Справа № 182/2322/16-ц
Провадження № 2/0182/576/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20.09.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Тихомирова І.В.

секретаря - Рахуба О.Г.

за участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист прав споживачів, стягнення матеріальних збитків за невиконання договору про виконання робіт, суд

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист прав споживачів.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 21 квітня 2015 року між ним та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 був укладений договір на встановлення профілів ПВХ за індивідуальним замовленням № 318, згідно якого він сплатив відповідачу 6 100,00 грн., а останній в свою чергу зобов'язався виготовити обумовлені вироби протягом 21 робочого дня з моменту підписання договору. У разі, якщо виріб має нестандартну комплектацію, строк його виготовлення збільшується до 28 робочих днів.

Однак в порушення умов договору відповідач свої зобов'язання не виконав, жодних робіт щодо виготовлення та передачі обумовлених профілів ПВХ ним розпочато не було та сплачені кошти відповідач не повернув.

У зв'язку з цим, позивачем було направлено на адресу відповідача лист-претензію з вимогою виконати обумовлені роботи або повернути сплачені кошти. Однак жодної відповіді отримано не було.

Враховуючи наведені обставини позивач просив суд стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 сплачені ним кошти за виконання робіт у розмірі 6 100,00 грн.

Під час судового засідання позивач та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Також позивач зазначив, що він замовляв п'ять вікон та сплатив за них 6100,00 грн. В той же час відповідачем було встановлено лише одне вікно.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав та 09 лютого 2018 року від його представника ОСОБА_3 надійшов відзив на позов в якому зазначив, що вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими, оскільки відповідачем в повному обсязі виконані зобов'язання за спірним Договором від 21 квітня 2015 року, що підтверджується відповідним Актом приймання-передачі (а.с.50).

В судовому засіданні представник відповідача підтримав відзив на позов та просив суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог. Також під час судового засідання представником відповідача було надано для огляду оригінал спірного Договору № 318 від 21 квітня 2018 року (а.с.26,27,51,52).

Заслухавши сторони, опитавши свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В ідповідно до ч.1 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Судом встановлено, що 21 квітня 2015 року між позивачем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 був укладений договір на встановлення профілів ПВХ (металопластикові вікна) за індивідуальним замовленням № 318 (а.с.26,27).

Оригінал вказано договору було оглянуто судом під час судового засідання 20 вересня 2018 року та факт укладання та підписання даного договору позивачем та його представником не оспорювався (а.с.26,27,51,52).

Згідно п. 3.1. та п. 3.2. зазначеного договору позивач зобов'язався оплатити та прийняти готові вироби в повному обсязі згідно умов Договору, а відповідач в свою чергу зобов'язався виготовити обумовлені сторонами вироби протягом 21 робочого дня з моменту підписання договору. У разі, якщо виріб має нестандартну комплектацію, строк його виготовлення збільшується до 28 робочих днів (а.с.26).

Пунктом 2.1 Договору визначено, що загальна вартість замовлення складає 3 600,00 грн., яка 11 травня 2015 року була внесена позивачем в повному обсязі, що не спростовував позивач під час судового засідання.

Доводи позивача ОСОБА_1 про те, що він замовляв п'ять вікон та сплатив за них 6100,00 грн. не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження даних обставин.

Відповідно до ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 95 ЦПК України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

В той же час доказів, які б спростовували доводи представника відповідача та доводили заперечення позивача, останнім суду не надано.

До того ж, в матеріалах справи наявний відповідний Акт приймання передачі конструкції за Договором від 21 квітня 2015 року за замовленням ОСОБА_1 в якому, зокрема зазначено, що замовник претензій по кількості, якості, комплектності та розмірам виробу не має. Даний Акт підписаний позивачем ОСОБА_1 (а.с.29).

Таким чином, суд приходить висновку, що ОСОБА_1 розпорядився своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " роз'яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Враховуючи те, що відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях, та приймаючи до уваги те, що відповідач та його представник заперечують факт отримання від позивача коштів в розмір 6100,00 грн., а позивач та його представник не надали суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту передачі коштів у зазначеному розмірі, тому суд приходить висновку, що в задоволенні вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Посилання позивача на ті обставини, що він передав кошти у розмірі 6100 грн. іншій особі, а не ФОП ОСОБА_4 на виготовлення додатково інших вікон після виконання договору від 21 квітня 2015 року без отримання документів та укладення додаткової угоди при передачі коштів, не можуть слугувати підставою задоволення позовних вимог щодо ФОП ОСОБА_4

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12,13,18,62,64,76,81,89,95,141,263-265,268 ЦПК України, Законом України "Про захист прав споживачів", ст. 526 ЦК України, суд

вирішив:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист прав споживачів, стягнення матеріальних збитків за невиконання договору про виконання робіт.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави.

Повний текст рішення складено 25 вересня 2018 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно підпункту 15.5 Перехідних положеньЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набув чинності 15 грудня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: І. В. Тихомиров