Апеляційний суд Житомирської області
Справа №275/590/16-ц Головуючий у 1-й інст. Руденко В. О.
Категорія 27 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Галацевич О.М.,

Борисюка Р.М.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу №275/590/16-ц за позовом ПАТ КБ "Приват Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ "Приват Банк" про визнання недійсним кредитного договору

за апеляційною скаргою ПАТ КБ "Приват Банк"

на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 27 грудня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Руденка В.О. у смт.Брусилів,

встановив:

03 листопада 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 35865грн.03коп. за кредитним договором від 13.04.2013 року. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач не виконує зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість по тілу кредиту 3652грн.66коп., а також по процентах, пені, штрафах.

27 липня 2017 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав зустрічну позовну заяву про визнання кредитного договору недійсним, посилаючись на те, що внаслідок розумової відсталості на момент укладення договору ОСОБА_2 не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. Правовою підставою позову зазначив ст.225 ЦК України (а.с.126-128).

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 27 грудня 2017 року у первісному позові відмовлено, зустрічний позов задоволено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "Приват Банк" просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про задоволення первісного позову і відмову у зустрічному позові. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права і процесуального права. Вказує, що обмежена здатність ОСОБА_2 розуміти значення своїх дій та керувати ними не є підставою для визнання кредитного договору недійсним.

У відзиві представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилається на законність та обґрунтованість рішення.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що згідно заяви від 13.04.2013 року ОСОБА_2 отримав від ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, користувався кредитними коштами, частково погашав заборгованість по тілу кредиту та відсоткам в розмірі 30% на рік до грудня 2013 року. Наведене підтверджується випискою з рахунку, фотографією клієнта із карткою, розрахунком (а.с.4,5,106-110). Заборгованість по тілу кредиту 3652грн.66коп, по відсотках (згідно розрахунку від 02.03.2018 року) - 3080грн.29коп. Строк дії картки НОМЕР_1 встановлено до грудня 2018 року (а.с.111). Строк погашення карткового кредиту в повному обсязі - це останній день місяця, до якого дійсна картка.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи від 24.10.2017 року на час підписання кредитного договору 13 квітня 2013 року ОСОБА_4 страждав на легку розумову відсталість (помірно виражену дебільність) з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю, ступінь якої була настільки виражена, що обмежувала його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.204-206).

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 22 вересня 2017 року ОСОБА_2 визнаний обмежено дієздатним (а.с.219-221).

Як роз'яснено у правовій позиції Верховного Суду України в справі №6-131цс14, відповідно до ч.1 ст.225 ЦК України правочин, вчинений дієздатною фізичною особою, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи в разі, якщо судом буде встановлено, що в момент вчинення правочину вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. У контексті викладеного слід розуміти, що підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій ч.1 ст.225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Отже, висновок суду першої інстанції, що обмежена здатність ОСОБА_2 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними є підставою для визнання кредитного договору недійсним в порядку ст.225 ЦК України, не ґрунтується на законі. За відсутності висновку експерта про неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними покази свідків щодо цих обставин не є достатніми доказами.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Заява ОСОБА_2 про отримання кредиту не містить відомостей про розмір комісії, пені і штрафів, порядку користування кредитними коштами. Умови і правила надання банківських послуг та тарифи відповідачем не підписані.

Банк не надав належних та допустимих доказів на підтвердження зобов'язань відповідача щодо сплати пені, комісії, штрафів в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту.

За таких обставин рішення належить скасувати і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову і часткове задоволення первісного позову, а саме про стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 3652грн.66коп. та відсотків в розмірі 3080грн.29коп.

Керуючись ст.ст.259, 268, 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389- 391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ "Приват Банк" задовольнити частково.

Скасувати рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 27 грудня 2017 року і ухвалити нове судове рішення.

Первісний позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по тілу кредиту в розмірі 3652грн.66коп., по відсотках - в розмірі 3080грн.29коп., а всього 6732грн.95коп. В решті вимог відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ КБ "Приват Банк" про визнання недійсним кредитного договору відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 646грн.75коп., а на користь держави - судовий збір в розмірі 960грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: Судді: