пр. № 2/759/3231/18
04 жовтня 2018 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді І.В.П'ятничук,
за участю секретаря судового засідання В.В.Медвідчук,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» через представника звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості.
Відповідно до п.4 прохальної частини позовної заяви, в разі неявки в судове засідання відповідача, позивач не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку та винесення заочного рішення судом. В судове засідання представник позивача не з'явився.
Відзив на позовну заяву та будь-які заяви, клопотання відповідача ОСОБА_1 до суду не надходили. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, однак, конверти із судовими повістками та копією позовної заяви з додатками повернулись до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».
За даних обставин суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України.
Враховуючи, що учасники справи в судове засідання не з'явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.
20.01.2015 р. між сторонами укладено Договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку № НОМЕР_1 (далі договір), у відповідності до умов якого, відповідачу відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1.
ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконував грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом не вносив.
02.02.2015 р. сума відповідних операцій за картковим рахунком клієнта перевищила розмір витратної суми в зв'язку з чим різниця між сумою відповідної операції за картковим рахунком та розміром витратної суми склала 7381 грн. 03 коп.
На час звернення до суду заборгованість не погашена.
Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.
Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
А відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною 1 ст. 612 ЦК України, передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
У разі невиконання рішення суду, у кредитора виникає право стягнути суми, передбачені договором, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Частиною першої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов'язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.
Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, тобто, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн.
На підставі ст.ст. 11, 526, 530, 610, 612, 625, 629, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст.1-18, 76, 77-81, 95, 141, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відповідач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_2, місце проживання - АДРЕСА_2
Суддя І.В.П'ятничук