Справа № 365/558/18
Номер провадження: 2/365/363/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.10.2018 року смт. Згурівка

Згурівський районний суд Київської області в складі :

головуючого - судді ХИЖНОГО Р.В.

за участю

секретаря судового засідання НОСОВОЇ О.О.

представника позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Згурівського району Київської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2 звернулась до Згурівського районного суду Київської області із вищезазначеною позовною заявою посилаючись на те, що 01 червня 2006 року померла ОСОБА_4, яка була дружиною батька позивачки. Після смерті чоловіка, ОСОБА_4 через похилий вік, стан здоровя та неможливість самостійно себе доглядати переїхала проживати до позивачки, з якою і проживала до дня смерті. Проживали вони як одна сімя, мали спільний побут та бюджет. До складу спадщини померлої ОСОБА_4 входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,8500 га, яка розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Згурівського району Київської області. Земельна ділянка належала ОСОБА_4 на праві власності на підставі державного акту серії Р1 № 286136, виданого та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю від 07 лютого 2003 року № 358. Позивачка спадщину прийняла шляхом постійного проживання із ОСОБА_4 на час її смерті. Позивачці було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку, у звязку із відсутністю доказів спільного проживання із ОСОБА_4 як одна сім'я, а отже й доказів прийняття спадщини. Позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права в досудовому порядку. Враховуючи вищевикладене, позивачка ОСОБА_2І просить суд встановити факт її проживання з померлою ОСОБА_4 однією сімєю, визнати за позивачкою в порядку спадкування за законом право власності на спірну земельну ділянку та не стягувати з відповідача судовий збір.

В підготовчому судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити.

В підготовче судове засідання відповідач ОСОБА_3 сільська рада свого представника не направила, про дату, час і місце розгляду справи сільська рада була повідомлена у встановленому законом порядку, секретар сільської ради ОСОБА_5, як представник відповідача, направила до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи у відсутність представника відповідача, позовні вимоги визнала повністю.

Суд визнав можливим розглядати справу без участі представника відповідача, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та його неявка не перешкоджає розгляду справи.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що добре знайома з позивачкою ОСОБА_2, оскільки вони з одного села. Померла ОСОБА_4 була мачухою позивачки. У 1985 році ОСОБА_4 вийшла заміж за батька позивачки - ОСОБА_7 Після смерті чоловіка, ОСОБА_4 переїхала проживати до позивачки, оскільки була людиною похилого віку та не могла самостійно себе доглядати. До дня смерті ОСОБА_4 прожила разом з позивачкою як одна сімя понад п'ять років, мали спільний побут, бюджет. Позивачка дбала про мачуху, утримувала її, доглядала за нею, а після смерті, поховала за власні кошти.

Свідок ОСОБА_8 надала суду покази, аналогічні показам свідка ОСОБА_6

Дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами встановлено, що ОСОБА_4 на праві власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,8500 га, яка розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Згурівського району Київської області, згідно державного акту серії Р1 № 286136, виданого та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю від 07 лютого 2003 року № 358. Земельна ділянка передана у власність на підставі розпорядження Згурівської райдержадміністрації від 05.11.2002 року № 518 (копія державного акту а.с.13).

Після смерті ОСОБА_4, яка померла 01 червня 2006 року, відкрилась спадщина за законом, до складу якої входить, зокрема і спірна земельна ділянка, що встановлено з копії свідоцтва про смерть (а.с.6).

Спадкова справа до майна померлої 01 червня 2006 року ОСОБА_4 не заводилась, заповіти нею не складались (інформаційні довідки із Спадкового реєстру а.с.24,25).

Батько позивачки ОСОБА_7 та ОСОБА_7 (до шлюбу Хижкова) ОСОБА_9 перебували у зареєстрованому шлюбі з 09 березня 1985 року (копія свідоцтва про народження а.с.10, копія свідоцтва про одруження а.с.11, копія свідоцтва про укладення шлюбу а.с.12).

Позивачці було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку у звязку із ненаданням доказів належності до кола спадкоємців та прийняття спадщини (нотаріальна відмова - а.с.27).

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

В силу ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В силу ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В силу ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

В пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7 передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 116 ЗК України набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

В силу ст. 80 та ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільноправових угод.

Згідно ч.1, ч. 3 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам рівні умови захисту прав власності на землю; захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом застосування інших, передбачених законом, способів.

Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, враховуючи визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю.

На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, враховуючи визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 згідно державного акту серії Р1 № 286136 належала на праві власності земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,8500 га, яка розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Згурівського району Київської області. Земельна ділянка передана у власність на підставі розпорядження Згурівської райдержадміністрації від 05.11.2002 року № 518.

Після смерті ОСОБА_4, яка померла 01 червня 2006 року, єдиним спадкоємцем за законом, яка спадщину у встановленому законом порядку прийняла є позивачка ОСОБА_2, інші спадкоємці відсутні, спадкові права позивачки ніким не оспорюються, спадкова справа до майна померлої не заводилась.

Через відсутність доказів належності до кола спадкоємців та прийняття спадщини, позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права у нотаріуса.

Суд вважає за необхідне, встановити факт проживання позивачки ОСОБА_2 однією сімєю не менше пяти років з ОСОБА_4 до дня її смерті 01 червня 2006 року. Зазначений факт повністю підтверджує зібраними у справі доказами, зокрема, показами свідків. Встановлення даного факту необхідне для підтвердження належності позивачки до кола спадкоємців померлої, а також підтвердження прийняття нею спадщини.

Суд вважає за необхідне, визнати за позивачкою ОСОБА_2 в порядку спадкування право власності на спірну земельну ділянку. Враховуючи клопотання позивачки, суд вважає за можливе не застосовувати ст. 141 ЦПК України та понесені судові витрати залишити за сторонами. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову.

Керуючись ст.ст.80,116,120,126,131,152 ЗК України, ст.ст.1217,1218,1223,1225,1264,1268 ЦК України,

ст.ст.141,142,198,200,206,247,263-265,273,293,315 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Згурівського району Київської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування задовольнити повністю.

Встановити, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала однією сімєю не менше пяти років з ОСОБА_4 до дня її смерті - 01 червня 2006 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителькою с. Семиполки, вул. Красуцького, 5, Броварського району Київської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 01 червня 2006 року, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,8500 га, яка розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Згурівського району Київської області.

Не застосовувати ст. 141 ЦПК України та понесені судові витрати залишити за сторонами.

На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України повернути ОСОБА_2 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею 14.09.2018 року згідно квитанції № 0.0..1 при поданні позову, а саме грошові кошти в розмірі 499 (чотириста дев"яносто девять) гривень 19 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ Р.В. ХИЖНИЙ