Справа № 752/5552/16-ц
Провадження № 2-р/752/17/18
УХВАЛА

22.10.2018 року Голосцївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П

з участю секретаря судового засідання Шевчк М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про роз»яснення рішення суду у справі № 752/5552/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Інституту загальної енергетики НАН України про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, три проценти річних від простроченої суми та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Інституту загальної енергетики НАН України про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, три проценти річних від простроченої суми та моральної шкоди.

29.05.2018 року позивач звернувся до суду із завою про роз»яснення рішення суду від 30.01.2017 року у справі № 752/5552/16-ц, а саме: чи підлягають відрахуванню належні податки та збори з присуджених до стягнення сум на користь позивача. Зазначає, що рішення є незрозумілим.

Позивач в судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити з викладених в ній підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні в задоволенні заяви просила відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву слід задовольнити за наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30.01.2017 року, позов ОСОБА_1 до Інституту загальної енергетики НАН України про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, три проценти річних від простроченої суми та моральної шкоди, задоволено частково. Стягнуто із Інституту загальної енергетики НАН України на користь ОСОБА_1 49731 грн. 17 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.05.2017 року, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30.01.2017 року залишено без змін.

За матеріалами цивільної справи встановлено, що вказане судове рішення набрало законної сили і позивач отримав виконавчий лист, який звернуто до виконання через органи ДВС.

Нормами ст. 271 ЦПК України передбачено, що за заявою учасників справи суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи при цьому його змісту. Про роз'яснення або відмову у роз'ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

У відповідності до пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» вказано, що розяснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи зміну суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового рішення. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й розяснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Розглянувши вказану заяву, суд дійшов висновку, що резолютивна частина ухваленого судового рішення в частині вирішення вимоги про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу є не зовсім зрозумілою та викликає обґрунтовані труднощі при її виконанні.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 року розяснено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку та інших обов»язкових платежів з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Зважаючи на те, що резолютивна частина рішення суду не містить відповідної вказівки, щодо обов»язку роботодавця по відрахуванню податків та обов»язкових платежів із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню на користь позивача, даний факт впливає на зрозумілість рішення суду та підлягає виправленню шляхом надання роз»яснень з даних питань.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява позивача підлягає задоволенню, а рішення суду роз»ясненню.

Керуючись ст. ст. 271, 381 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

заяву позивача ОСОБА_1 про роз»яснення рішення суду у справі № 752/5552/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Інституту загальної енергетики НАН України про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, три проценти річних від простроченої суми та моральної шкоди, - задовольнити.

Роз»яснити рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30.01.2017 року у справі № 752/5552/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Інституту загальної енергетики НАН України про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, три проценти річних від простроченої суми та моральної шкоди.

Зазначити, що при виконанні рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 49731 грн. 17 коп. підлягають відрахуванню обов»язкові платежі та податки передбачені чинним законодавством.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий Н.П. Чередніченко