Ухвала

01 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 2о-37/2010

провадження № 61-10035ск18

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2016 року, ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 березня 2016 року, ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2017 року, ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2017 року, ухвалу Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області, ОСОБА_3, про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Івано-Франківського міського суду від 11 лютого 2016 року у справі за заявою ОСОБА_4, заінтересовані особи: управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про скасування рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2016 року, ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 березня 2016 року, ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від

28 листопада 2017 року, ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2017 року, ухвалу Верховного Суду від 27 лютого

2018 року, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 в частині оскарження рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2016 року та ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 березня 2016 року слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Із Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2016 року задоволено заяву ОСОБА_4, заінтересовані особи: управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області,

ОСОБА_2, ОСОБА_3, про скасування рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Скасовано рішення Івано-Франківського міського суду 16 квітня 2010 року у справі № 2о-37/2010 про визнання ОСОБА_4 безвісно відсутньою.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 березня

2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено. Рішення Івано-Франківського міського суду від 11 лютого 2016 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 жовтня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилено. Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 березня 2016 року залишено без змін.

За змістом пункту 3 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач

відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

У силу вказаної імперативної норми процесуального права повторне касаційне оскарження судових рішень заборонено, а тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Ураховуючи, що ОСОБА_2 вже звертався із касаційною скаргою на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 березня 2016 року, за результатами розгляду якої Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановлено ухвалу від 05 жовтня 2016 року про відхилення касаційної скарги ОСОБА_2 із залишенням оскаржуваних судових рішень без змін, тому відсутні правові підстави для повторного розгляду поданої

ОСОБА_2 у жовтні 2018 року касаційної скарги, у зв'язку з чим у відкритті касаційного провадження слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 в частині оскарження ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2017 року слід відмовити з таких підстав.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від

28 листопада 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Івано-Франківського міського суду від 11 лютого 2016 року відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 грудня

2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 повернуто заявнику без розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 27 лютого 2018 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від

28 листопада 2017 року з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

За змістом пункту 3 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач

відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Ураховуючи, що ОСОБА_2 вже звертався із касаційною скаргою на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від

28 листопада 2017 року, за результатами розгляду якої Верховним Судом у складі судді Касаційного цивільного суду постановлено ухвалу від

27 лютого 2018 рокупро відмову у відкритті касаційного провадження, тому відсутні правові підстави для повторного розгляду поданої ОСОБА_2 у жовтні 2018 року касаційної скарги, у зв'язку з чим у відкритті касаційного провадження слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 в частині оскарження ухвали Верховного Суду від 27 лютого 2018 року слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку:

1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті;

2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку;

3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз'яснення рішення чи відмову у роз'ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Оскаржувана ухвала Верховного Суду від 27 лютого 2018 року не входить до переліку судових рішень, які є предметом оскарження у касаційному порядку.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 в частині оскарження ухвали Верховного Суду від 27 лютого 2018 року слід відмовити.

Касаційна скарга ОСОБА_2 в частині оскарження ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2017 року не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Касаційна скарга в частині оскарження ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2017 року подана ОСОБА_2 до Верховного Суду 23 жовтня 2018 року, тобто з пропуском строку, встановленого статтею 390 ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Із Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що оскаржувана ухвала постановлена апеляційним судом Івано-Франківської області

22 грудня 2017 року.

Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (частина третя статті 124 ЦПК України).

Таким чином, останнім днем оскарження є 22 січня 2018 року.

ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою

23 жовтня 2018 року, що підтверджується відтиском штемпеля на конверті та питання про поновлення строку на касаційне оскарження заявник у касаційній скарзі не порушує.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. (PONOMARYOV

v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, заявнику слід звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку та надати докази на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження.

У підтвердження наведених обставин пропуску строку заявник має надати відповідні докази в оригіналах або завірені в установленому порядку їх копії, якими можуть бути оригінал поштового конверту, довідка із суду, поштового відділення зв'язку тощо, або навести інші підстави з відповідними доказами.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, касаційна скарга подана з порушенням вимог пунктів 5, 6 частини другої статті 392 ЦПК України.

Пунктами 5, 6 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено в чому полягає неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права та клопотання особи, яка подає скаргу.

Повноваження суду касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги визначено частиною першою статті 409 ЦПК України.

За таких обставин, заявнику необхідно надіслати до суду касаційну скаргу в новій редакції, зазначити в чому полягає неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права та викласти свої вимоги відповідно до повноважень суду касаційної інстанції, передбачених статтею 409 ЦПК України, та надіслати копії касаційної скарги (в новій редакції) та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

У порушення вимог пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником не зазначено у касаційній скарзі усіх учасників справи, а саме заінтересованих осіб: управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області та ОСОБА_3

За змістом пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України укасаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Таким чином, заявнику потрібно надіслати на адресу Верховного Суду нову редакцію касаційної скарги із зазначенням місця проживання або місцезнаходження всіх учасників судового процесу.

Крім того, касаційна скарга ОСОБА_2 в частині оскарження ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2017 року не оплачена судовим збором.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що розмір ставки судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою становить 0,2 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня

2018 року у розмірі 1 762,00 грн.

Таким чином, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги в частині оскарження ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2017 року в розмірі 352,40 грн

(1 762,00 грн х 0,2).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у

Печер. р-ні/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: 6007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 в частині оскарження ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2017 року необхідно надіслати до суду касаційної інстанції заяву про поновлення строку та надати докази на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, надіслати касаційну скаргу в новій редакції, зазначити в чому полягає неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права та викласти свої вимоги відповідно до повноважень суду касаційної інстанції, передбачених статтею 409 ЦПК України, зазначити у касаційній скарзі місце проживання або місцезнаходження всіх учасників судового процесу, надіслати копії касаційної скарги (в новій редакції) та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи та надати докази сплати судового збору за подання касаційної скарги в частині оскарження ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 грудня

2017 року в розмірі 352,40 грн.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 390, 392, 393, пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 в частині оскарження рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 лютого

2016 року, ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від

23 березня 2016 року, ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2017 року, ухвали Верховного Суду від 27 лютого 2018 року, в справі за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області, ОСОБА_3, про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Івано-Франківського міського суду від 11 лютого 2016 року у справі за заявою ОСОБА_4, заінтересовані особи: управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про скасування рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Касаційну скаргу ОСОБА_2 в частині оскарження ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2017 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило