Справа № 379/1071/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2018 року м.Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: судді Потеряйко С.А.,

за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Таращі справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України, представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом.

В судове засідання представник позивача не зявився, про час, день та місце розгляду справи належним чином повідомлений, проте подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час, день та місце розгляду справи належним чином повідомлений, проте надав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги не визнає, з наступних підстав.

Відповідно до ст.257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки, тому він вважає, що сплив строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В даному випадку строк позовної давності почався з моменту звернення до МТСБУ, а саме 25.02.2015 року.

З моменту вчинення ДТП ( 18.02.2015) і по даний час він ( відповідач) не отримував жодної вимоги про сплату страхового відшкодування позивачу. Тому, позивачем в цій частині порушені вимоги ст.625 ЦК України.

Відповідач просить суд розглянути справу у його відсутність та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 18.02.2015 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: автомобіля марки ГАЗ д.н.з. 58805КВ під керуванням відповідача та автомобіля НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_4 (потерпіла особа).

Внаслідок зазначеного ДТП, автомобіль ОСОБА_4 отримав механічні пошкодження, що підтверджуються довідкою ДАІ №58178620 та протоколом огляду транспортного засобу від 04.03.2015.

Постановою Оболонського районного суду м. Київ від 20.03.2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент вчинення ДТП не була застрахована, 25.02.2015 ОСОБА_4 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди та заявою про виплату страхового відшкодування.

На підставі звіту № 971 від 05.03.2015 року про оцінку матеріального збитку спричиненого автомобілю потерпілого, був складений наказ № 2019 від 21.04.2015 про виплату страхового відшкодування потерпілій особі.

Відповідно до норм ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 9638,35 грн., згідно платіжного доручення № 9010 рв від 24.04.2017 року.

Договірних зобов'язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало.

Відповідно до ст.11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин.

Відповідно до пп. а) п. 41.1. ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок кошті в фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП.

Статтею 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Так, МТСБУ відповідно до Закону здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Тому, відповідно до ст.1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після проведення виплати на користь ОСОБА_4 у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача.

При цьому, станом на час розгляду справи, відповідачем відшкодування шкоди не відбулося.

Відповідач направив на адресу суду заяву про застосування строків позовної давності. Проте, суд вважає, що оскільки страхове відшкодування в розмірі 9638,35 грн ОСОБА_4 виплачено згідно платіжного доручення № 9010 рв від 24.04.2017 року, то заява відповідача є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6 (з подальшими змінами та доповненнями) визначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи.

На підставі задоволення позову, суд судові витрати покладає на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 76-81, 141, 142, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.cт. 11, 1191 ЦК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України страхове відшкодування у розмірі 9638,35 (девять тисяч шістсот тридцять вісім гривень, 35 коп.)., суму сплаченого судового збору 1762,00 (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області.

Головуючий:ОСОБА_5