, 141, 206, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 2,55 га, яка розташована на території Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 05 серпня 1996 року, в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,52 га, (кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_2), яка розташована на території Орлівської сільської ради Ренійського районну Одеської області, виділену для введення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 09 листопада 2009 року, в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 1,6461 га (кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_4), яка розташована на території Орлівської сільської ради Ренійського районну Одеської області, виділену для для введення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 від 30 грудня 2010 року, в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонова