Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/636/17
Провадження № 6/480/23/18
УХВАЛА

26 жовтня 2018 року

Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Шаронової Н.О., за участю секретаря судового засідання Довженко О.А., представника боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві заяву Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» про заміну стягувача у справі № 480/636/17 за позовом Приватного акціонерного товариства Лізинг інформаційних технологій до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

встановив:

Приватне акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» звернулося до Миколаївського районного суду Миколаївської області з заявою про заміну стягувача у справі.

Обґрунтовуючи заяву, заявник зазначив, що 12.07.2018 Миколаївським районним судом Миколаївської області у даній справі на виконання рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 29.01.2018, у урахуванням постанови Апеляційного суду Миколаївської області від 14.06.2018, видано три виконавчі листи, за якими з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства Лізинг інформаційних технологій стягнуто: 52440 грн. 84 коп., з яких 46875 грн. 19 коп. інфляційні витрати за період з травня 2014 року по квітень 2017 року, 5565 грн. 65 коп. 3% річних за період з 20 квітня 2014 року по 03 травня 2017 року.; 126 грн. 89 коп., з яких 102 грн. 70 коп. суми інфляційних витрат на судовий збір за період з 20 травня 2016 року по 04 травня 2017 року, 24 грн. 19 коп. 3% річних на суму судового збору за період з 20 травня 2016 року по 04 травня 2017 року; судовий збір у розмірі 2862 грн. 05 коп.

Приватне акціонерне товариство Лізинг інформаційних технологій виконавчі листи отримало, але до виконання їх не предявило.

16.07.2018 між Приватним акціонерним товариством Лізинг інформаційних технологій та Товариством з обмеженою відповідальністю Лізинг ІТ Сервіс укладено Договір купівлі-продажу (уступки) прав вимоги № 10, відповідно до умов якого Приватне акціонерне товариство Лізинг інформаційних технологій продало (уступило) належні йому права вимоги зі стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за невиконання договірних зобовязань за Договором на туристичне обслуговування № Ф19-008-19/12 від 24.12.2012 та додатковою угодою № 120732002 від 24.12.2012 про розстрочення платежу до договору на туристичне обслуговування на суму 55429 грн. 78 коп., що підтверджена рішенням суду у справі № 480/636/17 (складається із суми 52440 грн. 84 коп., яка включає в себе інфляційні втрати за період з травня 2014 року по квітень 2017 року у розмірі 46875 грн. 19 коп., 3% річних за період з 20 квітня по 03 травня 2017 року у розмірі 5565 грн. 65 коп.; із суми 126 грн. 89 коп., яка включає в себе інфляційні втрати на судовий збір за період з 20 травня 2016 року по 04 травня 2017 року у розмірі 102 грн. 70 коп., 3% річних на суму судового збору з 20 травня 2016 року по 04 травня 2017 року у розмірі 24 грн. 19 коп., а також включає в себе суму судового збору у розмірі 2862 грн. 05 коп.), а Товариство з обмеженою відповідальністю Лізинг ІТ Сервіс купило (прийняло) вищевказані права вимоги, які належать Приватному акціонерному товариству Лізинг інформаційних технологій.

Згідно з п. 1.2 Договору купівлі-продажу (уступки) прав вимоги № 10 від 16.07.2018 право власності на право вимоги перейшло від Приватного акціонерного товариства Лізинг інформаційних технологій до Товариства з обмеженою відповідальністю Лізинг ІТ Сервіс в момент підписання даного Договору, тобто 16.07.2018.

У судове засідання представник стягувача не з'явився, із заяви про заміну стягувача слідує, що стягувач підтримує заявлені вимоги, просить розглянути справу без участі його представника.

Боржник,у судове засідання не з'явився, при цьому присутній у судовому засіданні представник боржника залишив вирішення заяви на розсуд суду.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю Лізинг ІТ Сервіс, належним чином повідомленого про дату, час і місце проведення судового засідання, в судове засідання не зявився.

Розглянувши заяву, заслухавши пояснення представника боржника, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов такого.

12.07.2018 Миколаївським районним судом Миколаївської області у даній справі на виконання рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 29.01.2018, у урахуванням постанови Апеляційного суду Миколаївської області від 14.06.2018, видано три виконавчі листи, за якими з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства Лізинг інформаційних технологій стягнуто: 52440 грн. 84 коп., з яких 46875 грн. 19 коп. інфляційні витрати за період з травня 2014 року по квітень 2017 року, 5565 грн. 65 коп. 3% річних за період з 20 квітня 2014 року по 03 травня 2017 року.; 126 грн. 89 коп., з яких 102 грн. 70 коп. суми інфляційних витрат на судовий збір за період з 20 травня 2016 року по 04 травня 2017 року, 24 грн. 19 коп. 3% річних на суму судового збору за період з 20 травня 2016 року по 04 травня 2017 року; судовий збір у розмірі 2862 грн. 05 коп.

Приватне акціонерне товариство Лізинг інформаційних технологій виконавчі листи отримало, але до виконання їх не предявило.

16.07.2018 між Приватним акціонерним товариством Лізинг інформаційних технологій та Товариством з обмеженою відповідальністю Лізинг ІТ Сервіс укладено Договір купівлі-продажу (уступки) прав вимоги № 10, відповідно до умов якого Приватне акціонерне товариство Лізинг інформаційних технологій продало (уступило) належні йому права вимоги зі стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за невиконання договірних зобовязань за Договором на туристичне обслуговування № Ф19-008-19/12 від 24.12.2012 та додатковою угодою № 120732002 від 24.12.2012 про розстрочення платежу до договору на туристичне обслуговування на суму 55429 грн. 78 коп., що підтверджена рішенням суду у справі № 480/636/17 (складається із суми 52440 грн. 84 коп., яка включає в себе інфляційні втрати за період з травня 2014 року по квітень 2017 року у розмірі 46875 грн. 19 коп., 3% річних за період з 20 квітня по 03 травня 2017 року у розмірі 5565 грн. 65 коп.; із суми 126 грн. 89 коп., яка включає в себе інфляційні втрати на судовий збір за період з 20 травня 2016 року по 04 травня 2017 року у розмірі 102 грн. 70 коп., 3% річних на суму судового збору з 20 травня 2016 року по 04 травня 2017 року у розмірі 24 грн. 19 коп., а також включає в себе суму судового збору у розмірі 2862 грн. 05 коп.), а Товариство з обмеженою відповідальністю Лізинг ІТ Сервіс купило (прийняло) вищевказані права вимоги, які належать Приватному акціонерному товариству Лізинг інформаційних технологій.

Згідно з п. 1.2 Договору купівлі-продажу (уступки) прав вимоги № 10 від 16.07.2018 право власності на право вимоги перейшло від Приватного акціонерного товариства Лізинг інформаційних технологій до Товариства з обмеженою відповідальністю Лізинг ІТ Сервіс в момент підписання даного Договору, тобто 16.07.2018.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 15 Закону України Про виконавче провадження у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з цих норм, зокрема, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Відповідно до положень ст. 55 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобовязанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обовязкові для нього так само, як вони були обовязкові для особи, яку він замінив.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Виконання судового рішення - це заключний етап юрисдикційної діяльності. Без належної реалізації цієї стадії юрисдикційної діяльності втрачається сенс попередньої діяльності суду та інших органів, які уповноважені на здійснення захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Виконанням судового рішення завершується процес захисту суб'єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян та юридичних осіб шляхом їх фактичної реалізації у спосіб та в порядку, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Обов'язковість рішень суду є також однією з основних засад судочинства в Україні (п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України).

Це означає, що після набрання законної сили відповідним судовим рішенням, воно підлягає обов'язковому виконанню сторонами справи, які, виходячи із суті такого рішення, зазвичай набувають процесуального статусу стягувача та боржника, а у разі відсутності добровільного виконання судового рішення боржником - вчиняються дії щодо його примусового виконання у спосіб та в порядку, що визначені, зокрема Законом України Про виконавче провадження, зокрема ініціювання відкриття виконавчого провадження, тощо.

Крім цього, забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

З огляду на викладене, суд вважає, що заява є обґрунтованою, і такою що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 55, ч. 1 ст. 260, ст. 442 Цивільного процесуального кодексу України,

ухвалив:

Заяву Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» про заміну стягувача - задовольнити.

Замінити сторону стягувача Приватне акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» (04205, м. Київ, проспект Оболонський, буд. 28; ідентифікаційний код33149830) його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізинг ІТ Сервіс» (04205, м. Київ, проспект Оболонський, буд. 28; ідентифікаційний код 39252662) у справі № 480/636/17 за позовом Приватного акціонерного товариства Лізинг інформаційних технологій до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Відповідно до статті 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Згідно з положеннями статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом пятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями статті 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції Миколаївського апеляційного суду.

Суддя Н. О. Шаронова

Повне судове рішення складено 31 жовтня 2018 року

31.10.2018