Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Астахової О.О.,

при секретарях: Неділько Л.Л., Томіленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся із позовом до суду в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь борг у розмірі 5 237 грн. 13 коп.

Обгрунтовуючи вимоги тим, що на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні ПФ України в м. Києві перебуває ОСОБА_1, яка отримує пенсію за віком призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Після проведення перевірки було встановлено, що відповідач не подала до Управління відомості про те, що вона була зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності, що впливає на розмір призначеної пенсії, у зв'язку з чим виникла переплата пенсії за період з 24.10.2015 року по 08.11.2016 року у розмірі 5 237 грн. 13 коп.

14.02.2017 року відповідачу було направлено лист, в якому вона запрошувалась до Управління з метою досудового врегулювання спору по даному питанню та сплати нею суми боргу в добровільному порядку, проте даний лист було проігноровано відповідачем, що змушує позивача звернутись із даним позовом до суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 червня 2018 року замінено позивача Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві правонаступником Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві у цивільній справі за позовом Лівобережного об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

У судовому засіданні представник позивача - Панасюк Н.К. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Пояснила, що відповідно до ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог та просила відмовити у їх задоволенні в повному обсязі з підстав наведених у письмових поясненнях.

Зокрема зазначила, що з 2003 вона отримала свідоцтво про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності та зареєструвалась в Пенсійному фонді Україні та в органі податкової інспекції.

Також пояснила, що її діяльність як фізичної особи-підприємця припинено в листопада 2016 року, хоча вона вважала її припиненою з 2006 року, коли надійшло повідомлення з податкової інспекції про необхідність припинення діяльності через відсутність показників її здійснення.

Оскільки жодних питань щодо її підприємницької діяльності з 2006 року не виникало, то в жовтні 2015 року відповідач подала заяву до Пенсійного фонду України про призначення пенсії за віком як непрацюючий пенсіонер.

25 лютого 2017 року зі змісту листа Лівобережного об'єднаного управління ПФ України в м. Києві їй стало відомо про те, що вона зареєстрована як приватний підприємець, однак рахувалась як непрацюючий пенсіонер, у зв'язку з чим у неї виник борг у розмірі 5 237 грн. 13 коп., який необхідно повернути.

ОСОБА_1 вважає, що обов'язок по перевірці даних щодо її реєстрації як фізичної особи-підприємця покладено на позивача, проте з 2015 року Управлінням не було перевірено даних відомостей, а з її боку не було зловживання або подання недостовірних даних.

За таких обставин просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 16 березня 2010 року ОСОБА_1 звернулась до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення/перерахунок пенсії, в якій просила призначити їй пенсію за віком, як непрацюючому пенсіонеру відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 11).

Відповідно до пам'ятки пенсіонеру, з якою відповідач ознайомлена 16 березня 2010 року, ОСОБА_1 зобов'язувалась своєчасно протягом 10 днів повідомляти Управління пенсійного фонду про обставини, що можуть вплинути на її пенсійне забезпечення (а.с. 10).

Згідно протоколу №62156 від 21 квітня 2010 року ОСОБА_1 з 01 березня 2010 року була призначена пенсія за віком, як непрацюючому пенсіонеру відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 4).

Разом з тим, при зверненні до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії як непрацюючому пенсіонеру, відповідач була зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте зазначила недостовірні дані, що вона не є суб'єктом підприємницької діяльності.

За даними відомостей з реєстру страхувальників ОСОБА_1 з 13 лютого 2003 року по 09 листопада 2016 року була зареєстрована як фізична особа-підприємець (а.с. 5-7).

На підставі розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києва № 535 від 06 лютого 2017 року, Лівобережному об'єднаному управлінню ПФ України в м. Києві запропоновано вирішити питання про утримання переплати пенсії пенсіонера ОСОБА_1 за період з 24 жовтня 2015 року по 08 листопада 2016 року в сумі 5237,13 грн. у зв'язку з працевлаштуванням (а.с. 8).

14 лютого 2017 року позивач на адресу відповідача направив лист щодо добровільної сплати переплати пенсії у розмірі 5237,13 грн. та попереджено, що у разі невиконання даної вимоги переплата пенсії буде стягнута шляхом утримання 20% пенсії до повного погашення заборгованості (а.с. 9).

ОСОБА_1 протягом 2017 року неодноразово зверталась до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві із заявою щодо вирішення питання по виниклій переплаті пенсії (а.с. 51, 55, 58).

Відповідно до листа ГУПФ України у м. Києві від 03 травня 2017 року №9767/02 Лівобережному об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві запропоновано скасувати рішення про утримання переплати пенсії заявниці ОСОБА_1 та утримані кошти повернути в травні 2017 року (а.с. 61).

23 травня 2017 року на адресу відповідача Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві направило листа зі змісту якого убачається, що підстав для відмови утримання переплаченої пенсії не має, а тому у разі незгоди із рішенням Управління роз'яснено право на його оскарження у судовому порядку (а.с. 59-60).

У судовому засіданні відповідач пояснила, що підприємницьку діяльність вона не здійснювала з моменту її реєстрації у 2003 році та доходів не отримувала, а тому вважала, що податковими органами припинено її підприємницьку діяльність у зв'язку із неподанням податкових декларацій та документів фінансової звітності.

Приховування ОСОБА_1 інформації, що вона зареєстрована як фізична особа-підприємець призвело до безпідставного нарахування їй пенсії, як непрацюючому пенсіонеру

Відповідно до частини 3 Порядку повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21.03.2003, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15.05.2003 № 374/7695 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду № 25-3 від 25.11.2014), суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку.

Згідно із ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Разом з тим, відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Пунктом 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" передбачено, що, виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін, та, враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Виходячи із аналізу ст. 1215 ЦК України, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч.1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Частиною 2 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Відповідно до п. 2.5. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, у разі працевлаштування (навчання) особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів надається органу, що призначає пенсію, довідка про прийняття на роботу (навчання).

Крім того, відповідно до п. 2.21 Порядку у разі працевлаштування (початку діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) після призначення пенсії особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, про дату працевлаштування (початок діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), вид зайнятості (укладення трудового договору, цивільно-правового договору, реєстрація як фізичної особи - підприємця, провадження незалежної професійної діяльності) шляхом подання заяви.

Таким чином, відповідач зобов'язана була повідомити Управління про факт свого працевлаштування.

Як встановлено судом, відповідачем було здійснено переплату пенсії відповідачу з причини недобросовісності набувача грошових сум.

Приймаючи до уваги пояснення представника позивача, які узгоджуються із дослідженими у справі доказами, враховуючи, що її доводи не спростовані відповідачем у судовому засіданні, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог щодо факту неповідомлення ОСОБА_1 про її реєстрацію як фізичної особи-підприємця при зверненні із заявою до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про призначення пенсії за віком.

Враховуючи викладене, вимоги діючого законодавства, недобросовісну поведінку одержувача коштів ОСОБА_1, доведеність позивачем того факту, що перерахування пенсії сталося з причин, пов'язаних із зловживанням з боку пенсіонера, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12-13, 141, 206, 258-259, 265, 268, 280-281, 284, 289, 352-355 ЦПК України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», суд,-

у х в а л и в:

Позов Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві борг у розмірі 5 237 (п'ять тисяч двісті тридцять сім) грн. 13 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Cуддя О.О. Астахова

Повний текст рішення суду виготовлено 25 жовтня 2018 року.