справа № 208/4896/18
№ провадження 2-з/208/31/18
УХВАЛА

Іменем України

03 вересня 2018 р. м. Кам'янське

Суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільно нажитого майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільно нажитого майна подружжя.

Позивач ОСОБА_2 надав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на нерухоме майно, а саме на торговий павільйон, загальною площею 12,4 кв.м., який розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське (Дніпродзержинськ), вул.Миру, буд.№ 17Д, що належить на праві власності ОСОБА_4 та заборонити вчиняти певні дії, заборонити іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання.

Свою заяву позивач мотивує тим, що на даний час існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання прийнятого рішення.

Вивчивши матеріали заяви, матеріали цивільної справи, додані до неї документи, суд прийшов до такого висновку.

Згідно до вимог ст.149, ст.150 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обовязку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

У п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчиться, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Позивач у своєму позові просить суд поділити майно, яке було придбане в період шлюбу та є предметом позову.

Так, враховуючи те, що у разі задоволення позову, виконання рішення суду можливе лише шляхом повернення майна позивачу, а тому суд приходить до висновку про необхідність забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно.

На підставі викладеного та керуючись статтями 149-154, 260, 261 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільно нажитого майна подружжя, задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме на торговий павільйон, загальною площею 12,4 кв.м., який розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське (Дніпродзержинськ), вул.Миру, буд.№ 17Д, що належить на праві власності ОСОБА_4 та заборонити вчиняти певні дії стосовно вказаного нерухомого майна.

Відомості сторін:

Позивач ОСОБА_2, адреса: 51900, Дніпропетровська область, м. Камянське, вул.Матросова, буд.№ 33А, кВ.№ 22, ІПН НОМЕР_1.

Відповідачі: ОСОБА_3, адреса: 51900, Дніпропетровська область, м. Камянське, вул.Матросова, буд.№ 33А, кВ.№ 22, ІПН НОМЕР_2.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Похваліта С. М.