Ухвала

29 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 236/893/17

провадження № 61-31839св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: Державна казначейська служба України, Головне управління національної поліції в Донецькій області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційні скарги заступника прокурора Донецької області та Державної казначейської служби України на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 30 червня 2017 року у складі судді: Шаньшиної М. В. та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 30 серпня 2017 року у складі суддів: Гапонова А. В., Никифоряка Л. П., Мальованого Ю. М.,

ВСТАНОВИВ:

29 березня 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Головного управління національної поліції в Донецькій області про стягнення моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування.

Позовна заява обґрунтована тим, що 12 грудня 2015 року позивач була затримана в м. Дружківка Донецької області та поміщена в ізолятор тимчасового утримання Дружківського відділу поліції. 13 грудня 2015 року їй була пред'явлена підозра у вчиненні декількох злочинів.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 15 грудня 2015 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання її під вартою. Окрім цього на майно позивачки ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 15 грудня 2015 року, а саме автомобіль «Mazda З» д.н. НОМЕР_1 та ключ від автомобіля із сигналізацією був накладений арешт. Батьком позивача була внесена застава, та ОСОБА_4 була звільнена з під варти 17 грудня 2015 року.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області 11 січня 2016 року була задоволена апеляційна скарга захисника, скасована ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 і був обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов'язання з обов'язком: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, із встановленою ним періодичністю; не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає, а саме АДРЕСА_1 без дозволу слідчого прокурора або суду. На цей час кримінальне переслідування ОСОБА_4 припинено за постановою прокурора від 09 березня 2016 року по реабілітуючим обставинам. Автомобіль позивачці повернули 17 травня 2016 року.

Таким чином, під слідством позивач перебувала з 12 грудня 2015 року по 09 березня 2016 року, а всі негативні наслідки незаконного притягнення її до кримінальної відповідальності закінчилися лише у грудні 2016 року, тобто через 9 місяців після закриття кримінального провадження.

У зв'язку з незаконними діями відносно неї органом досудового розслідування, позивач зазначила, що їй було спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює в 500 000 грн.

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 30 червня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 30 серпня 2017 року, позов задоволено частково. Визнано дії органів досудового розслідування стосовно ОСОБА_4 під час відкриття кримінального провадження та під час досудового розслідування незаконними. Стягнуто з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 19 200 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення судів мотивовано тим, що заподіяння моральної шкоди позивачу є доведеним.

У вересні 2017 року заступник прокурора Донецької області надіслав касаційну скаргу, в якій просив оскаржені рішення у частині визнання незаконними дій органів досудового розслідування скасувати та постановити ухвалу про закриття провадження за цими позовними вимогами, у зв'язку з тим що вони не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. У частині стягнення відшкодування моральної шкоди - рішення змінити, зменшивши розмір відшкодування до 4 640,00 грн.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що вимоги про визнання кримінально-процесуальних дій незаконними не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинні розглядатися у порядку кримінального судочинства. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 грн. Таким чином розмір відшкодування має становити 4 640,00 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 жовтня 2017 року у справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою заступника прокурора Донецької області.

У жовтні 2017 року Державна казначейська служба України подала касаційну скаргу, в якій просила оскаржені рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що казначейство є самостійним учасником цивільних відносин, виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобов'язаннями. У рішеннях не наведено жодного доказу вини казначейства щодо заподіяння шкоди позивачці. А отже стягнення коштів з Казначейства є необґрунтованим. Крім того, відповідно до приписів Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування шкоди відбувається, якщо є незаконність дій посадових осіб, проте в цьому випадку порушення кримінальної справи відбулося внаслідок ознак злочину у діях позивача. І вирішити питання щодо відсутності вини можливо було лише в рамках розслідування кримінальної справи.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 жовтня 2017 року у справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Державної казначейської служби України.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі заступник прокурора Донецької області звернувся із клопотанням про участь у судовому засіданні, в якому просив про час та місце слухання справи повідомити Генеральну прокуратуру України та прокуратуру Донецької області.

Європейський суд з прав людини вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (ZHUK v. UKRAINE, № 45783/05, § 32, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

У частині тринадцятій статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що виклик учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з урахуванням встановленої необхідності таких пояснень. Оскільки Верховним Судом не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень, і така необхідність відсутня, то підстав для розгляду справи за участю сторін, Генеральної прокуратури України та прокуратури Донецької області немає. Тому у задоволенні клопотання про участь у судовому засіданні потрібно відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Керуючись статтями 33, 34, 260, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити заступнику прокурора Донецької області у задоволенні клопотання про участь у судовому засіданні.

Справу № 236/893/17 за позовом ОСОБА_4 до Державної казначейської служби України, головного управління Національної поліції в Донецькій області про відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду призначити до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель