АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2018 року м. Одеса

справа №521/10425/18

провадження №22-ц/785/6355/18

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого- Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів- Заїкіна А.П., ОСОБА_1,

за участю секретаря Маслова Р.Ю.,

учасники справи:

позивач- Равнишина ОСОБА_2,

представник позивача ОСОБА_3,

відповідач- Равнишин ОСОБА_4,

третя особа- Баленко ОСОБА_5,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 21 червня 2018 року у складі судді Гуревського В.К.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_7, визначивши третьою особою ОСОБА_8, про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя та стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 21 червня 2018 року року позовну заяву ОСОБА_6 направлено за підсудністю до Біляївського районного суду Одеської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6просить ухвалу суду скасувати та направити справу для розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції положень норм ст.ст.30,260 ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надійшов.

Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи ОСОБА_7 в судове засідання не з'явився, клопотання про поважність причин неявки в суд апеляційної інстанції не подав, що відповідно до правил ч.2 ст.366 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи у його відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, її представника та третю особу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Приймаючи ухвалу про передачу позовної заяви до Біляївського районного суду Одеської області суд першої інстанції керувався ст.30 ЦПК України та виходив із того, що позов виник із приводу нерухомого майна, яке знаходиться в Біляївському районі Одеської області.

Апеляційний суд вважає такий висновок суду правильним.

Відповідно до п.5ч.3ст.2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність, яка втілена у ст. 13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства).

Так, згідно до правил ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Встановлено, що позивач звернулась до суду із позовом до ОСОБА_7 про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя та стягнення моральної шкоди.

Предметом спору позивач визначила наступне нерухоме та рухоме майно:

- земельну ділянку кадастровий номер :01:004:0164, площею 0,120 га., розташовану за адресою: Одеська область, Дачненська сільська рада Біляївського району, СТ «Пресобудівник» ОСК «Чайка», вул. 1-ша Сєвєрна, діл. 4.49,

- об'єкт незавершеного будівництва - жилий будинок за адресою: Одеська область, Дачненська сільська рада Біляївського району, СТ «Пресобудівник» ОСК «Чайка», вул. 1-ша Сєвєрна, діл. 4.49, площею 150 кв. м.;

- автомобіль марки «Toyota Venza», державний номер НОМЕР_1, сірого кольору, 2013 року випуску, номер шасі (кузову) 4Т3ZА3ВВ00U077371,

та просила суд визнати право особистої приватної власності на зазначене майно, з виплатою компенсації за нерухоме майно відповідачу у розмірі 70 000 грн та 225 000 грн. відповідно.

За правилами ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо повязані між собою позовні вимоги предявлені одночасно щодо декількох обєктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням обєкта, вартість якого є найвищою.

Дані про те, що позивач, крім наведених вище вимог, просила суд визнати за нею право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1, яка, згідно змісту її позову була набута нею за кошти, що належали їй особисто, прохальна частина її позову не містить.

Оскільки позивач розпорядилась своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд та не заявила вимоги про визнання за нею право особистої приватної власності на вищевказану квартиру, що розташована в Малиновському районі м.Одеси, правових підстав для розгляду її позову в Малиновському районному суді м.Одеси не було.

Доводи апеляційної скарги вказаний висновок не спростовують.

Керуючись ст.ст.368,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 21 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 02 листопада 2018 року.

Головуючий /підпис/

Судді : /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_9