Справа № 351/1961/17
Номер провадження №2/351/90/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2018 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Калиновського М.М.

з участю секретаря - Равлюк М.І.

позивачки - ОСОБА_1

представника позивачки- ОСОБА_10

відповідача - ОСОБА_2

представників відповідача -ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи- служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, орган опіки і піклування м. Івано-Франківськ про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка 29.09.2017р. звернулася з позовом до ОСОБА_2, треті особи- служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, орган опіки і піклування м. Івано-Франківськ про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов мотивувала тим, що у період з 13.09.2003 р. по 18.02.2008р. перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Івано-Франківського міського суду від 18.02.2008р. було розірвано.

Від спільного проживання у шлюбі у них народився син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу залишився проживати разом із нею. На даний час вона із сином проживає в АДРЕСА_1

Із часу їх офіційного розлучення з відповідачем пройшло вже майже 10 років, однак останній за весь цей час взагалі не виконував своїх батьківських обов'язків по вихованню сина, його утриманню. Життям сина не цікавиться, не телефонує йому, не виявляє бажання спілкуватися з ним.

Дитина батька не пам'ятає, не має до нього жодних почуттів, оскільки всі ці роки батько синові взагалі не приділяв уваги. Він не приймав участі у жодній сфері життя дитини, хоча перешкод чи заборони щодо цього, в тому числі і щодо побачень із сином, йому ніхто не чинив. Батько не піклується про сина, ніяким чином не цікавиться його фізичним і духовним розвитком, станом здоров'я та не забезпечує йому необхідного медичного огляду. Будь-яких матеріальних допомог, коштів для утримання сина не надає та нічого йому не надсилає, хоча сам є фізично здоровий , працездатний та матеріально забезпечений чоловік.

Усі питання щодо виховання сина вирішуються нею самостійно, без участі та підтримки відповідача.

На даний час нею забезпечено дитині гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між нею та сином склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному його вихованню, повноцінному світосприйнятті життя та оточуючих людей. Дитині вчасно проведено всі профілактичні щеплення, забезпечено добрий стан здоров'я та відмінний психомоторний розвиток. Нагляд за станом здоров'я дитини з моменту її народження по сьогоднішній день здійснюється тільки нею.

Відповідач починаючи з лютого 2008 р. залишив її з дитиною одну, свідомо не виконує та не бажає виконувати своїх батьківських обов'язків.

Просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_5, 2006 року народження, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених у ньому. Просили позов задоволити.

Відповідач та його представники позов визнали частково. Відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1000 грн. щомісячно. Проти позбавлення його батьківських прав заперечив. Вказав, що зустрічний позов про оспорення батьківства був поданий ним до суду, оскільки він мав сумніви щодо того, що малолітній ОСОБА_5 є його сином. Звертався до органу опіки і піклування стосовно визначення встановленого часу побачень із сином, зазначив, що на даний час бажає брати участь у вихованні та утриманні сина, просив дирекцію школи, де навчається син, посприяти йому в налагодженні між ними міжособистісних стосунків. Просив не позбавляти його батьківських прав, оскільки проведенням судової генетичної експертизи встановлено, що він є батьком малолітнього ОСОБА_5. Поведінка позивачки ОСОБА_1 раніше давала йому підстави вважати, що він не є батьком дитини. Змінив своє ставлення до сина та бажає брати участь у його вихованні, утриманні, піклуватися про сина. На даний час почав сплачувати аліменти.

Представник органу опіки і піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в судове засідання не з'явився, подав до суду висновок, відповідно до якого вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав щодо сина ОСОБА_5, просив справу розглядати у його відсутності.

Вислухавши сторін, дослідивши письмові матеріали, встановивши фактичні обставини справи, застосовуючи загальні засади цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об'єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принцип неупередженості, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у п. 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, яка є матір'ю позивачки, пояснила, що відповідач являється її колишнім зятем. З моменту розлучення відповідач не цікавився вихованням дитини, не провідував сина, не цікавився його розвитком.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7, яка являється двоюрідною сестрою позивачки, зазначила, що проживає у с. Стецева Снятинського району. Неповнолітній ОСОБА_5 є її похресником. Пояснила, що на святкуваннях Днів народжень ОСОБА_5 відповідач був відсутній. Їй відомо, що між сторонами був спір з приводу батьківства.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8, яка являється сусідкою позивачки ОСОБА_1, зазначила, що за час її проживання у одному з позивачкою житловому будинку, не бачила щоб відповідач ОСОБА_2 провідував свого сина ОСОБА_5.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1 відповідач ОСОБА_2 є батьком неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду від 18.02.2008р. та свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_2, 21.03.2008р. розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Із довідки Івано-Франківської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 10 від 21.09.2017р. вбачається, що ОСОБА_5 навчається в 5-А класі Івано-Франківської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 10.

Із довідки Івано-Франківської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 10 від 22.09.2017р. вбачається, що ОСОБА_2, як батько учня 5-А класу ОСОБА_5. жодного разу не відвідував батьківські збори, не брав участі в урочистих, класних та інших загальноосвітніх подіях. З класним керівником не спілкувався. Усіма питаннями навчання та вихованням займається мати ОСОБА_1.

Із довідки Івано-Франківської центральної міської клінічної лікарні від 28.09.2017р. вбачається, що неповнолітній ОСОБА_5 стоїть на обліку з дня народження в IV п/в МДКЛ. Загальний стан дитини хороший, психомоторний розвиток в нормі, проведено всі профілактичні щеплення. Нагляд за станом здоров'я дитини з моменту його народження здійснює його матір ОСОБА_1.

Із відповіді Комунального закладу «Міської дитячої клінічної лікарні» виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 23.07.2018р. вбачається, що ОСОБА_2 - батько ОСОБА_5 заклад не відвідував, на медичні огляди не приводив, станом здоров'я дитини не цікавився.

Відповідно до висновку генотипоскопічного дослідження Медико-генетичного центру «МАМА-ПАПА» № 17696 від 11.06.2018р., біологічне батьківство учасника «ОСОБА_2» відносно учасника «ОСОБА_5» в рамках проведеного дослідження не виключається. Ймовірність того, що отриманий результат не є наслідком випадкового збігу індивідуалізуючих ознак неродинних осіб, складає 99,99999 %.

Із відповіді виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 23.08.2018р. та , яка направлена ОСОБА_2 вбачається, що відповідач звертався до виконавчого комітету щодо встановлення порядку участі у вихованні дитини.

Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 04.09.2018р., він просить адміністрацію Івано-Франківської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 10, йому як батьку учня 6-А класу посприяти в налагодженні міжособистісних стосунків з його сином: зустрітися, поспілкуватися з ним в присутності практичного психолога, соціального педагога, класного керівника, матері ОСОБА_1. До цього часу не відвідував навчальний заклад по причині- спір між сторонами щодо визначення батьківства.

Із заяви ОСОБА_1 на адресу В.о. директора ЗОШ № 10 від 14.09.2018р. вбачається, що позивачка не надає згоди відповідачу на побачення з сином, спілкування з ним. Просить будь-які звернення, прохання ОСОБА_2, що надходять до працівників школи щодо вжиття заходів до сприяння ОСОБА_2 в організації побачень, спілкування із сином - ігнорувати. З метою недопущення можливого настання будь-яких психічних розладів чи зривів сина, зобов'язує В.о. директора школи вжити заходів щодо забезпечення невтручання педагогів, зокрема психолога школи, у позанавчальні процеси сина.

Із витягу з рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 04.10.2018р. вирішено встановити порядок участі батькові ОСОБА_2 у вихованні ОСОБА_5: субота з 16.00 год. до 18.00 год., неділя з 16.00 год. до 18.00 год.

Із висновку виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 11.10.2018р. вбачається, що виконавчий комітет вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 стосовно дитини ОСОБА_5 батьківських прав.

На підставі викладеного, суд вважає, що підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_5 відсутні.

Умовою по ухиленню від обов'язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов'язками.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини ст. 166 Сімейного кодексу. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В порушення зазначених вимог позивачкою не надано належних та допустимих доказів винної поведінки відповідача щодо умисного злісного ухилення від виконання батьківських обов'язків. Також позивачкою не доведено, в чому будуть полягати позитивні зміни в житті дитини в разі застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав.

Проаналізувавши всі надані докази по справі у їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, суд дійшов висновку, що позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_5 не буде відповідати меті такого заходу: захисту інтересів дитини та стимулювання батьком щодо належного виконання своїх обов'язків. Відповіднідокази умисного ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідачем відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні, оскільки відповідач не спілкувався з дитиною та не займався її вихованням по тій причині, що між сторонами існував спір щодо батьківства. Крім того, відповідач позитивно характеризується по місцю проживання, вживає заходів щодо спілкування із сином та належного його виховання, що підтверджується матеріалами справи.

Суд, враховуючи інтереси дитини, вважає за необхідне не позбавляти відповідача батьківських прав та відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

На підставі викладеного, зважаючи на обов'язок батьків утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, враховуючи обставини справи та визнання відповідачем позову, суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання сина в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня пред'явлення позову, тобто з 29.09.2017 року і до досягнення ним повноліття.

На підставі викладеного, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 82 ЦПК, ст.ст.150, 164, 165 СК України, Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,керуючись ст.ст. 76, 141, 259, 263, 265, 273, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1000 (одна тисяча) грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.09.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності зі ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 704,80 грн. судового збору.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи- служба у справах дітей як орган опіки і піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, орган опіки і піклування м. Івано-Франківськ про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Покласти на орган опіки і піклування м. Івано-Франківськ контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов'язків.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Калиновський М.М.