Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/1454/18
провадження № 2/650/436/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2018 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого Сікора О.О.,

за участю секретаря Попова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Велика Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої звернувся представник ОСОБА_2 до Новодмитрівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області про встановлення факту прийняття спадщини і визнання права на спадщину,

встановив:

31 серпня 2018 року представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом в якому просить: встановити факт перебування ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, на утриманні ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3; встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, після смерті її матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2; визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на земельну частку (пай) розміром 7,20 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі, що перебувала в колективній власності КСП «Інгулець», підтвердженого сертифікатом серія НОМЕР_1 виданого головою Великоолександрівської районної державної адміністрації 28 серпня 1998 року на ім'я ОСОБА_4, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_3, після якої відкрилась спадщина у виді житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, в тому числі речей особистого вжитку, господарства, предметів побуту тощо та майнове право у виді права на земельну частку (пай) розміром 7,20 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі, що перебувала у колективній власності КСП «Інгулець», підтвердженого сертифікатом серія НОМЕР_1 виданого Головою Великоолександрівської районної державної адміністрації від 28 серпня 1998 року на ім'я ОСОБА_4.

Спадщину в виді особистих речей та предметів побуту позивач прийняла шляхом вступу в управління ними, так як вони з матір'ю проживали за однією адресою більше року внаслідок чого позивач розпорядилась останніми на власний розсуд.

Зважаючи на те, що позивач прийняла спадщину після смерті матері в частині майна вона вважається такою, що прийняла її в цілому, тобто і щодо іншого майна, яким є майнове право на вказану земельну частку (пай), що була набута останньою в порядку прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, як утриманцем, що в свою чергу було обумовлено незадовільним станом здоров'я ОСОБА_3

Оскільки у позасудовому порядку дане питання вирішене не може бути позивач звернувся до суду із відповідними вимогами.

Відзив на позов не подано.

На судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити.

На судове засідання представник відповідача не з'явився, надав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову.

Допитаний на судовому засіданні як свідок ОСОБА_5 пояснив, що він проживає в будинку АДРЕСА_2, тобто був сусідом ОСОБА_4, який проживав по тій самій вулиці в будинку АДРЕСА_1. Останній постійно за життя проживав разом з ОСОБА_3, яку утримував з причини її хворобливого стану. Після смерті діда ОСОБА_3 забрала проживати до себе в м. Кривий Ріг її донька ОСОБА_1 Будинком по колгоспній книзі та усіма речами після смерті її матері вона розпорядилась на власний розсуд.

Допитана на судовому засіданні як свідок ОСОБА_6 пояснила, що ОСОБА_3 проживала разом з дідом в АДРЕСА_1. ОСОБА_3 з 1996 року фактично знаходилась на повному утримуванні діда ОСОБА_4, який займався домашнім господарством та забезпечував бабу усім необхідним. Утримування здійснювалось з причини сильної хвороби ОСОБА_3 від якої та померла. Однак до її смерті, у 1998 році помер ОСОБА_4, у зв'язку з чим донька забрала мати до себе в м. Кривий Ріг де та і померла. Донька її похоронила та розпорядилась усім наявним майном.

Заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків, дослідивши письмові докази, перевіривши наведені сторонами обставини, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4, що підтверджується актовим записом № 10 зробленим 12 вересня 1998 року Новодмитрівською сільською радою Великоолександрівського району Херсонської області.

На момент смерті йому належало право на земельну частку (пай) розміром 7,20 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі, що перебувала в колективній власності КСП «Інгулець», підтвердженого сертифікатом серія НОМЕР_1 виданого головою Великоолександрівської районної державної адміністрації 28 серпня 1998 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3, що підтверджується актовим записом № 1545 зробленим 13 листопада 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Центрально-Міської районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Відповідно до актового запису про народження № 519 складеного 09 вересня 1949 року Високопільським районним ЗАГСом ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_8 та ОСОБА_3

Відповідно до відомостей зазначених в особовому рахунку НОМЕР_2 погосподарської книги щодо будинку АДРЕСА_1 за вказаною адресою проживали ОСОБА_3 (голова господарства) та ОСОБА_4 (чоловік), які були зняті з обліку з причини смерті.

Відповідно до довідки Новодмитрівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області від 17 жовтня 2018 року № 592 ОСОБА_3 постійно проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1.

Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності.

Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до пунктів чотири та п'ять Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки, відповідно до пункту першого Прикінцевих та перехідних положень ЦК цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року, а спадщина після ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відкрилася до вказаної дати та до 01 липня 2003 року спірні правовідносини врегульовані нормами ЦК УРСР.

Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відповідно до статті 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до частини першої статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до статті 531 ЦК УРСР до числа спадкоємців за законом належать також непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Відповідно до статті 533 ЦК УРСР предмети звичайної домашньої обстановки і вжитку переходять до спадкоємців за законом, які проживали спільно з спадкодавцем, незалежно від їх черги і спадкової частки, якщо вони проживали з спадкодавцем до його смерті не менше одного року.

Відповідно до статті 535 ЦК УРСР неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка).

Відповідно до статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 561 ЦК УРСР свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що особа може набути право на спадкове майно за таких умов: вона відноситься до кола спадкоємців визначених законом; нею прийнято спадщину у встановленому законом порядку; спадкодавець на момент смерті мав власність або права, які не припинилися у зв'язку зі смертю. Крім того, у разі перебування особи у статусі утриманця він вважається таким, що прийняв спадщину за самим фактом смерті спадкодавця - утримувача, за умови, якщо не відмовився від спадщини у визначений законом строк.

Суд встановив, що ОСОБА_3 перебувала на утриманні ОСОБА_4, а отже перша є спадкоємцем за законом після смерті другого, а значить, за умови відсутності спадкоємців першої та другої черги, а також інших осіб, які мають право на спадкування, прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 у виді права на вказану земельну частку (пай), що свідчить про віднесення вказаного права до спадкової маси, яка залишилась після смерті матері позивача.

Вказані обставини щодо утримування підтверджуються: фактом постійного проживання вказаних осіб як членів сім'ї за однією адресою в будинку, який знаходився у повному господарському віданні ОСОБА_3 (витяг з особового рахунку, покази свідків), фактом смерті останньої від ішемічної хвороби серця (свідоцтво про її смерть), нездатності ОСОБА_3 самостійно себе забезпечувати (покази свідків), та здатності на таке забезпечення з боку ОСОБА_4 (покази свідків).

Покази свідків та наведені докази узгоджуються між собою, адже з них видно, що ОСОБА_4 помер у с. Новопавлівка, тобто за місцем спільного проживання з ОСОБА_3, остання померла в м. Кривий Ріг, тобто за місцем проживання її доньки (позивача). В особовому рахунку вказані особи по відношенню один до одного визначені як сім'я.

В свою чергу, позивач, як спадкоємець першої черги за законом прийняла спадщину після смерті матері шляхом вступу в управління вказаним будинком, який за погосподарською книгою належав померлій та предметами звичайної домашньої обстановки і вжитку, які знаходились за місцем проживання матері, яка проживала разом з донькою в м. Кривий Ріг.

Оскільки спадщина може бути прийнята лише в цілому, а до складу спадщини належить також заявлене позивачем право, яке є предметом спору, слід визнати факт прийняття останньою спадщини у виді права на земельну частку (пай) в порядку прийняття спадщини за законом, врахувавши при цьому також, що позивач не відмовилась від спадщини у встановлені законом строки та інші спадкоємці першої черги за законом відсутні.

Слід також зазначити, що заявлений факт перебування померлої на утриманні та прийняття спадщини донькою після смерті матері не заперечуються відповідачем, що в силу частини першої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України) не підлягає доказуванню.

Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин.

Увалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача, яка прийняла спадщину у виді майнового права, що належало її матері, так і відповідача, який не набув таке право на спірне майнове право у порядку встановленому законом.

Отже, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю, оскільки позивач будучи спадкоємцем за законом прийняв спадщину у встановленому законом порядку після смерті спадкодавця, у виді права на земельну частку (пай), яка належала останньому на момент смерті.

Відповідно до частини першої, пункту першого частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було невизнане неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до компетенції органу місцевого самоврядування, представником відповідача позовні вимоги не заперечувалися та учать відповідного органу обумовлена встановленими законом повноваженнями та особливістю порядку вирішення спорів подібної категорії.

На підставі викладеного, керуючись статтями ст.ст. 12, 13, 209, 259, 263 - 265 ЦПК України та вищенаведеними положеннями цивільного законодавства, Великоолександрівський районний суд Херсонської області

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3) в інтересах якої звернувся представник ОСОБА_2 до Новодмитрівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області (місцезнаходження: Херсонська обл., Великоолександрівський р-н, с. Новодмитрівка, вул. Леніна, буд. 23) про встановлення факту прийняття спадщини і визнання права на спадщину - задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, на утриманні ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, після смерті її матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на земельну частку (пай) розміром 7,20 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі, що перебувала в колективній власності КСП «Інгулець», підтвердженого сертифікатом серія НОМЕР_1 виданого головою Великоолександрівської районної державної адміністрації 28 серпня 1998 року на ім'я ОСОБА_4, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Херсонської області через Великоолександрівський районний суд Херсонської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26 жовтня 2018 року.

Суддя: О.О. Сікора