Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №440/1904/17

Провадження № 2/440/424/2018

09 жовтня 2018 року

Буський районний суд Львівської області

в складі:головуючого судді - Коса І. Б.

за участю секретаря судового засідання Дутки С.І.

з участю представника позивачів ОСОБА_1,

представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Буськ цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення матеріальної і моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись в суд із указаним позовом. Просили стягнути солідарно із відповідачів ПАТ НАСК «Оранта» та ОСОБА_6 на користь позивача ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 18 042,16 грн. Стягнути з відповідача ОСОБА_6 на користь позивача ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 15 000,00 грн.

В обгрунтування позовних вимог покликаються на те, що 26.03.2017 року близько 13 год. 30 хв. на 489 км. автодороги Київ-Чоп, відбулася дорожня транспортна пригода за участю автомобіля «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням позивача ОСОБА_4 та автомобіля марки «ЗАЗ-DAEWOO», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням відповідача ОСОБА_6, у результаті якої транспортні засоби отримали технічні пошкодження, а позивач ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження. Постановою Буського районного суду Львівської області від 05.05.2017 року відповідача ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні ДТП. Згідно ремонтної калькуляції транспортного засобу від 30.03.2017 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 49 715,68 грн. Відповідач ПАТ НАСК «Оранта» визначила та виплатила позивачу страхове відшкодування в сумі 31673,52 грн. Відтак позивач вважає, що різниця між вартістю відновлювального ремонту автомобіля та реальною страховою виплатою, що складатиме 18 042,18 грн., підлягає стягненню солідарно із обох відповідачів, оскільки добровільно ними виплачена не була. Крім того, враховуючи перенесення позивачами нервового стресу внаслідок вищевказаної пригоди, пошкодження майна, неможливості близько півроку користуватись автомобілем, наявність у позивачів ІІ групи інвалідності, а також заподіяння в результаті цієї події фізичної болі та легких тілесних ушкоджень позивачці, останні вважають, що наведені обставини є підставою для відшкодування їм моральної шкоди, яку просили стягнути з відповідача ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 в розмірі 15000,00 грн., а на користь ОСОБА_4 в сумі 10 000,00 грн.

Позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, а їх представник - адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з наведених вище мотивів та просив їх задовольнити у повному обсязі. Крім того, звернув увагу суду на те, що його довіритель ОСОБА_4 протягом п'яти місяців ремонтував пошкоджений автомобіль та не міг ним користуватись, а ОСОБА_5 отримала тілесні пошкодження, змушена була постійно пояснювати звідки у неї синці, а тому вважає, що заявлені до стягнення з ОСОБА_6 суми моральної шкоди, в розмірах 10000 грн. та 15000 грн. відповідно, є обгрунтованими та справедливими, а тому просив заявлені вимоги задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, а його представник - адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги заперечила повністю, оскільки розмір страхового відшкодування, виплаченого позивачу, був узгоджений із ПАТ НАСК «Оранта» та все його влаштовувало. Крім того, суду повідомила про те, що її довіритель ОСОБА_6 попросив вибачення у позивача та пропонував відремонтувати пошкоджений автомобіль своїми силами, від чого позивач відмовився, вимагавши викупу відповідачем автомобіля за визначену ним суму грошових коштів. Транспортний засіб позивача тривалий час ремонтувався з вини самих же позивачів. Також звернула увагу суду на те, що спірна сума матеріальних збитків не перевищує страхового ліміту, а тому жодних підстав для стягнення матеріальних збитків з її довірителя не має. З приводу заявлених позивачами вимог про відшкодування моральної шкоди, вважає, що підстави для її відшкодування відсутні, оскільки не надано доказів щодо погіршення їх стану здоров'я, а також те, що позивачі з аналогічними вимогами вправі звертатись до страхової компанії. Відтак просила суд у задоволенні заявлених вимог відмовити повністю.

Представник відповідача ПАТ НАСК «Оранта» - ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги заперечила повністю, вважаючи такі безпідставними. Суду повідомила, що 26.03.2017 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль позивача з вини ОСОБА_6 Автомобіль позивача застрахований в ПАТ НАСК «Оранта». Згідно із ремонтною калькуляцією вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача складає 49715,68 грн., що з урахуванням його зносу становить 32 173,52 грн., а тому, враховуючи розмір франшизи в сумі 500,00 грн., позивачу було виплачено страхове відшкодування в розмірі 31 673,52 грн. у травні 2017 року. Оскільки відшкодована позивачу сума збитків враховує знос пошкодженого автомобіля, була узгоджена між страховою компанією та власником авто, який погодився на її остаточність, неможливість перегляду та оскарження, а тому відповідач вважає заявлені вимоги безпідставними та просить у їх задоволенні відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали та з'ясувавши дійсні обставини справи, всебічно, повно та об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку, виходячи із таких мотивів.

Відповідно до статті 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду.

Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 10 ЦПК).

Згідно частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм спірні правовідносини.

Як вбачається із наданих сторонами доказів, 26 березня 2017 року між позивачем ОСОБА_4 та відповідачем ПАТ НАСК «Оранта» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що вбачається із страхового поліса № АК/2944770, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності забезпеченого транспортного засобу марки «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1, строком до 25.03.2018 року включно.

Крім того, як установлено судом, 26 березня 2017 року близько 13 год. 30 хв. на 489 км. автодороги Київ-Чоп, ОСОБА_6, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ-DAEWOO», реєстраційний номер НОМЕР_2, виїжджаючи із м. Буська на перехресті нерівнозначних доріг не надав перевагу в русі автомобілю «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, в результаті чого транспортні засоби зіткнулись та отримали технічні пошкодження, а пасажирка ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження.

Постановою Буського районного суду Львівської області від 05.05.2017 року, яка набрала законної сили 16.05.2017 року, встановлено вищезазначені обставини пригоди, а відповідача у даній справі ОСОБА_6 визнано винним у її вчиненні та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. в дохід держави.

В силу частини шостої статті 82 ЦПК України вищенаведені обставини, встановлені постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковими при розгляді даної цивільної справи.

Як вбачається із ремонтної калькуляції від 30.03.2017 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1, власником якого являється ОСОБА_8, становить 49 715,68 грн.

Із розрахунку страхового відшкодування від 26.05.2017 року слідує, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1, (без врахування зносу деталей, що замінюються) становить 49 715,68 грн., а розмір матеріального збитку із врахування зносу деталей, що замінюються становить - 32 173,52 грн. Враховуючи розмір франшизи в сумі 500 грн., сума страхового відшкодування склала - 31 673,52 грн. (32173,52 - 500).

Зі страхового акту № ОЦВП-17-3291/1 від 29.05.2017 року вбачається, що вищевказана подія була кваліфікована як страховий випадок, а сума страхового відшкодування склала 31 673,52 грн., що була сплачена відповідачем ПАТ НАСК «Оранта» на користь власника пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_8 у вищезазначеному розмірі.

Вищеописані обставини визнаються та не заперечуються учасниками справи, а тому в силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України, доказуванню не підлягають.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 цього Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Так, в силу пункту 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003р. N142/5/2092, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Згідно пункту 36.1 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

На підставі пункту 36.3 статті 36 зазначеного Закону, якщо водії транспортних засобів скористалися правом, передбаченим пунктом 33.2 статті 33 цього Закону, страховик відшкодовує виключно шкоду, визначену статями 29 та 30 цього Закону, тобто відшкодовується, зокрема, вартість матеріального збитку (відновлювальний ремонт з врахуванням зносу).

Відповідно до частини другої пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Отже, за результатами системного аналізу норм чинного законодавства вбачається те, що право на відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу, має виключно його власник.

Проте, позивач ОСОБА_4 суду не довів, у чому полягає факт заподіяння йому матеріальних збитків, оскільки власником пошкодженого автомобіля виступає ОСОБА_8, який є майновим потерпілим. Натомість позивач являється лише володільцем вищевказаного транспортного засобу, який на законних підставах ним користувався, що ним та іншими учасниками справи не заперечується.

Як безспірно встановлено в судовому засіданні, що розмір матеріального збитку із врахування зносу деталей, що замінюються, завданого пошкодженому автомобілю, яким керував позивач ОСОБА_4, становить - 32 173,52 грн., які відповідач ПАТ НАСК «Оранта» виплатив власнику вказаного транспортного засобу - ОСОБА_8, за вирахуванням розміру франшизи в сумі 500 грн., тобто у розмірі - 31 673,52 грн.

Окрім того, як вбачається із Узгодження суми страхового відшкодування за страховим випадком від 25.05.2017 року, розмір страхового відшкодування узгоджено між страховиком ПАТ НАСК «Оранта» та власником пошкодженого автомобіля ОСОБА_8 у розмірі 31 673,52 грн., яке було виплачено відповідачем в користь останнього, що враховує знос пошкодженого автомобіля, факт узгодження даного розміру збитків між страховиком та власником, який погодився на його остаточність, неможливість перегляду та оскарження, а тому підстав для стягнення із відповідачів різниці між вартістю відновлювального ремонту автомобіля та реальною страховою виплатою, на думку суду, не має з огляду на наведені обставини щодо погодження останньої потерпілим, який є власником пошкодженого майна.

Відтак, правових підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення солідарно із відповідачів ПАТ НАСК «Оранта» та ОСОБА_6 на користь позивача ОСОБА_4 матеріальної шкоди в розмірі 18 042,16 грн., суд не вбачає.

Що стосується заявлених позивачами вимог про стягнення із відповідача ОСОБА_6 на користь позивачів завданої моральної шкоди, в розмірах 10000 грн. та 15000 грн. відповідно, суд констатує наступне.

Пунктами 1 і 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із пошкодженням майна потерпілої особи.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (ч. 1 ст. 1168 ЦК України).

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із вимог ст. 1187 ЦК України, та роз'яснень, що викладені в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року N4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та визначає суму відшкодування, яка відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин, при яких було спричинено моральну шкоду позивачам, ступінь вини відповідача, характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань позивачів, а також з урахуванням вимог розумності та справедливості.

З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач ОСОБА_5 з вини відповідача ОСОБА_6 під час дорожньо-транспортної пригоди 26 березня 2017 року отримала легкі тілесні ушкодження, про що вбачається із висновку експерта № 63/2017 від 27-28.03.2017 року, внаслідок чого позивач, будучи особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання (посвідчення серії НОМЕР_3 від 11.09.2003), зазнала фізичного болю та моральних страждань, ухилення відповідача від відшкодування завданої з його вини шкоди, суд, з урахуванням вимог розумності та справедливості, оцінює спричинену позивачу ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 8000 грн., яку слід стягнути з відповідача ОСОБА_6 на користь позивачки, що буде достатньою, виходячи із фактичних обставин справи.

Також суд частково погоджується із вимогами позивача ОСОБА_4 про відшкодування йому моральної шкоди, завданої у виді моральних страждань через неможливість ним протягом часу ремонту пошкодженого автомобіля користуватись ним, оскільки позивач є особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання (посвідчення серії НОМЕР_4 від 24.02.2010), ухилення відповідача від відшкодування завданої шкоди, суд, з урахуванням вимог розумності та справедливості, оцінює спричинену позивачу ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 2000 грн., яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_6, що буде достатньою та справедливою, виходячи із дійсних обставин даного спору.

За таких обставин, оцінюючи надані сторонами та досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування відповідачем ОСОБА_6 моральної шкоди позивачам підлягають до часткового задоволення у наведених вище обсязі та розмірах. Натомість, у задоволенні вимоги щодо солідарного стягнення із відповідачів на користь позивача ОСОБА_4 матеріальної шкоди, пов'язаної із пошкодженням транспортного засобу слід відмовити у зв'язку з її безпідставністю.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 1, 2, 4, 8, 10, 11, 12, 13, 76, 77, 78, 81, 82, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 2 000, 00 (дві тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 8 000, 00 (вісім тисяч) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційну скарга на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи.

Позивачі:

ОСОБА_4, АДРЕСА_1

ОСОБА_5, АДРЕСА_1

Представник позивачів: ОСОБА_1, АДРЕСА_2

Відповідачі:

ОСОБА_6, АДРЕСА_3

Представник відповідача ОСОБА_2, АДРЕСА_4

ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», АДРЕСА_5

Представник відповідача ОСОБА_3, АДРЕСА_5

Повне судове рішення складено 26 жовтня 2018 року.

Суддя: І. Б. Кос