СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр.№ 6/759/788/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря судового засідання Чернишук К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, стягувач ОСОБА_3, третя особа: Слубжа у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

у серпні 2018 р. до Святошинського районного суду м. Києва надійшла вищезазначена заява в якій представник заявника просить виконавчий лист, виданий Святошинським районним судом м. Києва по цивільній справі №2/759/4584/14 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей і на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, визнати таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на ті підстави, що 14.10.2014 Святошинським районним судом м. Києва було винесено рішення по справі №759/12424/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей і на утримання дружни до досягнення дитиною трирічного віку. У вересні 2015 року ОСОБА_3 залишила постійне місце проживання, а малолітні діти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишилися проживати та перебувають на повному утриманні батька ОСОБА_1, у зв'язку з чим представник звернувся до суду з даною заявою.

В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлено своєчасно та належним, про причини неявки суду не повідомлено.

Згідно з ч. 3 ст. 432 ЦПК України, неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 14.10.2014 Святошинським районним судом м. Києва було винесено рішення по справі №759/12424/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей і на утримання дружни до досягнення дитиною трирічного віку (а.с. 63-65).

27.10.2014 позивачем було отримано виконавчий лист на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києві від 14.10.2014 (а.с. 66).

Відповідно до ст. 432 ЦПК України, виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

В інформаційному листі ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року» звернути увагу судів, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

Вирішуючи питання щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд вважає, що під іншими причинами, про які йдеться в частині другій статті 432 ЦПК України, слід розуміти не припинення обов'язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв'язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Так, наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов'язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов'язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги пятої ЦК України.

Так, зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

Згідно з п. 4 ч. першої ст. 49 Закону «Про виконавче провадження» (від 21.04.1999 року № 606-ХІV), скасування рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, є самостійною підставою для закінчення виконавчого провадження. У зв'язку з цим у разі, якщо виконавчий лист вже пред'явлено до виконання, необхідності звертатися до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, немає. Виконавче провадження в цьому випадку буде закінчене на підставі зазначеного.

Крім того, згідно з ч. 2 і ч. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках, передбачених пунктами 1-6, 8, 11-13 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Станом на час надходження до суду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та на час вирішення судом цієї заяви, до суду не надходив ні виконавчий лист з відміткою про його виконання, ні постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, у зв'язку з ненаданням суду доказів щодо наявності підстав, з якими закон пов'язує можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд вважає, що заява представника ОСОБА_1- ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 432, 353, 354 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, стягувач ОСОБА_3, третя особа: Слубжа у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дітей та аліментів на утримання дружини відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.В. Ул'яновська