Дата документу 29.10.2018
Справа № 501/1926/18
29 жовтня 2018 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Петрюченко М.І.
секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чорноморську Одеської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, місце проживання (реєстрації) АДРЕСА_2
відповідача ОСОБА_2, місце проживання АДРЕСА_3, місце реєстрації АДРЕСА_1
третя особа: орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Чорноморської міської ради Одеської області, місцезнаходження м. Чорноморськ Одеської області, проспект Миру, буд. 33
предмет та підстави позову: про позбавлення батьківських прав,
учасники справи - не зявились
негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
1. 17 липня 2018 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 (третя особа: орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Чорноморської міської ради Одеської області) про позбавлення батьківських прав.
2. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 04 квітня 2014 року по 03 грудня 2015 року вона перебувала з відповідачем в шлюбі, який є батьком малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. З часу розірвання шлюбу відповідач життям дитини не цікавиться, не спілкується з ним, не приймає участі у його вихованні, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, у зв'язку із чим позивач просить позбавити відповідача батьківських прав щодо їх малолітнього сина.
3. Відповідач був належним чином сповіщений про день і час судового розгляду справи (а.с.47, 58-59), однак до суду не зявився, будь-які пояснення та заяви до суду не надавав.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
4. Представник позивача надав до суду заяву (а.с.62), в якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі та заявив клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи.
5. Представник третьої особи надав до суду заяву (а.с.63), в якій просив проводити судове засідання без їхньої участі з урахуванням прав та інтересів дитини.
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
6. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (стаття 128 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК)), в судове засідання не зявився без поважних причин, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.
7. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у звязку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
8. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13).
9. Батьками дитини, в свідоцтві про його народження, записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1.
10. Відповідно до висновку виконавчого комітету Чорноморської міської ради як органу опіки та піклування №1-17-576 від 21 серпня 2018 року (а.с.39-40) питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено на розсуд суду.
V. Оцінка Суду.
11. В даній ситуації Суд звертає увагу, що статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Сімейне життя - це особисті майнові та немайнові відносини між подружжям, іншими членами сім'ї, яке здійснюється на засадах, визначених у СК України: кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя (частина четверта статті 4); ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України (частина п'ята статті 5); регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя (частина четверта статті 7) та інше.
Неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб (див. пункт 3.1 рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012 у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України).
12. Для Суду є безспірним, що в даних правовідносинах при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача відбувається втручання в його право на сімейне життя, яке не є абсолютним і може бути обмеженим в порядку передбаченому Конституцією України.
З іншої сторони обов'язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому "якнайкращих інтересів дитини" (статті 1, 9 Конвенції).
13. Досліджуючи правомірність втручання в право відповідача на сімейне життя, Суд розуміючи місце Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року в сфері стандартів прав людини, вважає за необхідне звернутись до принципів викладених в статті 29 Декларації, згідно із якими:
Кожна людина має обов'язки перед суспільством, у якому тільки й можливий вільний і повний розвиток її особи.
При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.
14. Отже, в даному випадку допускається обмеження прав особи, а процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167).
Зокрема, відповідно до статті 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (пункт 2 частини першої).
Тому, для Суду є беззаперечним те, що втручання у право відповідача має законні підстави, які є чинними протягом періоду, який розглядається.
Так само, Суд знаходить, що втручання у право відповідача спрямоване на захист «прав і свобод» малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Тобто, в даному випадку при втручанні у право відповідача вимоги статті 29 Декларації щодо законності та мети втручання дотримані.
15. Судом за обставинами справи встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, самоусунувся від виховання дитини, не спілкується з сином, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться його здоров'ям, розвитком, що свідчить про ухилення ним від виконання своїх батьківських обов'язків. Вказані обставини, виходячи із положень статей 164-167 СК України, є підставою для позбавлення батьківських прав.
16. Проте, в цій ситуації Суду залишається дослідити найважливіше і найскладніше питання наскільки позбавлення батьківських прав буде відповідати інтересам малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 і чи не має в даному випадку підстав для попередження відповідача щодо зміни свого відношення до виховання дитини без позбавлення батьківських прав (пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).
17. Отже, згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції.
Європейський Суд в своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (наприклад див. пункт 100 рішення у справі «Мамчур проти України».
18. Повертаючись до обставин даної справи та оцінюючи проблему забезпечення як найкращих інтересів малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, Суд підкреслює, що з огляду на те, що розлучення з батьками надає тяжкий вплив на дитину, таке розлучення повинно проводитися лише в крайньому випадку, наприклад коли існує небезпека неминучого заподіяння дитині шкоди або в інших необхідних випадках; розлучення не повинно проводитися, якщо дитина може бути огороджена від розлучення за допомогою менш радикальних заходів. Перш ніж вдатися до розлучення, держава повинна надати батькам сприяння у виконанні ними своїх батьківських обов'язків і відновити або зміцнити здатність сім'ї піклуватися про свою дитину, за винятком тих випадків, коли розлучення необхідне в інтересах захисту дитини. Матеріальна скрута не можуть служити виправданням для розлучення дитини зі своїми батьками.
В ситуації, що розглядається розлучення відповідача з дитиною в першу чергу відбулось, ще коли сторони перебували в шлюбі. Навіть в період після проведення підготовчого судового засідання і до судового розгляду відповідач жодним чином не продемонстрував Суду свого бажання в поновленні сімейних стосунків з дитиною і в такій ситуації на думку Суду без бажання відповідача держава позбавлена можливості посприяти йому у виконанні ним своїх батьківських обов'язків.
Також, важливим для Суду є те, що при позбавленні батьківських прав відповідача, відносини, які склались між ним і дитиною не зміняться, т.я. вони разом не проживають.
Так само, позбавлення батьківських прав змінить ситуацію в бік поліпшення піклування про малолітню дитину, що як наслідок буде сприяти захисту інших прав дитини.
Отже, Суд зауважує, що в даних правовідносинах позбавлення батьківських прав буде сприяти інтересам малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 і в подальшому зможе гарантувати повну та ефективну реалізацію прав дитини.
19. Крім того, Суд звертає увагу, що взаємовідносини між дітьми та батьком склались таким чином, що син протягом більшого періоду свого життя проживає окремо від батька, а тому в даній ситуації Судом будуть враховані «інтереси дітей» в широкому розумінні на поняття сім'ї (включаючи біологічних батьків) (стаття 5 Конвенції про права дитини).
20. Суд повторює, що важливим в даній ситуації є те, що позбавлення батьківських прав не призведе до відібрання дитини у батька, оскільки він з ним не проживає протягом тривалого часу, так само даний захід не виключає можливість побачення батька із своїм сином.
Тобто, позбавлення батьківських прав відповідача фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію між батьком та дитиною.
Окремо Суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому СК України (стаття 169).
21. В даних правовідносинах Судом були створені передумови для дотримання процедури вирішення питання про втручання в право відповідача в його сімейне життя та при визначенні «якнайкращих інтересів дитини».
Зокрема, враховуючи складність питання, що розглядається було призначено підготовче судове засідання, в яке були викликані всі сторони, була забезпечена участь в розгляді справи органів опіки та піклування, які мали можливість перевірити умови проживання дітей, питання вирішувалось з наданням можливості відповідачу, як висловити свою думку, так змінити своє відношення до виховання дітей.
22. Отже, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, Суд розцінює як ухилення від виховання дітей відповідачем, свідомого нехтування ним своїми обов'язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення батьківських прав.
Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції і в такому випадку Судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дітей», оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
23. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, згідно квитанції № 153610005 від 16 липня 2018 року (а.с.1) позивачем сплачено 704,80 грн. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача у звязку із задоволення позову в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 164, 165 СК України, ст.ст.4, 258, 259, 263, 265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, -
1.Позов ОСОБА_1до ОСОБА_2(третя особа: орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Чорноморської міської ради Одеської області) про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
2.Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_3, місце реєстрації АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків відсутній, батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
3.Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_3, місце реєстрації АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків відсутній, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, яка мешкає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 704,80 грн.
4. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
6. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
7. Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
8. Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
9. Повний текст рішення складено 29 жовтня 2018 року.
Суддя Іллічівського міського
суду Одеської області М.І.Петрюченко