Справа № 274/3263/18
Провадження № 2/0274/1934/18
Рішення

Іменем України

03.10.2018 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Вдовиченко Т.М., з участю секретаря судового засідання Рудич М.О., розглянувши в відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів -

В с т а н о в и в :

В червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, згідно якого просить суд розірвати зареєстрований 04.07.2015 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві шлюб між ним та відповідачкою ОСОБА_2, актовий запис № 762. Стягнути з нього на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання малолітньої дитини - сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян , щомісячно, що повноліття сина.

В обґрунтування пред"явлених вимог посилається на те, що спільне життя з відповідачкою не склалось в зв"язку з тим, що вони мають різні погляди на життя, ведення спільного господарства, вирішення матеріально побутових проблем, виховання дитини. Між ними втрачені фізичні та духовні зв"язки. Зазначає, що не бажає примирення, впевнений , що сімейні та шлюбні стосунки з відповідачкою налагодити неможливо.

В підготовче судове засідання сторони не з»явилися, надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідачка не заперечила проти розірвання шлюбу.

Заяви сторін долучено до матеріалів справи.

У з"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Суд у відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб сторони 04.07.2015 року зареєстрували шлюб в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві , про що зроблено відповідний актовий запис № 762 ( а.с. 5).

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.6).

Зі змісту позову вбачається, що сторони спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують.

Відповідно до ст. ст. 110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Згідно зі ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка , і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. ПРимушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім"ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу , суд виходить із того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово " сімейний " засвідчує, що шлюб створює сім"ю, а слово " союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред"явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Таким чином, зважаючи на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам , а тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з нього на користь відповідачки ОСОБА_2 аліментів на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян, щомісячно і до повноліття сина, то суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Таким чином позов про стягнення аліментів на утримання дитини має право до суду подати та особа з якою проживає дитина, а не платник аліментів.

За таких обставин позовна вимога ОСОБА_1 про стягнення аліментів не підлягає до задоволення, оскільки суперечить нормам СК України.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,141,189,197-200,206,258-259,263-265,268,273 ЦПК України, ст.ст. 105,110-112 СК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, стягнення задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві 04 липня 2015 року між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, актовий запис № 762 , розірвати.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть також подаватися учасниками справи до або через відповідні суди.

Дата виготовлення рішення суду 03 жовтня 2018 року.

Головуючий Т.М. Вдовиченко