Справа № 302/1152/14-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 грудня 2018 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Собослоя Г.Г.

з участю секретаря Чучки Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу судді Міжгірського районного суду від 16 листопада 2017 року (у складі судді Кривка В.П.) за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Міжгірського районного суду від 10 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Парамонов Олександр Вікторович, ОСОБА_5, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_7, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Міжгірського районного суду від 10 грудня 2014 р. (том № 2, а.с.30-31).

Ухвалою судді Міжгірського районного суду від 22 вересня 2017 р. (том №2 а.с.43) указану заяву було залишено без руху в зв'язку з несплатою судового збору.

Однак, у зв'язку з невиконанням вимог такої ухвалою судді Міжгірського районного суду від 16 листопада 2017 р. (том №2, а.с.76) (оскаржувана ухвала) заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Міжгірського районного суду від 10 грудня 2014 р. визнано неподаною і повернуто.

ОСОБА_2 просить скасувати цю ухвалу, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі. Доводить про неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права. Указує, що про наявність ухвали судді від 22 вересня 2017 р. заявнику відомо не було та як наслідок - не було відомо про обов'язок сплатити судовий збір. Зазначає, що до ознайомлення із матеріалами справи заявник вважав, що предметом розгляду в суді першої інстанції є його заява, а не заява Парамонова О.В., яка переглядалася судом першої інстанції. Указує, що в суду першої інстанції не було підстав визнавати неподаною і повертати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду першої інстанції, оскільки судом не було встановлено доказів невиконання заявником вимог ухвали судді станом на 16.11.2017 р.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала - скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, із таких мотивів.

Суд дійшов висновку, що станом на 16.11.2017 р. заявником не було усунуто недоліки вказані в ухвалі про залишення без руху заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення.

Апеляційний суд не погоджується із таким висновком суду першої інстанції через його невідповідність нормам процесуального права.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Міжгірського районного суду від 10 грудня 2014 р. (том №2, а.с.30-31).

Ухвалою судді від 22 вересня 2017 р. указану заяву було залишено без руху у зв'язку з несплатою судового збору та невідповідністю заяви нормам процесуального права (том 2 а.с.43).

Копію указаної ухвали було направлено ОСОБА_2 22.09.2017 р. (том №2 а.с.44), а 06.11.2017 р. представнику заявника - ОСОБА_6 (том№2, а.с.64).

Копія ухвали, яка надсилалася ОСОБА_2, повернулася до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (том №2 а.с.45), відомості про отримання копії ухвали представником заявника в матеріалах справи відсутні.

І як наслідок, суд оскаржуваною ухвалою визнав неподаною і повернув ОСОБА_2 його заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. При цьому констатував, що заявник за зазначеною у заяві адресою не проживає, адресу фактичного проживання ним у заяві не зазначено та не вказано засіб зв'язку (телефон), представник заявника ОСОБА_6 на ухвалу суду не зреагував і станом на 16.11.2017 р. недоліки, допущені заявником при зверненні до суду із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, не усунуто.

Однак суд першої інстанції передчасно дійшов таких висновків.

Положення статті 121 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення до суду із заявою) щодо повернення заяви застосовуються в тому випадку, коли особа в установлений строк не виконає вимоги ухвали про усунення недоліків. За змістом наведених норм закону, повернення заяви з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про усунення недоліків, можливо лише в тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, але ухилилась від виконання вимог, вказаних в ухвалі.

Встановлено, що ОСОБА_2 копію ухвали Міжгірського районного суду від 22 вересня 2017 р. не отримав, оскільки згідно з довідкою поштового відділення конверт повернувся до суду «за закінченням терміну зберігання»,а тому посилання суду першої інстанції на те, що заявник не виконав вимоги ухвали, є передчасним.

Суд першої інстанції констатуючи, що заявник не проживає за вказаною ним у заяві адресою, помилково ототожнив поняття повернення конверту «за закінченням терміну зберігання» та відсутність адресата за вказаною ним адресою.

Поштове відправлення повернулось до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що свідчить про неотримання заявником ухвали суду про залишення заяви без руху, а відтак адресат не мав можливості виконати вимоги ухвали у встановлений судом строк.

Відповідно до пункту 116 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 р. № 270, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця із дня їхнадходження.

Таким чином, можна зробити висновок, що як суд, так і особа, яка звернулася до цього суду, наділені низкою процесуальних прав та обов'язків. Зокрема, в разі подання особою заяви оформленої з порушенням вимог ЦПК України або без сплати судового збору за подання відповідної заяви суддя зобов'язаний постановити ухвалу про залишення відповідної заяви без руху із зазначенням її недоліків.

Проте, законодавець не покладає на суд обов'язку повторно постановити ухвалу про залишення заяви без руху в разі повернення листа з такою ухвалою у зв'язку «за закінченням терміну зберігання». Водночас строк зберігання поштового відправлення в один місяць дає можливість особі, яка звернулася до суду із відповідною заявою вжити заходів для отримання відправлення та ознайомлення із такою ухвалою протягом цього строку.

Отже, вказані процесуальні правові приписи не позбавили суд у разі повернення листа з ухвалою про залишення заяви без руху у зв'язку «за закінченням терміну зберігання» постановити ухвалу, якою продовжити строк для усунення недоліків заяви, надіславши одночасно попередню ухвалу на адресу заявника, яка зазначена ним при зверненні із відповідною заявою.

Отже, суд першої інстанції не здійснив усіх передбачених законом дій, направлених на забезпечення особи права на перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

На думку апеляційного суду суддя суду першої інстанції передчасно визнав неподаною і повернув заяву заявнику, оскільки достеменно не встановив, чи отримала особа таку ухвалу, та не здійснив повторних заходів направлення відповідної ухвали для забезпечення можливості особі все ж таки усунути вказані судом недоліки.

Згідно з положеннями п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У контексті наведеного та відповідно до вимог ст. 379 ч.1 п.4 ЦПК України оскаржена ухвала підлягає скасуванню як незаконна, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст.ст.382,384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

2.Ухвалу судді Міжгірського районного суду від 16 листопада 2017 рокускасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

4.Повне судове рішення складено 22.12.2018 року.

Судді: