Номер провадження 2/754/5887/18
23 жовтня 2018 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Зотько Т.А.,
за участю секретаря судових засідань - Малинки А.Ю.,
розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів,-
Позивач в особі свого представника - ОСОБА_4 звернулась до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 14.12.2012 з відповідача на її користь були стягнуті аліментів на утримання їхньої спільної дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. 14.03.2018 державним виконавцем на примусове виконання судового рішення було відповідно відкрито виконавче провадження. Враховуючи той факт, що відповідач фактично не має постійного місця роботи, їхня спільна з позивачем дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів задля її утримання, позивач змушена була звернутись до суду із даним позовом, відповідно до вимог якого просила суд змінити розмір аліментів, які були стягнуті з відповідача на утримання малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини з усіх видів заробітків (доходу) відповідача до 2500 грн.
Ухвалою судді від 07.09.2018 було відкрито провадження у названій справі з проведенням розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, у відповідності до ст.274 ЦПК України, та відповідно призначено для її розгляду судове засідання.
Разом з цим учасникам справи було направлено ухвалу суду про відкриття провадження у справі та направлено відповідачу копію позовної заяви з додатками, та встановлено для учасників строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень.
У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Позивач у судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, при цьому про поважність причин своєї неявки суду не повідомила.
Відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи, за викликом у судове засідання не з'явився, про поважність причин своєї неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань з приводу перенесення слухання справи та відзиву на позовну заяву на адресу суду не направив.
Враховуючи вищевикладене та вимоги ст.ст.279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у відсутності не з'явившихся учасників судового процесу та за наявними у справі матеріалами, з ухваленням по справі заочного рішення.
Вивчивши подані заяви по суті справи, та дослідивши наявні письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення вимог позивача з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони по справі мають спільного сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується наданою копією свідоцтва про народження дитини (а.с.3).
Як зазначає позивач у поданій позовній заяві, відповідач належним чином не сплачує аліменти на утримання спільного сина, дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв'язку з чим збільшуються потреби в навчанні та розвитку. При цьому, відповідач не надає допомоги у вихованні сина, догляді за ним та витратах на лікування, а тому враховуючи, що ОСОБА_3 офіційно не працює та не має регулярного доходу, позивач змушена була звернутись до суду із даним позовом, де відповідно фактично просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, присуджених Дніпровським районним судом м.Києва, та просить визначити їх у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн., щомісячно.
Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 СК України).
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. А частина третя цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з Правовою позицією Верховного суду України у справі за № 143цс13 від 05.02.14: з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
В ході розгляду справи судом, відповідачем не було надано суду доказів, на підтвердження існування обставин, які б перешкоджали йому сплачувати аліменти на утримання сина в частці від його доходу, та доказів перебування на його утриманні інших дітей, батьків чи інших осіб, не надано доказів стану здоров'я, який би перешкоджав відповідачу виконувати свої обов'язки по утриманню дитини.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом зміни способу стягнення аліментів, встановленого рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.10.2012 року та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн., з подальшою індексацією, як це передбачено ст. 184 СК України.
При цьому, суд зазначає, що відповідач, в разі наявності підстав, має право звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 150, 180-184, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 2-5, 10, 12, 13, 17, 43, 49, 76-83, 141, 174, 177-179, 258, 263-265, 268, 274-284, 289, 352, 354-355, Розділом ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів - задовольнити.
Змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, встановлений рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.10.2012 щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.08.2012 до досягнення дитиною повноліття.
Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн., щомісячно, з наступною індексацією згідно з чинним законодавством, починаючи з дня набрання даним судовим рішенням законної сили та до повноліття дитини.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.
Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка м.Київ, РНОКПП - НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1.
Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, місце проживання: АДРЕСА_3.
Повний текст судового рішення складений 29.10.2018.
Суддя: