Справа № 177/1150/18
Провадження № 2/177/760/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 вересня 2018 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Строгової Г. Г.

за участі: секретаря Маракуца І. В.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача - ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 - батько позивача, після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому за життя домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначене домоволодіння придбане ОСОБА_4 у період шлюбу з ОСОБА_2, укладеного 26.08.1978 року та розірваного 25.06.1993 року.

За життя 13 грудня 2011 року ОСОБА_4 склав заповіт, яким все своє майно, що буде належати йому на день смерті, заповів своїй донці ОСОБА_1 - позивачу.

ОСОБА_1 будучи єдиним спадкоємцем після смерті батька звернулася до державного нотаріуса Шостої Криворізької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про спадщину після смерті батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, однак нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спірне домоволодіння придбано померлим під час перебування у шлюбі з ОСОБА_4, яка має право на виділення шлюбної долі, а відтак встановити обсяг спадкового майна яке підлягає успадкуванню не можливо.

Зазначає, що мати позивача та відповідач по справі ОСОБА_2 звернулася з письмовою заявою від 10.05.2018 року до державного нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори по відмову від частки спадщини, в якій зазначила, що після розлучення з чоловіком ОСОБА_4 між ними в добровільному порідку було розділено домоволодіння та вона від чоловіка отримала компенсацію за 1/2 частину спірного домоволодіння, надавши йому розписку про добровільний розподіл майна. У зв'язку з чим вона як колишня дружина ОСОБА_4 майнових претензій з приводу розподілу майна між подружжям не має. Однак нотаріус відмовилася прийняти заяву з тих причин, що вже видано постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій, тому всі питання з цього приводу потрібно вирішувати в судовому порядку.

У зв'язку з чим просить суд визначити, що ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, за життя належало, а ОСОБА_2, належить, по 1/2 частині права власності на домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 72,9 кв.м, житловою площею 48,5 кв.м з надвірними спорудами: літня кухня літ. Б, гараж літ. В, сарай літ. Г п/д, душ літ. Д, вбиральня літ. Е, огорожа № 1, хвіртка № 2, ворота № 3, водоколонка І, колодязь ІІ, замощення ІІІ; визнати за ОСОБА_1, право власності на 1/2 частину спірного домоволодіння, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 та на 1/2 частину зазначеного домоволодіння належну ОСОБА_2, у зв'язку з її відмовою на користь позивача.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача - ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява, в якій він просив справу розглянути за його відсутності (а.с. 76).

Представники відповідача - Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явилися, від них на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника сільської ради. (а.с. 49).

Відповідач ОСОБА_2 також в судове засідання не з'явилася, надала відзив на позовну заяву та письмові пояснення, а також заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення (а.с. 41-42, 43-44, 55).

Відповідно до частин 3 та 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, вислухавши позивача, вивчивши докази по справі, враховуючи визнання позову відповідачами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в підготовчому засіданні з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 серпня 1978 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 - відповідачем по справі, був укладений шлюб. Після укладення шлюбу подружжю присвоєно прізвище «ОСОБА_2», що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 (а.с. 15). Зазначений шлюб розірвано 25 червня 1993 року, що підтверджено копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 (а.с. 16).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 (а.с. 10).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому за життя майно, в тому числі і на частку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, належне йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 01.09.1988 року, видного на підставі рішення виконкому Криворізькогї Ради народних депутатів № 309 від 27.11.1987 року, зареєстрованого в КП ДОР «Криворізьке БТІ» в реєстровій книзі 4 під реєстровим № 85-968 (а.с. 19).

Відповідно до ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно до ч.1, ч.2. ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

За життя ОСОБА_4 на випадок смерті здійснив розпорядження своїм майном, згідно якого заповів його своїй доньці ОСОБА_1 - позивачу по справі (а.с. 15), що підтверджується копією заповіту від 13 грудня 2011 року, посвідченого секретарем Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Ревуцькою Л.М., зареєстрованого в реєстрі за №446 (а.с. 17).

При зверненні позивача до державного нотаріуса Шостої Криворізької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про спадщину після смерті батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, їй постановою від 25 квітня 2018 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкове майно - житловий будинок з господарчими спорудами придбано померлим під час перебування у шлюбі з ОСОБА_2, яка має право на виділення шлюбної долі, а відтак встановити обсяг майна, яке підлягає успадкуванню не можливо (а.с. 11).

Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Таким чином, оскільки домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 набутий в період шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_2, тому вказане нерухоме майно є об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Статтею 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

В судовому засіданні не встановлено, що за життя ОСОБА_4, частки між подружжям ОСОБА_4 та ОСОБА_2 як співвласників у праві спільної сумісної власності на будинок були виділені. Сторонами не доведено, що між подружжям були наявні домовленості з приводу зміни рівності часток у праві спільної сумісної власності. Враховуючи принцип рівності часток подружжя як співвласників у праві спільної сумісної власності, який не змінений законом чи рішенням суду, суд вважає, що частки кожного із них, як співвласників будинку є рівними, і кожному окремо, на праві приватної власності належить по 1/2 частині зазначеного нерухомого майна.

Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, належні спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинені внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Також, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З таких обставин, оскільки позивач позбавлена можливості в позасудовому порядку захистити свої спадкові права після смерті батька, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача як спадкоємця за заповітом в частині спадкування після смерті ОСОБА_4 та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, після смерті батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

Щодо позовних вимог позивача про визнання за нею права власності на 1/2 частину спірного домоволодіння, яка належить ОСОБА_2, у зв'язку з відмовою на її користь, суд вважає, що вони задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Як зазначила позивач, відповідач по справі ОСОБА_2 звернулася з письмовою заявою від 10.05.2018 року до державного нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори по відмову від частки спадщини, в якій зазначила, що після розлучення з чоловіком ОСОБА_4 між ними в добровільному порідку було розділено домоволодіння та вона від чоловіка отримала компенсацію за 1/2 частину спірного домоволодіння, надавши йому розписку про добровільний розподіл майна. У зв'язку з чим вона як колишня дружина ОСОБА_4 майнових претензій з приводу розподілу майна між подружжям не має. Однак нотаріус відмовилася прийняти заяву з тих причин, що вже видано постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій, тому всі питання з цього приводу потрібно вирішувати в судовому порядку, про що також зазначила ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях (а.с. 41-42, 43-44). Копія зазначеної заяви міститься в матеріалах справи (а.с. 18).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 347 ЦК України у разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру.

Отже, такий спосіб відмови від права власності на житловий будинок, як домовленість з іншим співвласником про отримання компенсації без проведення відповідного запису в державному реєстрі не ґрунтується на законі.

Оскільки відповідачем ОСОБА_2 не виконано вимог вказаної норми закону та вона не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 200, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України, ст. ст. 347, 368, 1217, 1218, 1220, 1221, 1223, 1225 ЦК України,суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити частково.

Визначити, що ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, за життя належало, а ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, належить, по 1/2 частині права власності на домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 72,9 кв.м, житловою площею 48,5 кв.м з надвірними спорудами: літня кухня літ. Б, гараж літ. В, сарай літ. Г п/д, душ літ. Д, вбиральня літ. Е, огорожа № 1, хвіртка № 2, ворота № 3, водоколонка І, колодязь ІІ, замощення ІІІ.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, право власності на 1/2 частину домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 72,9 кв.м, житловою площею 48,5 кв.м з надвірними спорудами: літня кухня літ. Б, гараж літ. В, сарай літ. Г п/д, душ літ. Д, вбиральня літ. Е, огорожа № 1, хвіртка № 2, ворота № 3, водоколонка І, колодязь ІІ, замощення ІІІ в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

В задоволені іншої частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складений 24.09.2018.

Суддя: