Справа № 201/8183/18
Провадження № 2/201/2578/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Федоріщева С.С.,

при секретарі - Кияшко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпрі заяву представника відповідача ОСОБА_4; ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2018 року у цивільній справі № 201/8183/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа № 201/8183/18 (провадження № 2/201/2578/2018) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1. Стягнуто з відповідача ОСОБА_4 судовий збір на користь держави в сумі 4 614 грн. 42 коп.

02 жовтня 2018 року до суду від представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3 надійшла заява про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2018 року у цивільній справі № 201/8183/18, в якій останній просив поновити відповідачу ОСОБА_4 строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення, переглянути вказане рішення з подальшим його скасуванням та призначити справу до розгляду в загальному порядку. При цьому посилався на те, що судові повістки, процесуальні документи, позовну заяву з додатками відповідач фактично отримав вже після винесення судом заочного рішення, отже був позбавлений можливість надати відзив та взяти участь у судових засіданнях, а також послався на те, що під час розгляду справи суд не взяв до уваги обсяг спільного майна подружжя, яке підлягало поділу, факт придбання відповідачем у позивача частини цього майна 27 червня 2012 року, невиконання позивачем вимог закону щодо утримання спільного майна, пропущення позивачем строку позовної давності.

Від відповідача ОСОБА_4 до суду надійшла заява про розгляд заяви про перегляд заочного рішення без її участі, на задоволенні заяви наполягала.

Позивач в судове засідання не з'явився, його представник подав до суду письмові заперечення проти заяви про перегляд заочного рішення в яких, в тому числі, прохав суд відмовити у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення та розглянути останню без його присутності.

Розглянувши заяву, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 284 Цивільного процесуального кодексу України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що копія заочного рішення була отримана представником відповідача вперше лише 12 вересня 2018 року, отже заяву про перегляд заочного рішення ним подано протягом 20 днів з моменту отримання повного тексту заочного рішення суду.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про можливість поновлення відповідачу ОСОБА_4 строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився у судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, необхідним є наявність одночасно трьох обставин: неявка відповідача у судове засідання і неповідомлення про причини неявки (або неявка відповідача у судове засідання, або не повідомлення про причини неявки); не подача відзиву з поважних причин; наявність доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, тобто такі докази, які не досліджувались судом при ухваленні заочного рішення і які при цьому могли істотно вплинути на його суть.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, повідомлення відповідача про слухання справи здійснювалося за зареєстрованим місцем його проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджує і представник відповідача у заяві про перегляд заочного рішення. Іншої адреси відповідача на момент ухвалення заочного рішення у справі суду відомо не було, як не був суду відомий і той факт, що повідомлення про призначення справи та інші процесуальні документи суду у зазначеній справі внаслідок помилки працівників пошти фактично отримав не відповідач, а інша особа. Відтак, з урахуванням доданих заявником до заяви про перегляд заочного рішення документів, зокрема копії відповіді ПАТ «Укрпошта» № 39-Ю-02-2175 від 29 серпня 2018 року, суд вважає причини неявки відповідача ОСОБА_4 у судові засідання та неподання відповідачем відзиву на позовну заяву в зазначені цивільній справі поважними.

Разом з цим, аналізуючи доводи заяви про перегляд заочного рішення та додані до неї документи, суд приходить до висновку, що останні не є доказами, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, виходячи з наступного.

Розглядаючи та задовольняючи позовні вимоги, суд виходив, насамперед, з їх обсягу та змісту, тобто, з вимог позивача про захист його права спільної сумісної власності від порушень з боку відповідача, який не визнавав це належне йому право, шляхом визнання такого права судом. При цьому, позивач не заявляв позовних вимог про виділення частки у спільному майні, а суд в межах розгляду справи, на підставі належних та допустимих доказів визнав доведеними наявність права спільної сумісної власності позивача на спірну квартиру, факт невизнання цього права відповідачем і необхідність судового захисту права власності позивача.

Разом з цим, заявник у своїй заяві про перегляд заочного рішення посилається на доводи та докази, які б, можливо, могли мати істотне значення при розгляді і вирішенні вимог позивача про поділ спільного майна подружжя (доводи щодо встановлення належного обсягу спільно нажитого майна, утримання спільного майна, спливу строку позовної давності для вимог про поділ майна), однак, у справі № 201/8183/18 позивач не заявляв такі вимоги і суд їх не розглядав та не міг розглядати при ухваленні заочного рішення. При цьому, суд керується положеннями ч. 2 ст. 69 СК України, ст. ст. 364, 370, 372 ЦК України, згідно яких дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою, договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути укладений письмово та нотаріально посвідчений, а поділ майна, яке знаходиться у спільній сумісній власності здійснюється шляхом виділення відповідної частки. В свою чергу, доказів укладання такого договору між подружжям, що могло б свідчити про відсутність у позивача права спільної сумісної власності на спірну квартиру заявник разом із заявою про перегляд заочного рішення суду не надав.

Таким чином, суд не вирішував питання про поділ спільного майна подружжя у заочному рішенні суду від 28.08.2018 року у цивільній справі № 201/8183/18, а лише захистив право власності позивача, яке презюмується та належить йому згідно ст. ст. 60, 68 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України, отже, доводи заяви про скасування заочного рішення та додані до неї документи не стосуються предмету спору у цивільній справі № 201/8183/18 і тому не є такими, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, а заява про скасування заочного рішення в цій частині не підлягає задоволенню.

Крім того, у справі «Устименко проти України» у своєму рішенні, яке набуло статусу остаточного, від 29 жовтня 2015 року, Європейський суд з прав людини, одним з основоположних аспектів верховенства права проголошує принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 126, 284, 287-288, 289 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Поновити відповідачу ОСОБА_4 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2018 року у цивільній справі № 201/8183/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності.

Заяву представника відповідача ОСОБА_4; ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2018 року у цивільній справі № 201/8183/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності залишити без задоволення.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає. Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати проголошення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя С.С. Федоріщев