ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2692/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Даниленко В.В.,

при секретарі Пасько І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 згідно рішення профкому та Державної районної адміністрації в. Києві від 19.04.1994 року №57, розпорядження №518 від 13.07.1994 року отримав жиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1. Позивач також зазначає, що відповідач, ОСОБА_3 є його сином. У спірній квартирі відповідач зареєстрований з 2000 року, але фактично в квартирі не проживає

Відтак, враховуючи те, що відповідач тривалий час не проживають за своїм зареєстрованим місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1, позивач просить суд визнати їх такими, що втратили право користування вказаною квартирою.

Позивач в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5, пояснив, що проживає в одному будинку з позивачем, відповідача в квартирі ніколи не бачив.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6, пояснив, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 він буває декілька разів на тиждень, позивача жодного разу він в квартирі не бачив.

Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно рішення профкому та Державної районної адміністрації в. Києві від 19.04.1994 року №57, розпорядження №518ґ від 13.07.1994 року отримав жиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11,12)

Проте, позивачем не було надано доказів права власності позивача на квартиру за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до наданої Довідки форма №3 вбачається, що в 1-кімнатній квартирі АДРЕСА_1-Б, на житловій площі 13 кв.м., зареєстровані 2 особи - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а власником особового рахунку є ОСОБА_2 (а.с. 10).

Крім того, в матеріалах справи відсутні заяви позивача до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування Дарницької РДА, щодо вирішення питання про зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно з ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їхній сукупності, приходжу до висновку, що позивачем не було доведено що спірна квартира яка АДРЕСА_1 належить на праві власності саме позивачу.

Відтак, враховуючи ту обставину, що позивачем не було надано жодної інформації щодо не наданих суду документів на право власності квартири, суд вважає, що даний позов є необґрунтованим та передчасним, а докази, надані позивачем не дають достатніх правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 259, 263-265, 268, 352, 354, а також п.п. 9, 15 Перехідних положень ЦПК України, ЦК України суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: