ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7684/18
провадження № 2/753/5109/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2018 р. Дарницький районний суду м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_2,

відповідач: ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини,

В С Т А Н О В И В:

27.04.2018 ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2, позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі по тексту - ОСОБА_3, відповідач, разом - сторони) про стягнення аліментів на своє утримання в розмірі ? частки від його заробітку.

Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.05.1988 по 12.08.2017. Під час перебування у шлюбі позивачу була встановлена друга група інвалідності внаслідок загального захворювання. На теперішній час позивач не працює, отримує пенсію за віком в розмірі 2 243,40 грн., інших джерел доходів не має. У листопаді 2017 р. позивач перенесла операцію по заміні суглоба, потребує подальшого лікування, але її матеріальне становище є вкрай нужденним, і вона потребує матеріальної допомоги від колишнього чоловіка. Відповідач є працездатною особою, працює в ПП «Дніпро Сервіс» і може надавати матеріальну допомогу.

У відзиві відповідач виклав заперечення на позов та обґрунтував свою позицію такими аргументами.

Отримуваний позивачем розмір пенсії перевищує встановлений законом прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, а відтак відсутні передбачені ст. 75 Сімейного кодексу України підстави для стягнення аліментів на її утримання.

Позивачем не надано доказів, що втрата нею працездатності є наслідком протиправних дій відповідача.

За медичними показаннями позивач може працювати у спеціально створених умовах, проте нею не надано доказів, що їй відмовлено у працевлаштуванні.

Позивач отримує додатковий дохід в розмірі 3 000 грн. від здачі в оренду однієї з кімнат у квартирі.

Сукупний місячний дохід позивача становить 5 243,40 грн., натомість заробітна плата відповідача з урахуванням утримуваних податків складає 3 695 грн. ? частину вказаної суми відповідач передає позивачу в якості оплати комунальних послуг за належну йому частину квартири, іншу ? частину витрачає на проїзд та утримання своєї матері, який 91 рік. Залишок коштів в розмірі 1 847 грн. відповідач витрачає на проїзд та харчування.

Позивач у відповіді на відзив зазначає таке.

З огляду на рівень заробітних плат за вакансією «різноробочі» з досвідом роботи як у відповідача, неофіційний розмір його заробітної плати в 4-5 разів перевищує його офіційну заробітну плату.

Інформація про те, що позивач здає житло в оренду, а відповідач регулярно надає кошти на сплату комунальних платежів, не відповідає дійсності.

У матері відповідача у власності є три земельні ділянки в с. Люберці Бориспільського району загальною площею 4 га, які вона здає в оренду, отримуючи орендну плату у грошовому та натуральному виразі.

На даний час стан здоров'я позивача дуже поганий, їй важко рухатись, вона не може довго сидіти, а тому не може знайти додаткові засоби для життя.

Зважаючи на необхідність витрачати кошти на лікування та комунальні платежі, у позивача не залишається коштів на харчування. Розмір її забезпечення значно нижчий за прожитковий мінімум.

Позивач стоїть у черзі на отримання соціального ендопротезу для другої операції по заміні кульшового суглобу.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Сторони з 06.05.1988 по 12.08.2017 перебували у зареєстрованому шлюбу (а.с. 5, 7).

З 18.04.2016 позивачу встановлено другу групу інвалідності довічно (а.с. 4).

Медична документація ОСОБА_2 свідчить про те, що вона страждає на низку серйозних хронічних захворювань, серед яких правосторонній коксартроз, який призвів до ураження опорно-рухового апарату, що і стало причиною інвалідності.

Відповідно до положень ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю І, ІІ чи ІІІ групи.

Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписом ч. 1 ст. 76 цього Кодексу розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу.

Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу (ч. 2 ст. 76 Сімейного кодексу України).

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов'язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення.

Таким чином, право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Таку правову позицію сформулював Верховний Суд України у постанові від 13.04.2016 (справа № 6-3066цс15), прийнятій за результатами розгляду справи з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції ст. 75 Сімейного кодексу України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

З позовної заяви вбачається, що позивач отримує пенсію за віком в розмірі 2 243,40 грн.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено на 2018 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, який становить: з 01.01.2018 - 1 3732 грн., з 01.07.2018 - 1435 грн., з 01.1ё2.2018 - 1 497 грн.

Отже зважаючи на те, що позивач отримує пенсію в розмірі, що забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні ч. 4 ст. 75 СК України.

За таких обставин правові підстави для задоволення позову ОСОБА_2 відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя:

Повне судове рішення складене 01.11.2018.