Постанова

Іменем України

12 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 570/4315/16-ц

провадження № 61-16614св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Погрібного С. О.,

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Рівненський районний центр зайнятості,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Рівненського районного центру зайнятості на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 03 лютого 2017 року у складі судді Красовського О. О. та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 06 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Григоренка М. П., Гордійчук С. О., Шимківа С. С.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року Рівненський районний центр зайнятості звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

В обґрунтування позову зазначено, що у період із 16 травня по 28 серпня 2016 року відповідач перебував на обліку в Рівненському районному центрі зайнятості, у зазначений період йому нарахована та виплачена допомога по безробіттю у сумі 3 046,10 грн. 08 липня 2016 року на адресу позивача надійшов лист відділу культури і туризму Рівненської районної державної адміністрації від 07 липня 2016 року про те, що 06 липня 2016 року ОСОБА_3 на підставі рішення Апеляційного суду Рівненської області від 03 червня 2016 року поновлено на роботі на посаді завідувача клубом с. Забороль Рівненського району з 04 січня 2016 року, до листа додані відповідні документи на підтвердження цього. 12 липня 2016 року позивачем прийнято рішення про припинення виплати позивачу по безробіттю у зв'язку із поновленням останнього на роботі. Разом з тим, відповідач зобов'язаний був протягом трьох робочих днів із дня прийняття рішення про поновлення його на роботі проінформувати про це Рівненський районний центр зайнятості, що ним зроблено не було.

Враховуючи наведене, позивач просив стягнути з відповідача безпідставно отримані ним кошти (виплати по безробіттю) за період із 03 по 28 червня 2016 року в сумі 2 140,50 грн.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 03 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 06 квітня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки відповідач поновлений на роботі відповідно до рішення Апеляційного суду Рівненської області від 03 червня 2016 року, лише 06 липня 2016 року, а тому останньому правомірно нарахована та виплачена допомога по безробіттю за період із 03 по 28 червня 2016 року у розмірі 2 140,50 грн.

У квітні 2017 року Рівненський районний центр зайнятості подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 03 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 06 квітня 2017 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що відповідач протягом трьох днів із дня ухвалення рішення суду про поновлення його на роботі не повідомив про це Рівненський районний центр зайнятості та безпідставно отримав допомогу по безробіттю за червень 2016 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі, а ухвалою цього ж суду від 26 жовтня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ указану цивільну справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що наказом Рівненського районного центру зайнятості від 19 травня 2016 року відповідачу надано статус безробітного, а наказом від 23 травня 2016 року останньому призначена та розпочата виплата допомоги по безробіттю, тобто відповідач перебував на обліку в Рівненському районному центрі зайнятості у період із 16 травня по 28 серпня 2016 року.

Протягом зазначеного періоду відповідачу нарахована та виплачена допомога по безробіттю в сумі 3046,10 грн.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 03 червня 2016 року ОСОБА_3 поновлено на посаді завідувача клубом с. Забороль Рівненського району Рівненської області з 04 січня 2016 року та стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Наказом відділу культури і туризму від 06 липня 2016 року № 62-к ОСОБА_3 поновлено на посаді завідувача клубом с. Забороль Рівненського району Рівненської області та здійснено відповідний запис у трудовій книжці відповідача.

08 липня 2016 року до Рівненського районного центру зайнятості надійшов лист відділу культури і туризму Рівненської районної державної адміністрації від 07 липня 2016 року, в якому зазначено про поновлення відповідача на роботі та додані відповідні документи на підтвердження цього.

Наказом Рівненського районного центру зайнятості від 12 липня 2016 року відповідачу припинені виплати допомоги по безробіттю у зв'язку з поновленням його на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили та припинено реєстрацію останнього як безробітного.

Наказом Рівненського районного центру зайнятості від 21 липня 2016 року прийнято рішення про повернення за рахунок відповідача коштів у сумі 2 140,50 грн, які отримані ним у період із 03 по 28 червня 2016 року у зв'язку з неподанням до центру зайнятості відомостей про факт поновлення на роботі.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється, зокрема, у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Згідно з пунктом 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198, центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня поновлення зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню (стаття 235 КЗпП України).

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєвоважливих прав та інтересів громадян і держави.

Обов'язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства, а тому, з огляду на принцип загальнообов'язковості судових рішень судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов'язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов'язків.

Отже аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов'язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов'язок полягає у тому, що у роботодавця обов'язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника.

Таким чином, вищевказаними нормами передбачено, що припинення реєстрації особи як безробітного, а з ним і припинення виплати допомоги по безробіттю, прямо пов'язані з днем поновлення зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду, який, в свою чергу, пов'язаний з днем видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства.

Відповідач поновлений на роботі відповідно до рішення Апеляційного суду Рівненської області від 03 червня 2016 року, лише 06 липня 2016 року, і саме з цього часу він перестав бути безробітним, а тому допомога по безробіттю отримана останнім у період із 03 по 28 червня 2016 року є такою, що виплачена позивачем на законних підставах.

З огляду на викладене, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суди дійшли правильного висновку, що відповідач перестав бути безробітним із дня його фактичного поновлення на роботі, а не з дня набрання законної сили судовим рішенням про поновлення його на роботі, а тому допомога по безробіттю у період із 03 по 28 червня 2016 року виплачена останньому на законних підставах.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідач протягом трьох днів з дня ухвалення рішення суду про поновлення його на роботі не повідомив про це Рівненський районний центр зайнятості та безпідставно отримав допомогу по безробіттю за червень 2016 року, не заслуговують на увагу, оскільки обов'язок видачі наказу про поновлення на роботі покладено на роботодавця, і саме день видачі відповідного наказу є підставою для зняття особи з обліку безробітного та припинення відповідних виплат.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Наведені в касаційній скарзі інші доводи не спростовують висновків судів по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Рівненського районного центру зайнятості залишити без задоволення.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 03 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 06 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

С.О. Погрібний

О.В. Ступак

Г.І. Усик