КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Головуючий у 1-й інстанції - Косович Т.П.
№22-ц/824/2159/2018 Доповідач - Українець Л.Д.
Справа №380/1650/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2018 року Київський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Горбачової І. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_4 на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 23 травня 2018 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсним договору, -

В С Т А Н О В И В

У листопаді 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивувало тим, що відповідач з метою отримання банківських послуг 05.12.2013 року підписала анкету-заяву, згідно якої отримала кредит в сумі 5000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок .

Зазначало, що на виконання умов даного договору банк свої зобов'язання виконав належним чином, надавши відповідачу кредит, проте, в порушення умов кредитного договору, відповідач ОСОБА_3 належним чином не виконує взятих на себе зобов'язань, а тому станом на 03.10.2017 року має заборгованість по кредитному договору на загальну суму 15570, 57 гривень.

У лютому 2018 року ОСОБА_3 звернулася в суд із зустрічним позовом, в якому просила визнати недійсним кредитний договір б/н від 05.12.2013 року, укладений між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на те, що даний договір вона не укладала.

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 23 травня 2018 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» 14352 грн. 92 коп. заборгованості за кредитним договором б/н від 05.12.2013 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено в зв'язку зі спливом строків позовної давності.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» про визнання договору недійсним - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить змінити рішення в частині стягнення пені, зменшивши розмір пені, що підлягає стягненню до 1000 грн.

Зазначає, що в суді першої інстанції було заявлено клопотання про зменшення розміру пені, оскільки на даний час відповідач має на утриманні малолітню дитину, в зв'язку з чим перебуває на обліку в УСЗН Тетіївської РДА, як одинока мати, проте судом не було задоволено клопотання, мотивуючи своє рішення тим, що відповідач має можливість працевлаштуватись та гасити заборгованість.

Також звертає увагу на те, що борг по тілу кредиту становить 3402,07 грн., при цьому розмір пені становить 7714,66 грн.

Сторони в судове засідання не з&quсу;явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені, що підтверджується зворотніми повідомленнями про вручення поштових відправлень ОСОБА_3 та її представнику ОСОБА_4 17.10.2018 року. Про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 05.12.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3. укладено кредитний договір б/н, шляхом підписання заяви позичальника, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. (а.с.8)

Згідно з частиною першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статей 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3своїх зобов'язань за кредитним договором, утворилася заборгованість, яка станом на 03.10.2017 року становить 15570,57 гривень, яка складається з наступного: 3402,07 грн. - тіло кредиту; 3236,19 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 7714,66 грн. - пені; штрафи: 500 грн. (фіксована частина), 717,65 грн. (процентна складова). (а.с.7)

Задовольняючи вимоги про стягнення пені та відсотків суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості, а також з того, що відповідач у судовому засіданні визнала ці вимоги.

Відмовляючи в задоволенні вимог про стягнення штрафів, суд першої інстанції виходив з того, що дані вимоги не підлягають задоволенню в зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Рішення суду в частині стягнення тіла, відсотків та відмови в стягненні штрафів не оскаржується та набрало законної сили.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить змінити рішення зменшивши розмір пені до 1000 грн.

Задовольняючи позовну вимогу про стягнення пені, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для застосування ст. 551 ЦК України.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки (пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Не є підставою для скасування рішення суду посилання відповідача на те, що борг по тілу кредиту становить 3402,07 грн., при цьому розмір пені становить 7714,66 грн., тому суд мав зменшити пеню з огляду на таке.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що за змістом частини третьої статті 551 ЦК України під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків.

Як убачається з розрахунку заборгованості, пеня нараховувалася на загальну заборгованість по тілу та відсотках.

З огляду на те, що загальна заборгованість по тілу та відсотках становить 6638,26 грн., а розмір пені дорівнює 7714,66 грн., пеня не значно перевищує розмір заборгованості, відповідно підстав для зменшення її розміру за цих підстав не має.

Також колегія суддів погоджується висновком суду першої інстанції про те, що відповідач, яка ніде не працює, є одинокою матір?ю та отримує лише допомогу по догляду за дитиною, має на утриманні неповнолітню дитину, 15.05.2004 року, тобто дитину віком 14 років, що дає можливість ОСОБА_3 працевлаштуватися та отримувати дохід, необхідний для погашення кредиту.

Отже, та обставина, що відповідач є одинокою матір?ю та отримує лише допомогу по догляду за дитиною була предметом дослідження в суді першої інстанції та судом надано їй належну оцінку. Підстави для переоцінки доказів у суду апеляційної інстанції відсутні.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з рішенням суду в частині стягнення пені в розмірі 7714,66 грн.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну оцінку і в суду апеляційної інстанції не має правових підстав для переоцінки доказів.

Рішення суду в оскаржуваній частині відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 23 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 01 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва