Номер справи 623/3403/18
Номер провадження 2/623/1140/2018
РІШЕННЯ

іменем України

29 жовтня 2018 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Герцова О.М.

за участю: секретаря Рзаєвої І.С.

розглянувши цивільну справу у спрощеному позовному провадженні за позовом ОСОБА_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області, що знаходиться за адресою: 64309, Харківська обл., місто Ізюм, вулиця Покровська, будинок 32 про зняття арешту,-

В С Т А Н О В И В :

02 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області, що знаходиться за адресою: 64309, Харківська обл., місто Ізюм, вулиця Покровська, будинок 32 про зняття арешту.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, просили позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав відзив на позовну заяву, де зазначив, що виконавчих проваджень, за якими є ОСОБА_1 боржником, станом на 10.10.2018 року на виконанні у відділі не перебувають. Просив питання зазначене у цивільному позові розглянути на розсуд суду.

Суд, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог за наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 09 липня 1999 року виданого житловим ремонтно- експлуатаційним підприємством квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_1.(а.с.4)

В.о.начальника Міжрайонного ВДВС по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм ГТУЮ у Харківській області Ждановою О.В. повідомлено, що виконавчі провадження, за якими боржником є ОСОБА_1, станом на 15.08.2018 року у відділі не перебувають.(а.с.8).

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діє на час розгляду справи, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч. 5ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діє на час розгляду справи, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Так, п. 5 Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», передбачено що, у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до п. 166 Рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України", «Трегубенко проти України», згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «ОСОБА_6 проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» (&?ц;...&?а;) [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

Пункт 168 Рішення говорить про те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»(James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи ту обставину, що позивач ОСОБА_1 на відповідній правовій підставі має право розпорядження та користування квартирою, яке обмежено накладенням арешту, і на даний час не існує виконавчого провадження про накладення арешту, то позов про зняття арешту підлягає задоволенню, а саме зняттю арешту з нерухомого майна.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до п. 9 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.316-317,319,391,1220,1268 ЦК України, Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,ст. 41 Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження» та статтями ст.ст.12,13,81,141,259,263-265,274-279 ЦПК України , суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області, що знаходиться за адресою: 64309, Харківська обл., місто Ізюм, вулиця Покровська, будинок 32 про зняття арешту задовольнити.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_1.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: О.М.Герцов