ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

20 грудня 2018 року

м. Харків

справа № 643/3121/15-ц

провадження № 22-ц/818/134/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Піддубного Р.М. (суддя-доповідач),

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Кравченко О. О.,

учасники справи:

позивач Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідач ОСОБА_1,

треті особи ОСОБА_2 Тхань, служба по справах дітей Московського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 липня 2018 року, ухвалене у складі судді Сугачової О.О.,

у с т а н о в и в :

У лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 25 липня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 Тхань було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 100000 доларів США та зобов'язався повернути вказану суму частинами у строк до 25 липня 2017 року, а також сплачувати проценти за користування кредитом із розрахунку 13% річних. Того ж дня, з метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором між банком та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, предметом якого є належна відповідачу квартира АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 Тхань взятих на себе за кредитним договором зобовязань належним чином не виконав, ПАТ «УкрСиббанк» просило звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_2 для задоволення вимог ПАТ «УкрСиббанк», що виникли на підставі договору про надання споживчого кредиту № 0 від 25 липня 2007 року, у розмірі 38187 доларів США, з яких: 33748,41 доларів США заборгованість за кредитом; 4438,59 доларів США заборгованість за процентами за користування кредитом та пені у розмірі 32488,15 грн., встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» та встановити початкову ціну, визначеною на підставі оцінки майна, здійсненої субєктом оціночної діяльності проведеною відповідно до законодавства.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19 липня 2018 року позов ПАТ «Укрсиббанк» задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру 39, загальною площею 47,9 кв.м., житловою площею 33 кв.м, що находиться за адресою м. Харків, пр. Тракторобудівників, 85-г, для задоволення вимог ПАТ «УкрСиббанк», що виникли на підставі договору про надання споживчого кредиту № 0 від 25 липня 2007 року по поверненню кредитних коштів та відсотків за користування кредитом в розмірі 38187 доларів США, з яких 33748,41 доларів США - заборгованість за простроченим кредитом; 4438,59 доларів США - заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом та пені у розмірі 32488,15 грн., яка складається із 24562,09 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та 7926,06грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом. Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки, що належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 02.04.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4 за реєстром № 1496, право власності зареєстроване КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 16.04.2004р., реєстраційний № 5243370, номер запису П-5-17524 в книзі 1, шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» та встановити початкову ціну, визначеною на підставі оцінки майна, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності, проведеною відповідно до законодавства. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір в розмірі 3654 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування скарги зазначив, що перед підписанням договору іпотеки ОСОБА_1 не було ознайомлено з істотними умови договору кредиту, крім того, судом першої інстанції не застосовано положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що 25 липня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 Тхань було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 100000 доларів США та зобов'язався повернути вказану суму частинами у строк до 25 липня 2017 року, а також сплачувати проценти за користування кредитом із розрахунку 13% річних.

Того ж дня, з метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором між банком та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, предметом якого є належна відповідачу квартира АДРЕСА_1.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 Тхань взятих на себе за договором позики зобовязань належним чином не виконав, правовими наслідками чого є звернення стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно в рахунок погашення заборгованості у розмірі 38187 доларів США.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

Встановлено та не заперечується сторонами по справі, що ОСОБА_2 Тхань зобовязань щодо повернення позики та сплати процентів належним чином не виконав.

За змістом частини першої статті 575 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, це вид забезпечення виконання зобовязання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема, загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.05.2016 року стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 Тхань та Хо ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором кредиту від 25 липня 2007 року у розмірі 41560,69 доларів США та 118052,07 грн пені.

Доказів того, що вищевказане рішення виконане матеріали справи не містять.

Отже, встановивши, що позичальник ОСОБА_2 Тхань своїх зобовязань за кредитним договором не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 38187 доларів США, яка станом на 18 лютого 2015 року складається з: 33748,41 доларів США заборгованість за кредитом; 4438,59 доларів США заборгованість за процентами за користування кредитом та 32488,15 грнпені за порушення виконання зобов'язань, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно не застосував до спірних правовідносин положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

7 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України), що повною мірою відповідає лексичному значенню цього слова, яке розкривається в тлумачному словнику української мови.

Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільнення від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не позбавляє кредитора права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) зазначене майно.

Рішення судів про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалені до і після прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» залишаються в силі, а їх виконання зупиняється до вдосконалення механізму, передбаченого статтею 3 цього Закону.

Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню.

Оскільки квартира № 39 в будинку № 85 Г по пр. Тракторобудівників у м. Харкові виступає як забезпечення зобов'язань за кредитом, наданим в іноземній валюті, використовується відповідачем, який є майновим поручителем, як місце постійного проживання, площа цієї квартири не перевищує 140 кв. м, суд безпідставно не вирішив питання про зупинення виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій».

Доводи апеляційної скарги про те, що у порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» під час укладення договору ОСОБА_1 іпотеки не було надано повної та достовірної інформації про сукупну вартість кредиту та умови кредитування є безпідставним та таким, що спростовуються змістом договору іпотеки.

За таких обставин апеляційна скарга представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід змінити, доповнити його резолютивну частину реченням наступного змісту: «Зупинити виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 липня 2018 року змінити.

Доповнити резолютивну частину рішення реченням наступного змісту: «Зупинити виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2018 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

ОСОБА_6