№ 336/6764/18
пр.№ 2/336/540/2018
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2018 року м. Запоріжжя
Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Суркова В.П., розглянувши цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Довіра та Гарантія» звернулося до суду з позовом про солідарне стягнення страхового відшкодування в порядку регресу.
У позові зазначено, що 07.09.2016 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 1380/16-Т/ЗП1, за умовами якого страхова компанія взяла на себе зобовязання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення транспортного засобу автомобіля «Volvo» XC70, державний номер НОМЕР_1 внаслідок дорожньо транспортної пригоди.
09.09.2016 року на автошляху Харків-Сімферополь сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volvo» XC70, державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, сидельного тягача DAF FT XF105.460, та автомобіль «ЗАЗ 110247», державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1
Внаслідок даної ДТП транспортний засіб «Volvo» XC70, державний номер НОМЕР_1 пошкоджено.
25.07.2017 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір № 25/07/2017 про відступлення прав вимоги, за умовами якого до останнього перейшло право вимоги відшкодування у порядку регресу по договору наземного страхування № АЕ/7162660.
Оскільки страхова компанія ПрАТ «ВУСО» відшкодувала шкоду в розмірі 49 000,00 грн., а позивач набув право вимоги у відповідності до договору про відступлення права вимоги, просили в порядку регресу стягнути з ОСОБА_1, як з особи з вини якого сталася дорожньо-транспортна пригода та власника транспортного засобу ОСОБА_2 зазначену суму.
Ухвалою суду від 20.12.2018 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі в загальному порядку, підготовче судове засідання призначено на 18.01.2018 року.
18.01.2018 року розгляд справи відкладено на 13.03.2018 року на підставі ч. 2 ст. 223 ЦПК України через неявку відповідача.
13.03.2018 року розгляд справи відкладено у звязку з тим, що суддя перебувала на лікарняному.
Ухвалою суду від 30.04.2018 року розгляд справи відкладено на 22.06.2018 року на підставі ч. 2 ст. 223 ЦПК України через неявку відповідача.
В судове засідання, призначене на 22.06.2018 року, учасники справи не зявилися, причини неявки не повідомили, розгляд справи відкладено на 25.09.2018 року.
Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Також представником позивача надано відповідь на відзив відповідача ОСОБА_2
Відповідач ОСОБА_1, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не зявився повторно, причини неявки не повідомив.
Відповідач ОСОБА_2 теж у судове засідання не зявився, подав відзив на позов, просив відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з нього суми страхового відшкодування у розмірі 49 000 грн., оскільки страхова подія сталася не з його вини.
За згодою представника позивача і у відповідності до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи.
В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. з наступних підстав.
Судом встановлено, що 09.09.2016 року на 292 км + 573 м автошляху Харків-Сімферополь з вини водія ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено автомобіль «Volvo» XC70, державний номер НОМЕР_1, належній ОСОБА_4 що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.10.2016 року (а.с.7).
28.01.2016 року між ПрАТ «СК «ВУСО» і ОСОБА_2, як власником транспортного засобу ЗАЗ 110247, д.н.з. НОМЕР_3, був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/7162660 (а.с.10). На момент дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 09.09.2016 року, зазначеним транспортним засобом керував ОСОБА_1, тобто цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО» за полісом № АЕ/7172660.
07.09.2017 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» і ОСОБА_3 був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №1380/16-Т/ЗП1, згідно з яким цивільно-правова відповідальність осіб, повязана з експлуатацією транспортного засобу «Volvo» XC70, державний номер НОМЕР_1, застрахована.
25.07.2017 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір № 25/07/2017 про відступлення прав вимоги, за умовами якого до останнього перейшло право вимоги відшкодування у порядку регресу по договору наземного страхування № АЕ/7162660.
Згідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди на то боржника.
Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно до ч.1 ст. 1078 ЦК України Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ч.1 ст. 1080 ЦК України Договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження
В силу ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Приписами ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
За ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення водієм автомобіля «ЗАЗ 110247», державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 п. 13.1 Правил дорожнього руху, сума страхового відшкодування у розмірі 49 000 грн. підлягає стягненню лише з відповідача ОСОБА_1, бо саме він несе майнову відповідальність за шкоду, завдану позивачу.
У відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір.
Керуючись ст. 993, ч. 1 ст. 1166, ч. 2 ст. 1187, ч. 1 ст. 1191 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265, 280-282, 352, 354 ЦПК України,
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Довіра та Гарантія» задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини позову відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи
Суддя В.П. Суркова