Справа № 456/2350/18
Провадження № 2/456/1182/2018
РІШЕННЯ

іменем України

06 вересня 2018 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Гули Л. В. ,

з участю секретаря Петренко Н.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з регламентною виплатою,

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь витрати, пов'язані з регламентною виплатою, в розмірі 22071,46 грн. та судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що 26.09.2015 року на автодорозі Київ-Чоп з вини відповідача, який керував автомобілем марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_7, була скоєна дорожньо-транспортна пригода,в результаті якої був пошкоджений автомобіль марки «ГАЗ», д.н.з. НОМЕР_4, який належав ПАТ «Концерн Хлібпром». Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 279 від 20.11.2015 року, складеного ТзОВ «Фірма Експертиза», вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «ГАЗ», становить 21551,46 грн. Шкода відповідачем відшкодована не була. На дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно із ст. 22 Закону МТСБУ відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП. Потерпілий з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/4557394 терміном дії з 27.06.2015 року до 26.06.2016 року. У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 21551,46 грн. Відповідно до пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 Закону. 15.02.2016 року МТСБУ звернулось до відповідача з листом про компенсацію в добровільному порядку витрат, понесених у зв'язку з проведенням регламентної виплати потерпілому, а також витрат, понесених МТСБУ для встановлення розміру збитку та збору документів, однак в добровільному порядку відповідач витрати не компенсував, а тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивача МТСБУ Козловський В.Г. в судове засідання не з'явився, подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечив.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти, позов задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що автомобіль марки «ГАЗ», д.н.з. НОМЕР_4, належить ПАТ «Концерн Хлібпром».

З долученої до матеріалів справи постанови Стрийського міськрайонного суду від 17.11.2015 року судом встановлено, що ОСОБА_1 26.09.2015 року о 03 год. 30 хв. на автодорозі Київ-Чоп 623км+226м, керуючи автомобілем НОМЕР_3, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції відносно автомобіля марки «ГАЗ», д.н.з. НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_3, який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого зіткнувся з даним автомобілем, в результаті чого транспортні засоби отримали технічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху.

Вищевказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Постанова набрала законної сили /а.с. 4/.

Згідно з нормою ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду в справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 року в справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

Згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 24.06.2015 року транспортний засіб марки «ГАЗ 3302», номерний знак НОМЕР_4, 2007 року випуску, був застрахований у страховій компанії «Універсальна», строк дії полісу до 26.06.2016 року включно /а.с. 6/.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 279 від 20.11.2015 року, наданим незалежною судовою автотоварознавчою експертизою ТзОВ фірма «Експертиза», вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля ГАЗ АМ-G-3302-1414-11, фургон малотоннажний-хлібний, бензин/газ з робочим об'ємом 2464 см3 , 2007 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_5, державний реєстраційний номер НОМЕР_4, внаслідок його пошкодження у ДТП, з врахуванням цих пошкоджень, що виявлені на момент огляду 04.11.2015 року, в цінах станом на час проведення дослідження, без врахування ПДВ, становить 21551,46 грн. /а.с. 8-12/.

МТСБУ виплатило ПАТ «Концерн Хлібпром» страхове відшкодування в розмірі 21551,46 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1073рв від 15.02.2016 року /а.с. 13/.

Як вбачається з матеріалів справи, моторне (транспортне) страхове бюро України зверталося до ОСОБА_1 з листом про врегулювання спору в добровільному порядку та повідомило останнього, що загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 22071,46 грн. /а.с. 15/, однак відповідач добровільно ці витрати не компенсував, чого він не заперечив у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Відповідно до пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає в її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини.

Дослідженими в судовому засіданні обставинами справи встановлено, що 26.09.2015 року о 03 год. 30 хв. на автодорозі Київ-Чоп 623км+226м сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_3, та автомобіля марки «ГАЗ», д.н.з. НОМЕР_4, у зв'язку з порушенням водієм транспортного засобу «BMW 320i» ОСОБА_1 Правил дорожнього руху.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 279 від 20.11.2015 року, наданим незалежною судовою автотоварознавчою експертизою ТзОВ фірма «Експертиза», який суд визнає належним та допустимим доказом, вартість відновлювального ремонту автомобіля ГАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_4, внаслідок його пошкодження в ДТП, з врахуванням цих пошкоджень, що виявлені на момент огляду 04.11.2015 року, в цінах станом на час проведення дослідження, без врахування ПДВ, становить 21551,46 грн.

Позивач виплатив ПАТ «Концерн Хлібпром», власнику транспортного засобу ГАЗ, д.р.н. НОМЕР_4, страхове відшкодування на відшкодування шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 21551,46 грн.

Таким чином, позивач МТСБУ відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснив регламентну виплату за відповідача, який спричинив ДТП і не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та в добровільному порядку не компенсував ці витрати.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов'язані з регламентною виплатою, в розмірі 21551,46 грн., а також витрати, понесені МТСБУ для встановлення розміру збитку та збору документів в розмірі 520,00 грн., а всього 22071,46 гривень.

Понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, а саме: сплачений судовий збір в розмірі 1762,00 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 82, 141, 206, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (АДРЕСА_1; паспорт НОМЕР_8, виданий Стрийським МВ ГУДМС України у Львівській області 10.07.2014 року; РНОКПП НОМЕР_6) на користь моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) (02002, м. Київ, Русанівський бульвар, 8; , МФО 322313, п/р871 в Укрексімбанку м. Києва) витрати, пов'язані з регламентною виплатою, в розмірі 22071,46 грн. (двадцять дві тисячі сімдесят одну грн. 46 коп.) та судовий збір у розмірі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн.), а всього 23833,46 грн. (двадцять три тисячі вісімсот тридцять три грн. 46 коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, однак з врахуванням п.п. 15.5 п. 15 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, до Апеляційного суду Львівської області через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Повний текст рішення складений 07.09.2018 року.

Суддя Л.В.Гула