Справа № 202/4/18
Провадження №2/202/813/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 жовтня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Зосименко С.Г.

при секретарі Герасименко В.А.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1, представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про виселення,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до ОСОБА_4 із позовом про виселення, який уточнив у серпні 2018 року. В уточненій позовній заяві посилається на те, що 20 червня 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» в порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки отримав у власність 53/100 частину домоволодіння загальною площею 107,2 кв. м., житловою площею 72,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки від 31.03.2017 року, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований у державному реєстрі під номером 403. Після отримання права власності на вказану нерухомість позивач намагався отримати доступ до житла, однак перешкодою стала реєстрація та проживання у ньому відповідача по справі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який підлягає виселенню без надання іншого житлового приміщення із спірного домоволодіння. У звязку з чим просив виселити громадянина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований та проживає у 53/100 домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення із зняттям з реєстраційного обліку у Департаменті адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради.

В судовому засіданні представник АТ КБ «Приватбанк» позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Надав суду додаткові пояснення, у яких зазначив, що 20.06.2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» в порядку позасудового звернення на предмет іпотеки отримав у власність 53/100 частину домоволодіння загальною площею 107,2 кв. м., житловою площею 72,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки від 31.03.2017 року, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований у державному реєстрі під номером 403. Зазначив, що 53/100 частини домоволодіння, загальною площею 107,2 кв. м., житловою площею 72,5 кв. м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Ашхабадська, буд. 150 становлять квартиру №1 право власності на яку зареєстровано за банком. Перешкодою отримання доступу до житлового приміщення позивачу стала реєстрація та проживання у ньому відповідача по справі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки факт звернення стягнення відбувся, у позивача є підстави для виселення відповідача по справі ОСОБА_4 На виконання ч. 1 ст. 109 Житлового кодексу УРСР, позивачем було направлено відповідачу письмову претензію про добровільне звільнення приміщення та зняття з реєстраційного обліку, однак відповідачем вказані вимоги були проігноровані.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представники відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, зазначивши, що відповідач ОСОБА_4 є колишнім власником домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Іншого зареєстрованого житлового приміщення не має. Претензію про добровільне звільнення приміщення та зняття з реєстраційного обліку відповідач не отримував. Також в матеріалах справи відсутня довідка щодо реєстрації осіб за адресою АДРЕСА_2. Позивач не звертався до суду із вимогою про позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням квартирою № 1 будинку № 150 по вул. Ашхабадській в м Дніпро.

Суд, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_4 про виселення не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2010 року, яке набрало чинності 11.05.2010 року, позов ПАТ КБ «Приватбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості був задоволений частково. Стягнено солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором №2008-МК-20 від 11 квітня 2008 року 218784 грн. 15коп. Стягнено солідарно з ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором №2008-МК-20 від 11 квітня 2008 року 200 грн. Стягнено з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором № SAMDN2065 від 09 липня 2008 року -10911 грн. 28 коп. Стягнено солідарно з ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором № SAMDN2065 від 09 липня 2008 року 200грн. та у рахунок повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн., а разом 320 грн. Стягнено солідарно з ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь держави судовий збір у розмірі 1700 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. (а.с. 53-55).

На підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2010 року, 14 грудня 2010 року було видано виконавчий лист №2-8316/2010 про стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором №2008-МК-20 від 11 квітня 2008 року 218784 грн. 15коп. (а.с.52).

Відповідно договору дарування будинку ВАК №190300 від 25.04.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за №1814, ОСОБА_4 належало 53/100 сотих частин будинку, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Ашхабадська, буд. 150 (а.с.59).

Згідно акту опису й арешту майна від 10 жовтня 2012 року, державним виконавцем відділу Індустріального району Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_9 при примусовому виконанні виконавчого листа №2-8316/2010, виданого 14 грудня 2010 року про стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором №2008-МК-20 від 11 квітня 2008 року 218784 грн. 15 коп. було описано на накладено арешт на 53/100 частки домоволодіння що розташоване за адресою: АДРЕСА_3, та перебуває у приватній частковій власності ОСОБА_4 на підставі договору дарування будинку ВАК №190300 від 25.04.2003 року (а. с. 59-60).

Судом установлено, що спірне житлове приміщення, яке розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Ашхабадська, 150 було набуте у власність відповідачем на підставі договору дарування від 25.04.2003 року (а. с. 57) задовго до передачі його в іпотеку ПАТ КБ «Приватбанк». Банком надавався кредит відповідачу не для придбання спірного майна. Відповідач іншого житла не має.

20 червня 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» в порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки отримав у власність 53/100 частину домоволодіння загальною площею 107,2 кв. м., житловою площею 72,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки від 31.03.2017 року, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований у державному реєстрі під номером 403, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а. с. 6-7).

14 червня 2018 року відбулась державна реєстрація та змінено найменування позивача з Публічне акціонерне товариства Комерційний банк «Приватбанк» на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».

Після отримання права власності 53/100 частини домоволодіння загальною площею 107,2 кв. м., житловою площею 72,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 позивач намагався отримати доступ до житла, однак цьому перешкоджає проживання там відповідача по справі.

Згідно ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення чи житловий будинок є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. При розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке.

Частинами 2 і 3 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» встановлений певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно ч. 1, 3 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом.

Згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст. 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

23 жовтня 2017 року позивачем була направлена письмова претензія про добровільне звільнення приміщення та зняття з реєстраційного обліку на ім'я відповідача ОСОБА_4 та надано тридцяти денний строк для добровільного виселення.

Проте, матеріали справи не містять відомостей про те, що дана вимога отримана ОСОБА_4

Позивачем у позовні не зазначено можливість надання іншого постійного житла відповідачу, що унеможливлює його виселення із житлового будинку, придбаного не за рахунок кредитних коштів.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону і не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати слід покласти на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 39, 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК України, ст. ст. 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволені позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.Г. Зосименко