РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/2419/18

провадження у справі №2/0285/1056/18

24 жовтня 2018 року м. Новоград-Волинський

Новоград - Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Сташківа Т.Б. за участі секретаря судового засідання Медяної І.В. та осіб, які беруть участь у справі:

позивач: ОСОБА_1 представник ОСОБА_2

відповідач: ОСОБА_3, представник ОСОБА_4

відповідач ОСОБА_5

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про припинення права на частку у спільному майні та стягнення матеріальної компенсації вартості частки будинку,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просила припинити її право спільної часткової власності на 43/400 частини АДРЕСА_1; стягнути з інших співвласників будинку ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь позивача грошову компенсацію вартості зазначеної частки будинку в розмірі 49 000 грн.

В судовому засіданні 24 жовтня 2018 року позивач уточнила позовні вимоги та остаточно просить припинити її право спільної часткової власності на 43/400 частини АДРЕСА_1, визнавши право власності на вказану частину будинку за іншим співвласником будинку - ОСОБА_3; стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача грошову компенсацію вартості 43/400 частини будинку в розмірі 26 000 грн.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали уточнені позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник уточнені позовні вимоги визнали. ОСОБА_3 не заперечує щодо сплатити нею 26 000 грн. ОСОБА_1 у рахунок грошової компенсації вартості 43/400 частин спірного будинку, припинення права власності позивача на вказану частину будинку та визнання за ОСОБА_3 права власності на 43/400 частин спірного будинку.

Відповідач ОСОБА_5 уточнені позовні вимоги визнала та не заперечила, щодо припинення права власності позивача на 43/400 частини будинку; стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача грошової компенсації вартості 43/400 частини будинку та визнання за ОСОБА_3 права власності на вказану частину будинку.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_6 перебували у шлюбі з 12 вересня 1981 року по 30 жовтня 2001 року (а.с. 12).

У період перебування у шлюбі у ОСОБА_3 та ОСОБА_6 народилась дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження.

У період перебування у шлюбі, 1 вересня 1989 року ОСОБА_6 уклав договір купівлі-продажу з ОСОБА_8, відповідно до умов якого ОСОБА_6 придбав у ОСОБА_8 43/100 частин АДРЕСА_1 з відповідною частиною надвірних будівель.

19 травня 2006 року ОСОБА_6 зареєстрував шлюб з позивачкою ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Оскільки ОСОБА_6 прибав 43/100 частин житлового будинку в період шлюбу з ОСОБА_3, то 43/100 частин будинку є спільною сумісною власністю подружжя, а тому померлому ОСОБА_6 та ОСОБА_3 належить по 43/200 частини будинку за кожним.

14 березня та 4 вересня 2017 року дружина ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_5 звернулись до приватного нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 7 грудня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено; визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_6 43/100 частини вищевказаного житлового будинку; визнано за ОСОБА_3 право власності на 43/200 частини будинку (а.с. 12).

8 червня 2018 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого ОСОБА_6 в розмірі 43/400 частин спірного будинку (а.с. 7).

Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно із статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

За змістом частин першої та третьої статті 367 ЦК України поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов'язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину.

Згідно із частинами першою-третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньої згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до частини першої статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі.

Відповідно до абз. 1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року № 7 судам роз'яснено, що при неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. В окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи, і при відсутності згоди власника, що виділяється, зобов'язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов'язковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею.

Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

В судовому засіданні позивач та відповідачі у справі визнали, що належну позивачу на праві спільної часткової власності 43/400 частини спірного будинку (будинок складається із двох кімнат та перебуває у спільній власності трьох осіб) неможливо виділити в натурі з обладнанням самостійного виходу (квартири). Сторони у справі визнали, що вартість належної позивачу на праві власності 43/400 частини спірного будинку становить 26 000 грн.

Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 визнали та не заперечили щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості 43/400 частини будинку в розмірі 26 000 грн.; припинення права спільної часткової власності ОСОБА_1 на 43/400 частини будинку та визнання за ОСОБА_3 права власності на вказану частину будинку.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим, підтверджуються належними доказами, визнається відповідачами, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (проживаюча АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (проживаюча АДРЕСА_2) грошову компенсацію за 43/400 частки житлового АДРЕСА_1 вартістю 26000 (двадцять шість тисяч) гривень.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на 43/400 частки житлового АДРЕСА_1, визнавши право власності на зазначену частку будинку за ОСОБА_3.

Стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвалу суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а саме Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області.

Рішення складено в повному обсязі та підписано 29 жовтня 2018 року.

Суддя Т.Б. Сташків