Справа № 473/3642/18
РІШЕННЯ

іменем України

"30" жовтня 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання Багрін І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ у ОСОБА_2 районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, про визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 міської ради Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він є власником житлового будинку № 46 по вул. Глібова (до зміни назви - Глебова) в м. Вознесенську Миколаївської області відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського та районного нотаріального округу Миколаївської області 10.10.1997 року.

Проте земельна ділянка, на якій розташований вищевказаний будинок, до цього часу зареєстрована на праві власності за попереднім власником ОСОБА_3

Зважаючи на те, що до особи, яка придбала жилий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені або яка необхідна для обслуговування цих об'єктів та яка належить відчужувачу майна, позивач просив визнати його власником земельної ділянки, площею 0,0400 га, що розташована по вул. Глібова, 46 в м. Вознесенську Миколаївської області.

Ухвалою суду від 28.09.2018 року відкрито провадження по вказаній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач у судове засідання не зявився. Надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача, представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не зявилися. Надіслали на адресу суду заяви, в якій просили розглянути справу за їх відсутності. Питання щодо заявлених позовних вимог ОСОБА_1 залишили на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Зокрема, судом встановлено що 10.10.1997 року приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського та районного нотаріального округу Миколаївської області було посвідчено договір дарування жилого будинку № 46 по вул. Глебова (після зміни назви - Глібова) в в м. Вознесенську Миколаївської області, відповідно до якого позивач отримав у власність вказаний житловий будинок. Попереднім власником обумовленого жилого будинку був ОСОБА_3, відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 25.03.1987 року виконкомом ОСОБА_2 міської ради (а.с. 13,14, 16).

Вказаний жилий будинок розташований на земельній ділянці, площею 0,0400 га, призначеній для його обслуговування.

Право власності на вказану земельну ділянку зареєстроване за ОСОБА_3, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю, виданого 15.02.1994 року виконкомом ОСОБА_2 міської ради Миколаївської області на підставі рішення за № 301 від 28.12.1993 року (а.с.15, 32).

Відповідно до ст. 30 ЗК України 1990 року (чинного на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених ст. 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Аналогічні роз'яснення надав й Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (п. 18 ґ).

За таких обставин, суд вважає, що до ОСОБА_1 перейшло право власності на спірну земельну ділянку, а тому належним способом захисту права позивача є визнання його власником цієї земельної ділянки.

Керуючись ст.ст. 12,13, 76-83, 259, 263 265, 272, 273 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ у ОСОБА_2 районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку, площею 0,0400 га, яка розташована на території ОСОБА_2 міської ради Миколаївської області та надана для обслуговування житлового будинку № 46 по вулиці Глібова (до зміни назви Глебова) в місті Вознесенську Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Лузан