ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/993/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2018 р.

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Іщенко І.М. при секретарі Клисак Н.Г., за участі позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу

В С Т А Н О В И В

В липні 2018 року до суду звернувся ОСОБА_1 із зазначеним позовом до ОСОБА_3, в якому вказав, що відповідачка є його донькою. В червні 2017 року він захворів і не мав змоги себе обслуговувати, маючи господарство, яке складалось з корови та двох биків. 24 липня 2017 року відповідачка звернулась до голови Миколаївської селищної ради за допомогою, так як господарство було занедбане та потребувало прибирання. Наступного дня до нього додому прийшли донька, депутат селищної ради ОСОБА_4 та інші громадяни та вмовили його написати згоду на продаж корови, а гроші від продажі використати для прибирання двору, придбання ліків, на що він погодився і надав дозвіл. В подальшому його господарство донькою та її чоловіком було продано за 35400 грн, але в будинку ніхто не прибирав, ліки не придбались, дозволу на продаж биків він не давав, за ним інколи доглядала сусідка ОСОБА_5 Звернувся до доньки про повергнення коштів за продаж худоби, але вона відмовилась їх повертати. Вважає, що відповідачка не виконала своїх зобовязань за його доглядом та доглядом його майна. Просить стягнути борг в розмірі 35 400 грн, судові витрати покласти на відповідачку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги в повному обсязі, пояснивши, що влітку 2017 року коли він захворів, то надавав згоду своїй доньці ОСОБА_3 в присутності громадян на продаж худоби за умови, що вона гроші витратить на прибирання в дворі по вул. Польова, 42 в с. Миколаївка та купить йому ліки, але відповідачка та її чоловік йому грошей не дали, в будинку не прибиралось, доглядали сусіди. Просить задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, пояснивши, що вона є донькою ОСОБА_1 , який є хворіє, будинок був занедбаному стані, між ними неприязні стосунки, батько мав в господарстві корову та двох бичків. 15 липня 2017 року вона приїхала до батька , так як зателефонувала сусідка і повідомила, що він захворів. Вона викликала швидку, але батько відмовився їхати до лікарні. У звязку із потребою купувати ліки та прибрати подвіря, вона за згодою батька в присутності депутата Миколаївської селищної ради продали корову мешканці села за 15000 грн, частину грошей близько 3000 грн вона віддала його сусідці ОСОБА_5 на прибирання будинку та догляд за батьком, купила медичні ліки, продукти харчування та витратила гроші на інші потреби , заперечує продаж бичків, батько до неї претензій не мав, чому звернувся через рік до суду із вимогою про повернення грошей пояснити не може, просить в позові відмовити.

Представник відповідачки ОСОБА_2 просив відмовити в позовних вимогах в повному обсязі, так як ОСОБА_3 грошей в борг у ОСОБА_1 для особистих потреб не брала, позивач надав добровільно згоду в липні 2017 року на продаж худоби в присутності громадян та депутата Миколаївської селищної ради , кошти були потрачені на його потреби.

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи , суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

В судовому засіданні були встановлені наступні факти та правовідносини.

Позивач ОСОБА_1,06.10. ІНФОРМАЦІЯ_1, являється пенсіонером і проживає за адресою в ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується довідкою ( а.с.8)

Відповідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 24.07.2017 року позивач ОСОБА_1 проживає в антисанітарних умовах, на території будинку смрад, сміття, непотрібні речі, відсутня вода, що загрожує здоровю як ОСОБА_1 та сусідів (а.с.9).

25.07.2017 року позивач ОСОБА_1 надав добровільну згоду в присутності мешканців села та відповідачки на продаж худоби -корови для використання від продажу грошей в придбанні території домоволодіння по вказаній адресі , купівлі ліків для його лікування, вивозу сміття із двору та інші потреби, поклавши вказані обовязки на свою доньку ОСОБА_3, що не заперечувалось в судовому засіданні самим позивачем і підтверджується письмовою згодою позивача від 25.07.2017 року до голови Миколаївської селищної ради та поясненнями свідків ( а.с.4, 43).

В судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виникли боргові зобовязання і що саме відповідачка отримувала саме в борг в липні 2017 року від позивача грошові кошти в розмірі 35 400 грн для особистих потреб, відсутні будь-які розписки та письмові зобовязання укладені між сторонами.

Так, свідок ОСОБА_4 в суді пояснив, що він є депутатом Миколаївської селищної ради і позивач в його присутності в липні 2017 року надавав письмову та усну згоду своїй дочці ОСОБА_3 на продаж худоби і розпорядження грошима , про боргові зобовязання між батьком та донькою йому нічого невідомо.

Свідок ОСОБА_5 в суді не підтвердила боргові зобовязання між сторонами, пояснивши суду , що позивач повинен їй грошові кошти в розмірі 4400 грн за мішки із зерном які він в неї взяв влітку 2017 року і вона сподівається на навернення коштів разі задоволення позовних вимог. Не заперечувала, що відповідач надавала їй грошові кошти для прибирання за будинком позивача та догляд за ним.

Свідок ОСОБА_6 в суді не підтвердив боргові зобовязання між сторонами, пояснивши суду , що позивач влітку 2017 року в його присутності добровільно надавав дозвіл на продаж худоби своїй дочці ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що відповідачка ОСОБА_3 в 2017 році допомагала батькові і привозила йому продукти харчування, але вона особисто не була очевидцем продажу худоби і про борг відповідачки перед батьком їй нічого не відомо.

Таким чином, позивач та свідки не підтвердили в суді боргові грошові зобовязання відповідачки перед позивачем і відсутні також інші докази, а саме ті обставини, що ОСОБА_3 заборгувала перед ОСОБА_1 грошові кошти на загальну суму 35 400 грн, так як позивач добровільно надавав згоду на продаж худоби і боргових зобовязань сторони між собою не укладали.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи до уваги, що позивач ОСОБА_1 не довів в суді ті обставини, на які він посилається, тому йому слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Приймаючи до уваги, що позивачу відмовлено в повному обсязі, вимоги позивача про стягнення витрат із відповідача задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 76, 81, 89, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

В позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу відмовити.

Рішення може бути оскаржено позивачем на протязі 30 днів до Дніпровського апеляційного суду з дня проголошення.

Суддя: ОСОБА_8