РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі головуючого: судді Носика М.А.

секретар судового засідання Кудінова В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 сільська рада Василівського району Запорізькій області, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,суд,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року до Василівського районного суду Запорізької області звернулася ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У позовній заяві зазначено, що ОСОБА_1, є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Запорізька область, Василівський район, с. Підгірне, вул. Чкалова, б.125. Згідно довідки ОСОБА_3 сільської ради Василівського району Запорізької області №840 від 09 липня 2018 року вбачається, що на сьогодні в належному позивачці будинку зареєстрований відповідач. ОСОБА_2 з 2010 року не мешкає у будинку, власних речей у будинку не має. Відповідач фактично виїхав в інше місце проживання, точна адреса якого на сьогодні позивачці не відома. Відповідач має вільний доступ до будинку але не користується ним. Не несе будь яких витрат на утримання будинку та сплаті комунальних послуг, кореспонденцію не отримує, він добровільно визначив собі інше місце проживання. Неодноразово позивачка просила відповідача добровільно знятися з реєстрації в належному їй будинку та зареєструватися за його фактичним місцем проживання, адже вона бажає розпорядитися належним їй будинком. Відповідач не має жодних претензій до позивачки, але добровільно не знімається з реєстрації у належному їй будинку. Відповідач фактично втратив своє право на проживання у належному ОСОБА_1 на праві приватної власності будинку та навпаки чинить позивачці перешкоду у користуванні належним їй майном. Тому, ОСОБА_1 просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком №125 по вул. Чкалова в с. Підгірне Василівського району Запорізької області.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку. Жодних документів на підтвердження поважності причин неявки відповідачем суду не надано, відзив та заперечень на позов не подано.

Представник третьої особи ОСОБА_3 сільської ради Василівського району Запорізькій області в судове засідання не зявився.

У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України.

Згідно зі ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Вивчивши письмові докази, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Запорізька область, Василівський район, с. Підгірне вул. Чкалова б.125, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та договором дарування віл 10.11.2010 року.

Згідно довідки ОСОБА_3 сільської ради Василівського району Запорізької області №840 від 09 липня 2018 року вбачається, що на сьогодні в належному позивачці будинку зареєстрований ОСОБА_2.

Відповідач ОСОБА_2 з 2010 року не мешкає у вищевказаному будинку, власних речей у будинку не має, що підтверджується Актами про встановлення факту проживання громадян в житловому будинку за місцем реєстрації від 25 грудня 2017 року та від 12 липня 2018 року.

Відповідач не мешкає у будинку позивачки, фактично виїхав в інше місце мешкання. Не несе будь-яких витрат на утримання будинку та сплаті комунальних послуг.

В зв'язку з тим що, відповідач, зареєстрований в житловому будинку, але фактично не проживає, позивачці доводиться нести додаткові витрати по утриманню житлового будинку, крім того вона не може розпоряджатися вказаним житловим будинком.

Позивач, як власник квартири, має право відповідно до ст.41 Конституції України, ст.317 ЦК України володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За таких обставин суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2та визнати його таким, що втратив право користування житловим будинком №125 по вул. Чкалова в с. Підгірне Василівського району Запорізької області.

Керуючись ст.ст. 263-265, 280- 282 ЦПК України (в редакції 2017 року), суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити:

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим будинком №125 по вул. Чкалова в с. Підгірне Василівського району Запорізької області.

Відповідачам, які не зявилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.А. Носик