Справа № 610/2667/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

31.10.2018 року Балаклійський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Храмцова В.Б.,

за участі секретаря судового засідання - Фурманової М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Балаклія цивільну справу № 610/2667/18 (2/610/1102/2018) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

10.09.2018 року позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: в будинку АДРЕСА_1.

В обгрунтування заявлених вимог у позовній заяві вказала, що на підставі Договору дарування від 15.04.2006 року ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 по теперішній час є зареєстрованим у вказаному будинку, однак в ньому фактично не проживає з січня 2015 року, його місце проживання позивачу не відоме.

07.09.2018 року комісією під головуванням депутата Гусарівської сільської ради ОСОБА_3 був складений Акт обстеження про не проживання відповідача ОСОБА_2 за місцем реєстрації з 2015 року.

Реєстрація відповідача у квартирі перешкоджає позивачу розпоряджатися ним та негативно впливає на її бюджет.

В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав.

У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до Договору дарування від 15.04.2006 року ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1.

Із довідки Гусарівської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 07.09.2018 року № 614 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровано: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2..

З акту від 07.09.2018 року, складеного депутатом Гусарівської сільської ради ОСОБА_3, в присутності свідків: ОСОБА_5. та ОСОБА_3, вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований, але фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до положень ч.1 ст.383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член власника сім'ї втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В правових позиціях, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від.12.04.1985 року з наступними змінами "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або членів його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Таким чином, обов'язковою умовою для визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є її відсутність в житловому приміщенні протягом року без поважних причин .

Із змісту позову вбачається, що відповідач не проживає в спірному будинку з 2015 року з власної волі, його речі за місцем проживання відсутні, а позов пред'явлено до суду у вересні 2018 року. Відповідач не проживає у будинку позивача більше року з власної волі, а своєю реєстрацією у житлі порушує права позивача як власника на користування та розпорядження майном, захист, якого передбачений ст. 391 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.319,321,391 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 263, 265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим в АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5, місце проживання: АДРЕСА_2.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1.

Суддя В.Б. Храмцов