Постанова

Іменем України

11 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 345/2301/15-ц

провадження № 61-42800св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

відповідач - ОСОБА_7,

третя особа - приватний нотаріус Калуського міського нотаріального округу Гаврилюк Олег Ігорович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_9 на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 червня 2018 року у складі судді Мигович О. М. та постанову апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 липня 2018 року у складі колегії суддів: Фединяка В. Д., Максюти І. О., Матківського Р. Й.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом, у якому просили визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7, та посвідчений 12 листопада 2014 року приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Гаврилюк О. І.

Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_10 (чоловік ОСОБА_4 та батько ОСОБА_5 та ОСОБА_6), після смерті якого відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0629 га, яка розташована на території Калуської міської ради с/т «Енергетик» в урочищі Височанка-Залісся, для ведення садівництва.

У встановлений законом строк вони звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та дізнались, що 12 листопада 2014 року посвідчено заповіт, за яким ОСОБА_10 заповів все своє майно ОСОБА_7

Зазначали, що на момент складення заповіту ОСОБА_10 не усвідомлював значення своїх дій, оскільки перебував у важкому стані, з 27 жовтня 2014 року до 06 листопада 2014 року проходив лікування в нейрохірургічному відділенні Калуської Центральної районної лікарні, з діагнозом: рак правої легені та метастатичне ураження головного мозку.

Посилаючись на наведені вище обставини, позивачі просили позов задовольнити.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 12 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 07 листопада 2016 року, позов ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволено.

Визнано недійсним заповіт від імені ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7, посвідчений 12 листопада 2014 року приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Гаврилюк О. І.

02 травня 2018 року ОСОБА_9 подала заяву про перегляд рішення Калуського міськрайонного суду від 12 вересня 2016 року за нововиявленими обставинами.

Заяву мотивувала тим, що після постановлення рішення та набрання ним законної сили їй стали відомі обставини, які є істотними для справи, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі їй на час розгляду справи. Зокрема, задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що за актом посмертної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_10 страждав органічним ураженням головного мозку змішаного ґенезу (пухлинного, метастази в головний мозок), тому не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними на момент складання заповіту 12 листопада 2014 року.

Зазначала, що з метою здійснення перевірки фактів встановлення померлому ОСОБА_11 психіатричного діагнозу лікарем психіатром вона звернулась із заявою до правоохоронних органів і 01 березня 2017 року Калуським відділом поліції Головного Управління Національної поліції України в Івано-Франківській області зареєстровано кримінальне провадження № 0000335 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 358 КК України.

В рамках цього кримінального провадження була призначена і проведена комісійна посмертна судово-психіатрична експертиза, висновком якої спростовано висновки судово-психіатричної експертизи від 30 червня 2016 року № 194/2016, покладеної в основу судових рішень.

Зокрема, комісією експертів Київського міського центру судово-психіатричної експертизи за результатом проведення зазначеної експертизи встановлено, що ОСОБА_10 впродовж листопада 2014 року (у тому числі 08 листопада 2014 року - 12 листопада 2014 року) об'єктивно виявляв ознаки органічного ураження головного мозку, що клінічно проявлялось тоді в нього неврологічними порушеннями і симптоматикою астенічного, соматогенно-обумовленого характеру (онкологічна патологія дихальної системи). За вираженістю і характером дані психічні порушення не позбавляли тоді підекспертного можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Вказані обставини не були їй відомі раніше, оскільки висновок судово-психіатричної експертизи від 02 вересня 2018 року, яка проведена комісією експертів Київського міського центру судово-психіатричної експертизи, отриманий нею після звернення до слідчого 30 квітня 2018 року, тобто після набуття законної сили рішенням Калуського міськрайонного суду від 12 вересня 2016 року.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 15 червня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_9 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовлено.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що заявником не наведено нововиявлених обставин, які б давали підстави скасувати рішення суду, а обставини, на які вона посилається у заяві, не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України.

Судово-психіатрична експертиза від 02 лютого 2018 року проведена комісією експертів Київського міського центру судово-психіатричної експертизи пізніше, ніж було постановлено рішення Калуського міськрайонного суду від 12 вересня 2016 року, тому новий висновок експертів не міг існувати на момент постановлення рішення, про перегляд якого подана заява, отже не може бути нововиявленою обставиною в розумінні вказаних норм закону, по суті є новим доказом відповідача.

Постановою апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 липня 2018 року ухвалу Калуського міськрайонного суду від 15 червня 2018 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції та залишив судове рішення без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_9, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, зокрема, статті 423 ЦПК України, просить скасувати оскаржувані судові рішення та задовольнити її заяву про перегляд рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 вересня 2016 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Вважає новий висновок судово-психіатричної експертизи від 02 вересня 2018 року, яка проведена комісією експертів Київського міського центру судово-психіатричної експертизи, нововиявленою обставиною

ОСОБА_4 через представника ОСОБА_12 подала відзив на касаційну скаргу, у якому просить залишити без змін оскаржувані судові рішення як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зазначали, що суди всебічно, повно, об'єктивно дослідили обставини справи та дійшли обґрунтованого висновку про те, що зазначені заявником обставини не є нововиявленими.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 вересня 2016 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 07 листопада 2016 року, визнано недійсним заповіт від імені ОСОБА_10, складений в користь ОСОБА_7 та посвідчений 12 листопада 2014 року приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Гаврилюком О. І.

Задовольняючи позов, суди виходили з того, що за висновком посмертної судово-психіатричної експертизи від 30 червня 2016 року № 194/2016 ОСОБА_10 на час складення заповіту (12 листопада 2014 року) страждав органічним ураженням головного мозку змішаного ґенезу (пухлинного (метастази в головний мозок) ураження, дисциркуляторної енцефалопатії та гідроцефалії) у формі вираженого органічного психосиндрому, згідно МКХ-10, F 07.9. ОСОБА_10 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними на момент складання заповіту.

Після закінчення розгляду справи ОСОБА_7 звернулась із заявою до правоохоронних органів з метою здійснення перевірки фактів встановлення померлому ОСОБА_11 психіатричного діагнозу лікарем психіатром.

У рамках кримінального провадження була призначена та 02 лютого 2018 року проведена комісійна посмертна судово-психіатрична експертиза, за результатами проведення якої встановлено, що ОСОБА_10 упродовж листопада 2014 року (у тому числі 08 листопада 2014 року - 12 листопада 2014 року) об'єктивно виявляв ознаки органічного ураження головного мозку, що клінічно проявлялось тоді в нього неврологічними порушеннями і симптоматикою астенічного, соматогенно-обумовленого характеру (онкологічна патологія дихальної системи). За вираженістю і характером дані психічні порушення не позбавляли тоді підекспертного можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Згідно з висновками цієї експертизи ОСОБА_10 у листопаді 2014 року, в тому числі 08 листопада 2014 року - 12 листопада 2014 року, виявляв ознаки психічного розладу у вигляді органічного астенічного (емоційно-лабільного) розладу соматогенно обумовленого (F 06.6). Міг повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Звертаючись до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, ОСОБА_7 зазначала, що висновком експертизи від 02 лютого 2018 року підтверджено неправильність висновку експертів від 30 червня 2016 року.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесенні законом до нововиявлених обставин.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно з частиною четвертою статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Не можуть бути визнані нововиявленими нові обставини, тобто такі, що виникли після постановлення рішення, а також обставини, на які посилалась особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в скарзі або які могли бути встановлені при з'ясуванні судом обставин у справі.

Залишаючи без задоволення заяву ОСОБА_9 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, зробили правильний висновок про те, що обставини, на які послалася заявник, не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України.

Висновок комісійної посмертної судово-психіатричної експертизи від 02 лютого 2018 року, проведений у рамках кримінального провадження, не надає відповідь на питання, чи розумів значення своїх дій померлий ОСОБА_10 в момент підписання заповіту саме 12 листопада 2014 року.

Цей висновок стосується певного проміжку часу, а не моменту вчинення правочину.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (P0N0MARY0V v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, від 18 листопада 2004 року).

Аргументи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін ухвали Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 червня 2018 року та постанови апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 липня 2018 року, оскільки судові рішення є законними та обґрунтованими.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 червня 2018 року та постанову апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

В.І. Крат