Справа №173/1957/18
Провадження №2/173/1086/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

За участю: позивача ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

17.08.2018 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1, з позовом про розірвання шлюбу до відповідача ОСОБА_2

13.09.2018 року судом отримання довідка про реєстрацію місця проживання відповідача фізичної особи.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14.09.18 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 25 жовтня 2018 року в підготовче судове засідання з викликом сторін.

Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

25 жовтня 2018 року в підготовчому судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 16 вересня 2006 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 136.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 16.09.2006 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 136.

В період шлюбу у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З вересня 2016 року стосунки з відповідачем розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки за багатьма життєвими обставинами, та шлюбні стосунки припинились, позивач стала проживати окремо, наймаючи житло в м. Верхньодніпровськ.

12.09.2016 року відповідач звернувся з позовом про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_4 справа № 173/1641/16-ц.

Проти розірвання шлюбу вона не заперечувала та в цій частині визнала позовні вимоги повністю.

Під час судового розгляду подружжям було прийнято рішення про можливість збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин, тому відповідач до суду надав відповідну заяву про відмову від позову, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

Так 6 липня 2017 року судом Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області по справі № 173/1641/16-ц закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 0.0. до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

До липня 2018 року подружжя проживало однією родиною але стосунки з відповідачем не покращились, не виникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали більш частими сварки за багатьма життєвими обставинами та шлюбні стосунки знов припинились з 25.07.2018 р. Позивач стала знов проживати окремо та виїхала до м. Верхівцево Верхньодніпровського району Дніпропетровської області до своїх батьків за вищезазначеною адресою.

В підготовчому судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Пояснивши, що в позовній заяві нею правильно викладені обставини справи. Строк для примирення просить не надавати. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Скиба».

Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав, судові витрати просив розділити порівну.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Між сторонами виникли сімейні правовідносини, пов'язані із розірванням шлюбу.

Судом встановлено, що 16.09.2006 року позивач уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровській області, актовий запис № 136, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

Від період шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому сторони записані батьками дитини .

Судом встановлено, що шлюбні відносини, ведення спільного господарства та спільне проживання сторони припинили з липня місяця 2018 року, що підтверджується позивачем.

Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що між сторонами відсутнє взаємопорозуміння і взаємоповага, стали більш частими сварки за багатьма життєвими обставинами, в результаті чого вони стали проживати окремо та зробило неможливим збереження шлюбних стосунків, що також підтверджується сторонами.

Між сторонами вже припинялись шлюбні відносини та робилася спроба відновлення сімейних відносин, яка не дала результатів.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, сторони проживають окремо одне від одного та не підтримують шлюбні відносини і не бажають їх поновлювати. З чого суд робить висновок, що у сторін було достатньо часу для прийняття зваженого рішення про продовження перебування в шлюбі. За даних обставин суд вважає за можливе прийняти рішення про розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини.

Дане рішення приймається судом у відповідності із способом захисту обраним позивачем та передбаченим нормами Сімейного кодексу України.

Після розірвання шлюбу суд відповідно до прохання позивачки вважає за можливе залишити прізвище, обране при реєстрації шлюбу - ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Враховуючи, що на утриманні позивачки залишається малолітня дитина, суд вважає за можливе витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану покласти на сторони порівну. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивачки 352.50 грн., на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору так як вбачає вину обох сторін у розірвання шлюбу

На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити,

Шлюб, зареєстрований 16.09.2006 року у відділу реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 136 між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованої за адресою: 2-й пров. Центральний, 10 м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області , ІПН НОМЕР_1 розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище, обране при реєстрації шлюбі - ОСОБА_1

Після набрання рішенням законної сили його копію направити Верхньодніпровському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану покласти на сторони ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованої за адресою: 2-й пров. Центральний, 10 м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області , ІПН НОМЕР_1 в рівних частинах.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованої за адресою: 2-й пров. Центральний, 10 м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області , ІПН НОМЕР_1,- 352 грн., 40 коп., на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського Апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 04.11.2018 року.

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване 05.11.2018 року

Оприлюднене 05.11.2018 року

Дата набрання законної сили 05.12.2018 року