Провадження №2/523/4245/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2018 р.Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючий суддя Бабаков В.П.,

при секретарі Мельніченко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 08.06.2011р. між ПАТ КБ «Приватбанк»(змінив назву на АТ КБ «Приватбанк») та до ОСОБА_1 укладено кредитний договір №б/н. Згідно цього кредитного договору відповідачу було надано кредит у розмірі 4300,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Станом на 31.05.2018р. відповідач не виконує умови погашення кредиту і заборгованість складає 112939,05грн., з них: 3997,42грн. заборгованість за кредитом; 108941,63грн. заборгованість по процентам за користування кредитом.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану суму.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягав.

Відповідач надав суд відзив на позов, вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, застосувавши строк позовної давності, справу розглянути за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів позову, 08.06.2011р. ОСОБА_1 складена та підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк»(змінив назву на АТ КБ «Приватбанк») з оформлення картки з бажаним кредитним лімітом у розмірі 4300,00грн. Позивач просить суд стягнути заборгованість в розмірі 112939 грн. 05 коп., з яких, зокрема, 108941грн. 63коп процентів та 3997 грн. 42 коп. основної суми заборгованості.

Проаналізувавши поданий позивачем розрахунок процентів, суд вважає його необґрунтованим та таким, що суперечить очевидним математичним розрахункам.

Так, згідно розрахунку заборгованості сума поточної заборгованості, на яку нараховано проценти, становить 3997грн. 42 коп., відсоткова ставка, яка підлягала нарахуванню на цю прострочену суму заборгованості 43,2%. Якщо порахувати за рік сума відсотків становить лише 1726,88 грн.(3997,42 коп.; х 0,4320 = 1726,88 грн).

Таким чином, за період прострочення з 07.05.2013р. по 31.05.2018р. сума відсотків ніяк не може становити 112 тис. 939грн.

Вказані фактичні обставини дають суду підстави вважати, що заявлені позивачем суми процентів до стягнення не гуртуються на умовах кредитного договору і наданому самим же позивачем розрахунку, а тому і не підлягають задоволенню.

Крім того, згідно розрахунку заборгованості позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість, яка виникла за період із 07.05.2013р. по 31.05.2018р.

Позивач звернувся до суду з позовом 03.08.2018р.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки(стаття 257 ЦК України).

Згідно ст.258 ЦК України, для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно із частиною 1 ст.259 ЦК України, позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін, Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

За змістом статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною(сторонами).

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

За таких обставин, враховуючи те, що Умови та Правила надання банківських послуг, пунктом 1.1.7.31 яких установлено позовну давність тривалістю в пятдесят років, не містять підпису відповідача, у заяві позичальника від 08.06.2011р. домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.(Правова позиція ВСУ в справі № 6-1926цс15).

У зв'язку з тим, що суд дійшов ґрунтовного висновку про відмову у задоволенні позову, судом не вбачається підстав для відшкодування судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141,264,265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначення строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 08.10.2018р.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя