АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3145/18 Справа № 199/8629/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ткаченко І.Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2018 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Каратаєвої Л.О., Пидищи М.М.

за участю секретаря Гречищникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом громадської організації «Дніпропетровська незалежна Правозахисна Громадська організація», яка діє в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_2 до Комунального закладу «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №11» Дніпропетровської міської ради про відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою Комунального закладу «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №11» Дніпропетровської міської ради

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

06 грудня 2017 року позивач в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до комунального закладу «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №11» Дніпропетровської міської ради про відшкодування моральної шкоди. У підтвердження своїх позовних вимог зазначає, що ОСОБА_2 є членом громадської організації «Дніпропетровська незалежна Правозахисна Громадська організація». 24 вересня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до відповідача з інформаційним запитом про надання публічної інформації, на який листом від 29.09.2014 року за вих. № 7/193 відповідачем було відмовлено позивачу у наданні вищевказаної інформації, у звязку з тим, що дана інформація до розділу використання бюджетних коштів не належить. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.04.2015 року бездіяльність відповідача щодо ненадання ОСОБА_2 відповіді на запит була визнана протиправною. Такою бездіяльністю ОСОБА_2 була заподіяна моральна шкода, що стало причиною її звернення до суду з позовом про відшкодування відповідачем заподіяної моральної шкоди в сумі 4 000,00 грн. шляхом безспірного списання коштів обласного бюджету КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №11»Дніпропетровської міської ради (а.с.1-8).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2018 року позовні вимоги громадської організації «Дніпропетровська незалежна Правозахисна Громадська організація», яка діє в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_2 до Комунального закладу «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №11» Дніпропетровської міської ради про відшкодування моральної шкоди задоволенні частково.

Відшкодовано ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 2 000,00 грн., заподіяну Комунальним закладом «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №11» Дніпропетровської міської ради в особі головного лікаря ОСОБА_3, шляхом безспірного списання коштів місцевого бюджету Комунального закладу «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №11» Дніпропетровської міської ради.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено, також вирішено питання щодо судових витрат (а.с.62-64).

В апеляційній скарзі Комунальний заклад «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №11» Дніпропетровської міської ради, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвали нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі (а.с.67-75).

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду 1 інстанції залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що 24 вересня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до відповідача з інформаційним запитом за вх.. № 7/107 для отримання інформації, як загальної публічної для ознайомлення та копіювання, а саме: наказ про поновлення на роботі лікаря-невропатолога 4-тої амбулаторії комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №11» Департаменту охорони здоровя Дніпропетровської міської ради ОСОБА_2, графік роботи лікаря-невропатолога ОСОБА_2, графік прийому громадян на вересень 2014 року, номер кабінету, службового телефону. Листом від 29.09.2014 року за вих.. № 7/193 відповідачем було відмовлено позивачу у наданні вищевказаної інформації, у звязку з тим, що дана інформація до розділу використання бюджетних коштів не належить.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.04.2015 року визнано дії головного лікаря комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №11» Департаменту охорони здоровя Дніпропетровської міської ради ОСОБА_3 в частині відмови в задоволенні інформаційного запиту ОСОБА_2 №7/107 від 24.09.2014 року - неправомірними.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд 1 інстанції виходив з того, що у звязку із протиправною бездіяльністю відповідача (ненадання публічної інформації), яка встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили, позивачці завдано моральну шкоду, яка виражається у душевних стражданнях, яких ОСОБА_2 зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї (порушення її права на свободу інформації її розпорядником), яка підлягає відшкодуванню в передбаченому законом порядку, у сумі 2000 грн.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованими висновками суду 1 інстанції, які відповідають обставинам справи, зроблені з дотриманням норм процесуального права та ґрунтуються на нормах матеріального права.

Так, у відповідності зі статтею 23 Цивільного кодексу України , особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами, встановленими частиною першою статті 1167 ЦК, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала цю шкоду, при наявності її вини.

Частиною першою статті 31 Закону України від 02.10.1992 року №2657-XII «Про інформацію» передбачено, що у разі якщо порушенням права на свободу інформації особі завдано матеріальної чи моральної шкоди, вона має право на її відшкодування за рішенням суду.

За змістом частини другої статті 24 Закону України від 13.01.2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом.

Встановивши вищезазначені обставини справи, суд 1 інстанції дійшов до правильного висновку про наявність факту спричинення ОСОБА_2 моральної шкоди, та з урахуванням вимог розумності й справедливості, обґрунтовано дійшов до висновку про відшкодування моральної шкоди завданої КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №11» Дніпропетровської міської ради шляхом безспірного списання коштів місцевого бюджету Комунального закладу «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №11» Дніпропетровської міської ради у розмірі 2 000,00 грн.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на відсутність доказів спричинення моральної шкоди позивачу не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи та встановленими фактичними обставинами по справі.

Також, апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої заперечення проти позову та доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Крім того, рішенням Європейського суду з прав людини «Ромашов проти України» від 27.07.2004 року було встановлено, що само по собі визнання факту порушення права не є достатньою сатисфакцією, оскільки в результаті такого порушення особа зазнає певної моральної шкоди.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі зясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального закладу «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №11» Дніпропетровської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: