Справа № 234/848/18
Провадження № 2/234/1201/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року м. Краматорськ

Суддя Краматорського міського суду Донецької області Михальченко А.О.,

секретар судового засідання Вербовецька Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Краматорську Донецької області

цивільну справу №234/848/18

Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк»

до

ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_1

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

25.01.2018 ПАТ КБ «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява вмотивована тим, що ОСОБА_1 у порушення ст.1049, ст. ст. 610, 611 ЦК України не виконує свої зобовязання за кредитним договором від 29.08.2012, а отже у неї виникла заборгованість. Просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість у сумі, що станом на 19.12.2017 становить 49 661,51 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 22 578,75 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 8780,84 грн., заборгованість за пенею та комісією 15460,90 грн., а також штрафи: штраф (фіксована частина) в сумі 500,00 грн., штраф (процентна складова) в розмірі 2341,02 грн.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 13.02.2018 року по справі відкрите спрощене позовне провадження та відповідачу надано строк для подання відзиву на позов.

Відповідач своїм процесуальним правом не скористався, відзив на позов не подав.

Ухвалою від 22.03.2018 розгляд справи продовжено за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнала та зазначила, що 17.11.2016 року невідома особа шахрайським шляхом заволоділа коштами в сумі 23 288,30 грн., які зняті з картки «ПриватБанк», що належить відповідачці. Відомості про злочин внесені до ЄРДР 22.11.2016 за №0003513. Після того, як їй стало зрозуміло про викрадення коштів, остання звернулась до ПАТ КБ «Приватбанк» на гарячу лінію «3700» із аудіо заявою за номером №9272527 та №10945330, а також в правоохоронні органи. За таких обставин, вважає, що позов задоволенню не підлягає та просила відмовити в його задоволенні.

Всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст.ст.1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

У судовому засіданні встановлено, що 29.08.2012 року ОСОБА_1, підписавши заяву, погодилася з тим, що ця Заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг. За вказаним договором, як вказує позивач, позичальнику встановлювався кредитний ліміт на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

З показань ОСОБА_1, вбачається, що 17.11.2016 року позивачці ОСОБА_1 зателефонував невідомий чоловік, представившись працівником ПриватБанку, та розмовляючи з нею діловою мовою, запропонував збільшити кредитний ліміт, від цієї пропозиції позивач відмовилася. Позивач не повідомляла номер своєї картки та секретний номер CVV2 коду картки. Пізніше чоловік попросив повідомити номер, який прийшов в смс-повідомленні, щоб зробити відмову від збільшення кредитного ліміту, та наступний код на зменшення відсотка. Смс-повідомлення вона отримала з номеру ПриватБанку 10060 і це стало наслідком того, що позивач повідомила код із смс. 22.11.2016 звернулася до банку з метою зняти гроші із картки та побачила, що грошей на картці немає. Відразу звернувшись до працівника банку вона дізналася, що 17.11.2016 , що з її картки зняли пятьма платежами переказами кредитні кошти, всього в сумі 23 288,30 грн.

Викладені обставини підтверджуються також та копією виписки з карткового рахунку.

Отже, з рахунку позивача були списані кошти в сумі 5047,00грн., 5026,40 грн., 5016,10 грн., 5005,80 грн. та 3193,00 грн.

Після цього позивач відразу зателефонувала на гарячу лінію ПриватБанку, повідомила про шахрайські дії відносно неї та заблокувала картковий рахунок. В той же день 22.11.2016 року вона звернулась з заявою до правоохоронних органів в м. Краматорську.

Відповідно до витягу з ЄРДР №0003513 від 22.11.2016 року відомості про злочин за заявою ОСОБА_1, були внесені до реєстру досудових розслідувань.

Згідно з п.1.1.2.1.12 Умов та правил клієнт зобовязаний вживати заходів щодо запобіганню втрати (викрадення) карт, персонального ідентифікаційного номера, або інформації, нанесеної на карту і магнітну смугу; клієнт зобовязаний підтримувати в актуальному стані номер свого мобільного телефону та інші контактні дані, наявні в розпорядженні банку.

При розгляді справи не встановлено, що карта ОСОБА_1 була втрачена чи викрадена, або іншим способом вибувала з володіння та користування ОСОБА_1

Відповідно до п.1.1.2.1.13 Умов та правил ОСОБА_1 проінформувала банк та правоохоронні органи про факт незаконного використання картки.

Результати службового розслідування по вказаному факту представник ПАТ КБ «ПриватБанк» не повідомив ОСОБА_1

ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав суду результати службового розслідування щодо списання грошових коштів з рахунку позивача 17.11.2016 року.

Згідно з ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п.9 розділу УІ Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління НБУ від 05.11.2014 року №705 (в редакції на вересень 2016 року), користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного предявлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеної в постанові від 13.05.2015 року у справі №6-71цс15 не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, відсутні підстави для цивільно-правової відповідальності позичальника.

З показань ОСОБА_1, вбачається, що вона не повідомляла жодній особі номер картки, не переказувала нікому CVV код своєї картки, не реєструвалася в системі LiqPay та не порушила жодний з пунктів Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач дійсно повідомила CMC-код особам, що їй телефонували, але в Умовах та правилах надання банківських послуг такої заборони не має, зі сторони позивача не вжито жодних інформативних чи інших заходів, в тому числі й з тексту СМС-повідомлення, що передача цього коду може зашкодити позивачу як клієнту.

Провівши аналіз норм матеріального права в системному зв'язку із встановленими по справі фактичними обставинами, суд дійшов висновку, що позивач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування доводів відповідача, не довів, що відповідач, як володілець та користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до її карткового рахунку чи надала інформацію про номер картки, CVV2 коду картки, що дало змогу ініціювати платіжні операції.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 76, 141, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» (, рах.№3111, МФО 305299, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.50) до ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1; АДРЕСА_1) про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст складений суддею 05.11.2018.

Суддя Краматорського міського суду ОСОБА_3