Справа № 296/4013/18
УХВАЛА

"23" жовтня 2018 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Маслак В.П., розглянувши матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

02.05.2018р. позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором № 357 від 12.06.2008 в сумі 7 648 388,60 грн., звернути стягнення на майно, яке належить останній.

В позовній заяві ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_2 просив також відстрочити сплату судового збору за подання позовної заяви до ухвалення рішення у справі.

Розглядаючи заявлене позивачем клопотання, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Приписами ст.8 Закону України «Про судовий збір» врегульовано питання щодо відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати

Так, ч.1 ст.8 вказаного вище Закону визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоровю.

Отже, вказаною нормою визначено, що відстрочення, розстрочення та звільнення від сплати судового збору є правом , а не обов»язком суду.

Також, проаналізувавши приписи вище вказаної норми, приходжу до висновку, що законодавцем визначено коло осіб, яким може бути відстрочено, розстрочено сплату судового збору або звільнено від його сплати, а саме позивачі фізичні особи.

Таким чином, ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_2 не є особою, на яку розповсюджуються приписи ст.8 Закону України «Про судовий збір», в звязку з чим в задоволенні заявленого клопотання про відстрочення сплати судового збору - слід відмовити.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановлено, що дана позовна заява подана без додержання вимог, викладених у ст. 175 ЦПК України.

Згідно вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до п.6 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру, якщо така вимога пред'явлена після вирішення вимоги про виконання основного зобов'язання (стягнення заборгованості тощо). Вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави, пред'явлена до звернення до суду з вимогою про виконання основного зобов'язання, оплачується судовими збором як вимога майнового характеру. При цьому ціна позову визначається розміром виконання, на яке претендує заставодержатель за рахунок заставленого майна.

З огляду на те, що в матеріалах справи відсутні відомості (докази) про те, що вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки пред'явлена після вирішення вимоги про виконання основного зобов'язання (стягнення заборгованості) , вимога заставодержателя оплачується судовими збором як вимога майнового характеру.

У зв»язку з чим помилковими є посилання позивача , що спір в даній справі є немайновим та сума судового збору складає 1762,00грн.

Отже, в поданій позовній заяві заявлено вимогу майнового характеру на суму 7648388, 60грн.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, за подання до суду позовної заяви сплаті підлягає судовий збір в розмірі 114725,83 грн.

Крім того, п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Натомість, в порушення зазначеної норми позивачем не зазначено ціни позову, хоча позов підлягає грошовій оцінці.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, вважаю, що зазначену позовну заяву слід залишити без руху, та надати позивачу строк для усунення викладених в ухвалі недоліків позовної заяви.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.185 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_2 в задволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Попередити заявника, що у випадку, якщо в зазначений строк недоліки позовної заяви не будуть усунені, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Маслак