Справа № 2/756/1819/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Васалатія К.А.

за участі секретаря Бондаренко Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у м. Києві в особі Оболонського УП ГУНП в м. Києві та відділу Інтерполу та Європолу ГУ НП в м. Києві про визнання права власності на автомобіль, зобов'язання усунути перешкоди у здійсненні права власності на автомобіль шляхом повернення автомобіля, повернення оригіналу свідоцтва про реєстрацію, оригіналу довіреності та ключів позивачу, звільнення від оплати за зберігання автомобіля на спеціальному майданчику, вилучення з бази Національної автоматизованої інформаційної системи департаменту ДАІ та з бази даних Інтерполу та Європолу даних про викрадення (угон) та розшуку автомобіля позивача, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14.08.2010 року він здійснив за собою реєстрацію автомобіля марки «Toyota-Land Cruiser», 1996 р.в., зеленого кольору, номер шасі НОМЕР_6, об'єм двигуна 4164 куб.см. Після здійснення процедури реєстрації було присвоєно реєстраційний номер на вказаний автомобіль НОМЕР_1 та видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 від 14.08.2010 р.

Як вказує позивач, згідно витягів з Єдиного державного реєстру МВС України від 12.09.2017 року станом на 12.09.2017 року позивач є власником автомобіля марки «Toyota Land Cruiser», 1996 р.в., об'єм двигуна 4164 куб.см., дата реєстрації 14.08.2010 р.

27.09.2016 року позивачем було видано нотаріально засвідчену довіреність на свого сина ОСОБА_2 з правом управляти та розпоряджатися належним позивачу автомобілем «Toyota Land Cruiser» 1996 р.в. зеленого кольору, № шасі НОМЕР_6, об'єм двигуна 4164 куб.см. Під час перереєстрації автомобіля ОСОБА_2 в Територіальному сервісному центрі № 8043 по вул. Новокостянтинівська, 8 в м. Києві, було виявлено, що даний автомобіль перебуває в розшуку по Інтерпол, і ініціатором є Російська Федерація. Дана подія була зареєстрована в Оболонському УП в ЖЕО № 76996 від 19.11.2016 року.

Як вказує позивач, згідно акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 19.11.2016 р. було здійснено огляду та тимчасове затримання автомобіля «Toyota Land Cruiser» 1996 р.в. д/н НОМЕР_1, шляхом блокування доставлено для зберігання на спеціальний майданчик за адресою: м. Київ вул. Озерна 1. Позивач зазначає, що в даній ситуації порушується його право власності, оскільки чиняться перешкоди в його здійсненні.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд визнати за ним право власності на автомобіль НОМЕР_2 1996 р.в. зеленого кольору, № шасі НОМЕР_6, об'єм двигуна 4164 куб.см., зобов'язати ГУ НП у м. Києві в особі Оболонського УП ГУНП в м. Києві та відділу Інтерполу та Європолу ГУ НП в м. Києві не чинити перешкоди позивачу у здійсненні права власності на автомобіль шляхом повернення автомобіля НОМЕР_3 1996 р.в., зеленого кольору, № шасі НОМЕР_6, об'єм двигуна 4164 куб.см., повернення оригіналу свідоцтва про реєстрацію на вказаний автомобіль, оригіналу довіреності від 27.09.2016 р., ключів від вказаного автомобіля та звільнити від оплати коштів за зберігання вказаного автомобіля на спеціальному майданчику за адресою: м. Київ, вул. Озерна 1, вилучити з бази Національної автоматизованої інформаційної системи департаменту ДАІ та з бази даних Інтерполу та Європолу даних про викрадення (угон) та розшук автомобіля НОМЕР_4 1996 р.в., зеленого кольору, номер шасі НОМЕР_6, об'єм двигуна 4164 куб.см. та стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Представник Головного управління національної поліції у м. Києві в судовому засіданні запропонувала суду відмовити у даному позові.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив обставини, що викладені нижче.

Як з'ясував суд, 14.08.2010 року ОСОБА_1 здійснив за собою реєстрацію автомобіля марки «Toyota Land Cruiser», 1996 року випуску, зеленого кольору, номер шасі НОМЕР_6, об'єм двигуна 4164 куб.см. Після здійснення процедури реєстрації було присвоєно реєстраційний номер на вказаний автомобіль НОМЕР_5 та видано Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 від 14.08.2010 року.

Згідно витягів з Єдиного державного реєстру МВС України від 12.09.2017 р. станом на 12.09.2017 р. позивач вважається власником автомобіля «Toyota Land Cruiser», 1996 р.в., об'єм двигуна 4164 куб.см., дата реєстрації 14.08.2010 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 321 ЦК України та ч. 4 ст. 41 Конституції України право власності є непорушним.

Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.09.2016 р. позивачем було видано нотаріально засвідчену довіреність на свого сина ОСОБА_2 - представника позивача з правом управляти та розпоряджатися належним позивачу автомобілем «Toyota Land Cruiser», 1996 р.в., зеленого кольору, номер шасі НОМЕР_6, об'єм двигуна 4164 куб.см.

Але під час перереєстрації автомобіля ОСОБА_4, (зі слів ОСОБА_2 знайомого представника позивача по справі), в Територіальному сервісному центрі № 8043 по вул. Новокостянтинівська 8 в м. Києві, було виявлено, що даний автомобіль перебуває в розшуку по Інтерпол, ініціатор - Російська Федерація. І дана подія була зареєстрована в Оболонському УП в ЖЕО № 76996 від 19.11.2016 р. Згідно Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 19.11.2016 року було здійснено огляду та тимчасове затримання автомобіля «Toyota Land Cruiser», 1996 р.в., д/н НОМЕР_5, шляхом блокування доставлено для зберігання на спеціальний майданчик за адресою: м. Київ, вул. Озерна 1, так як встановлено, що вказаний автомобіль перебуває в розшуку по Інтерполу, ініціатор Російська Федерація. Вищезазначений автомобіль поміщено на майданчик тимчасового утримання по вул. Озерна 1.

Порядок використання правоохоронними органами України можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні (надалі - НЦБ) для співробітництва з Генеральним секретаріатом Інтерполу та правоохоронними органами зарубіжних держав під час здійснення діяльності, пов'язаної із попередженням, розкриттям та розслідуванням злочинів, які мають транснаціональний характер або виходять за межі України визначається Інструкцією про порядок використання правоохоронними органами можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Генеральної прокуратури України, СБУ, Держкомкордон України, Державної митної служби України, ДПА України від 09.01.1997 р. № 3/1/2/5/2/2, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 26.02.1997 р. за № 54/1858 (далі - Інструкція).

У відповідності до п.п. 2.3.1 Інструкції правоохоронні органи, використовуючи канали НЦБ, мають можливість: а) запитати відомості про власника транспортного засобу, зареєстрованого за кордоном; б) запитати інформацію про дату та місце взяття на облік транспортного засобу чи зняття з обліку; в) перевірити транспортний засіб за обліками викраденою автотранспорту в зарубіжних країнах; г) ідентифікувати іноземний автомобіль чи його номерні знаки; д) оголосити міжнародний розшук викраденого в Україні транспортного засобу, поставити його на облік у Генеральному секретаріаті Інтерполу та в правоохоронних органах інших держав - членів організації; е) ідентифікувати реєстраційні документи транспортного засобу; ж) здійснювати обмін інформацією щодо порядку повернення викраденого транспортного засобу законному власникові.

Згідно із п.п. 2.3.2 Інструкції підставами для одержання необхідної інформації за кордоном є, зокрема, отримання оперативної інформації про викрадення транспортного засобу за кордоном; вилучення автомобіля як речового доказу в кримінальній справі; негативний результат перевірки за банками даних Інформаційного бюро, Управління ДАІ МВС України та НБЦ за наявності однієї з вищевикладених підстав.

Згідно із п.п. 7.1.3 Інструкції уся інформація, отримувана Міністерством внутрішніх справ України каналами Інтерполу, вміщується в інтегровану базу даних НБЦ, в тому числі, за підсистемою транспорт.

Відповідно до п.п. 7.2.1 Інструкції джерелами накопичення інформації в НЦБ є, зокрема, запити, повідомлення, матеріали, отримувані з національних центральних бюро та правоохоронних органів інших країн; матеріали та інформація, отримувані з Генерального секретаріату Інтерполу.

При цьому п.п. 2.3.5 Інструкції встановлено, що отримавши від НЦБ повідомлення про те, що транспортний засіб викрадений за кордоном, правоохоронні органи зобов'язані вжити заходів щодо його схоронності. Після закінчення такої перевірки правоохоронні органи через ІЩБ зобов'язані повідомити правоохоронним органам країни, на території якої був викрадений транспортний засіб, таке: а) обставини, за яких був знайдений транспортний засіб (де, коли, у кого) та що послужило підставами для його перевірки; б) процесуальний результат перевірки та реєстраційний номер кримінальної, оперативно-розшукової справи, матеріалів перевірки, дату їх порушення (заведення) та орган, у якому вони знаходяться; в) місцезнаходження викраденого транспортного засобу, його технічний стан, спроможність до самостійного пересування; г) хто є власником транспортного засобу в даний час, його повні анкетні дані, адреса, громадянство; д) у який державний орган чи до якої посадової особи (вказується повна поштова адреса та номери телефонів, факсимільних апаратів) може звернутися потерпілий для захисту права власності і вирішення питання про повернення транспортного засобу.

Таким чином суд приходить до висновку щодо того, що особа, яка відповідно до даних НЦБ Інтерполу є власником викраденого автомобіля та бажає його повернути, могла б звернутись до відповідного державного органу чи посадової особи із відповідним клопотанням, а на даний час, як вбачається з матеріалів справи органи РФ так і не провели перевірку щодо виявлення власника даного автомобіля на своїй території.

Вирішуючи питання щодо вимоги позивача про вилучення з бази Національної автоматизованої інформаційної системи департаменту ДАІ даних про викрадення та розшук вищезазначеного автомобіля, хочемо зазначити, що на виконання постанови КМУ від 28.10.2015 р. № 889 «Про утворення територіальних органів з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ» створений Головний сервісний центр МВС. З метою виконання завдань та функцій передбачених наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 2 1393 «Про затвердження Положення про Головний сервісний центр МВС та призначення його директора», Головний сервісний центр МІЗС використовує у своїй діяльності територіально - розгалужену національну автоматизовану інформаційну систему Департаменту ДАІ (далі - НАІС). Вищевказана система НАІС у березні 2016 р. була передана з балансу Департаменту ДАІ МВС України на баланс Головного сервісного центру МВС.

Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач - ГУ Національної поліції у м. Києві немає ніякого відношення до бази НАІС, а тим більше немає повноважень щодо вилучення інформацію із зазначеної бази, а позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню у повному об'ємі, так як позивачем обрано не тільки неналежний спосіб захисту своїх порушених прав щодо права власності на вищевказаний автомобіль в межах цивільного судочинства, так як саме з вимог позивача вбачається оскарження саме дій суб'єкта владних повноважень, але саме звернення за захистом своїх прав було звернуто до неналежного у цьому випадку відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 321, 328, 391 ЦК України, ст. 12, 19, 42, 81, 89, 141, 263, 265, 280-282, 354 ЦПКУкраїни, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: К.А. Васалатій