Справа № 615/737/18
Провадження № 2/615/358/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2018 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Логвінова А.О.,

за участю секретаря судового засідання - Партоли О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Валківського районного суду Харківської області цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк"

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі по тексту позивач, ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулось до Валківського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту відповідач, ОСОБА_1В.), в якому просить стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.03.2006 року у розмірі 31117,59 грн., що складається з заборгованості за кредитом 3983,25 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 25176,36 грн., штрафу (фіксованої частини) 500,00 грн., штрафу (процентної складової) 1457,98 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 30.03.2006 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" та ОСОБА_1 укладено договір № б/н, у відповідності до умов якого остання отримала кредит у розмірі 4000,00 грн., зі сплатою 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов договору ОСОБА_1 зобов'язалась щомісяця та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості та процентів за користування кредитом.

В порушення умов кредитного договору від 30.03.2006 року про належне, повне і своєчасне виконання зобов'язань, ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, не сплачувала щомісячні платежі, в результаті чого станом на 31.03.2018 року ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 31117,59 грн., що складається з заборгованості за кредитом 3983,25 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 25176,36 грн., штрафу (фіксованої частини) 500,00 грн., штрафу (процентної складової) 1457,98 грн.

Представник позивача у судове засідання не зявився. Надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не зявилася. Через канцелярію суду подала заяву, в якій просила застосувати передбачені законом наслідки спливу позовної давності, у задоволені позову відмовити та розглядати справу за її відсутності.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 30.03.2006 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк", та ОСОБА_1 укладено договір № б/н, у відповідності до умов якого остання отримала кредит у розмірі 4000,00 грн., зі сплатою 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 9).

Відповідно до довідки наданої позивачем, між банком та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: 974601, що відкрита 30.03.2016 року, терміном дії до 03.2013 року (а.с. 39 зворот).

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

З вищевикладеного випливає, що зобов'язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов'язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно п.п. 6.5., 6.6. Умов та правил надання банківських послуг (надалі Умови), позичальник зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором.

У разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), виплаті винагороди банку.

З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 30.03.2006 року, станом на 31.03.2018 року, вбачається, що заборгованість за кредитом становить 3983,25 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 25176,36 грн., штраф (фіксованої частини) 500,00 грн., штраф (процентної складової) 1457,98 грн. При цьому, заборгованість по процентам за користування кредитом, що розрахована за період до закінчення строку дії кредитного договору, становить 10597,66 грн., а за період з 03.2013 року та по 31.03.2018 року становить 14578,70 грн. (а.с. 6-8).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 здійснила останнє погашення заборгованості за кредитним договором 05.12.2008 року.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята цієї статті).

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 14580,91 грн., що складається з: заборгованості за кредитом 3983,25 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом за період строку дії кредитного договору - 10597,66 грн., сплив, в тому числі щодо останнього щомісячного платежу зі сплати процентів, оскільки останнє погашення заборгованості за кредитним договором здійснено відповідачем 05.12.2008 року, строк дії договору закінчився 03.2013 року, в той час як позивач звернувся із вказаним позовом до суду 15.05.2018 року, що в свою чергу є підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині.

Позовні вимоги в частині стягнення заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 03.2013 року та по 31.03.2018 року у розмірі 14578,70 грн., також задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відтак, у межах строку кредитування до 03.2013 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами. Починаючи з 03.2013 року, відповідач мав обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12.

Що стосується застосування передбачених законом наслідків спливу позовної давності в частині даних позовних вимог, суд з цього приводу зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

З вищевикладеного випливає, що позовна давність може бути застосована лише щодо вимог про захист прав або інтересів. Оскільки після спливу строку кредитування у позивача було відсутнє право нараховувати проценти за кредитом, то до вимоги позивача про стягнення таких процентів позовна давність не може бути застосована.

Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (частина перша статті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті).

Згідно п. 8.6. Умов, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених даним договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 30.03.2006 року, станом на 31.03.2018 року, вбачається, що банком, у відповідності до п. 8.6. Умов, нараховані штраф (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн. та штраф (процентна складова) у розмірі 1457,98/ грн.

У відповідності до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Відтак, стягнути неустойку можна лише у межах спеціальної позовної давності.

Згідно з частиною першою статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу.

У постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13 Верховний Суд України, аналізуючи приписи статей 266 і частини другої статті 258 ЦК України, дійшов висновку, що можливість стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається у межах позовної давності за основною вимогою з дня (місяця), з якого вона нараховується.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, зокрема, про стягнення неустойки.

Позовна вимога про стягнення неустойки може бути додатковою як до вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, так і до вимоги про стягнення процентів за кредитом.

Як вже було встановлено, позивачем щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом пропущений строк позовної давності, у звязку з чим, оскільки після спливу визначеного договором строку кредитування право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося, то спливла і позовна давність за вимогою про сплату процентів за цим кредитом.

Оскільки позовна давність до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової його вимоги про стягнення з відповідача штрафу та пені. Відтак, не може бути стягнута неустойка, нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена.

Крім того, оскільки право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування, то необґрунтованою є вимога позивача про стягнення неустойки нарахованої на проценти, розраховані за період з 03.2013 року по 31.03.2018 року.

Таким чином, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором б/н від 30.03.2006 року у розмірі 31117,59 грн.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 259, 264-265, 268, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Харківського апеляційного суду або через Валківський районний суд Харківської області.

Позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк", місцезнаходження: м. 01001, Київ, вул. Грушевського, 1-Д, .

Відповідач ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання: 63002, Харківська область, м. Валки, вул. Скіфська, 83; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1.

Суддя А.О. Логвінов