У Х В А Л А

20 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 457/708/16-ц

провадження № 61-37304ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М., розглянув заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їхнього представника ОСОБА_3 про відвід судді-доповідача

Коротуна В. М. у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їхнього представника ОСОБА_3 до ОСОБА_5, Трускавецької державної нотаріальної контори, Львівської обласної ради, Дрогобицького міжміського бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, Трускавецької міської ради Львівської області про визнання свідоцтва про право на спадщину дійсним, визнання права власності на домоволодіння та визнання дійсним договору дарування,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1, ОСОБА_2 - ОСОБА_6, на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 15 червня 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 18 квітня 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 02 липня 2018 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: надати докази сплати судового збору або докази на підтвердження наявності пільг чи звільнення від його сплати.

У липні 2018 року до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків та ухвалою Верховного Суду від 9 серпня 2018 року відкрито провадження у даній справі та витребувано справу з суду першої інстанції.

У жовтні 2018 представник ОСОБА_1, ОСОБА_2 - ОСОБА_6, звернулися з клопотанням про зупинення виконання рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 15 червня 2017 року та постанови Апеляційного суду Львівської області від 18 квітня 2018 року про залишення арешту на майно та ухвалою Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у задоволенні клопотання відмовлено, оскільки рішення не підлягають примусовому виконанню та клопотання в частині залишення арешту на майно, за змістом глави 2 розділу V ЦПК України вирішення питання щодо залишення арешту на майно, до повноважень суду касаційної інстанції не входить.

У листопаді до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їхнього представника ОСОБА_3, про відвід судді-доповідача Коротуна В. М., яка обґрунтована тим, що суддя Коротун В. М. не є незалежним, викликав недовіру до судової влади України, порушив присягу та не керується чинним законодавством України та Міжнародною угодою від 09 вересня 1944 року (стаття 9 Конституції України), оскільки касаційна скарга заявників надійшла до Верховного Суду в червні 2018 року, а відкрито провадження у даній справі

та витребувано справу з Трускавецького міського суду Львівської області

лише 09 серпня 2018 року. Також, ухвалою Верховного Суду від 16 жовтня

2018 року у задоволенні клопотання про зупинення виконання рішення відмовлено, що викликало сумнів у неупередженості судді-доповідача

Коротуна В. М.

Ухвалою Верховного Суду від 16 листопада 2018 року заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їхнього представника ОСОБА_3 про відвід судді-доповідача Коротуна В. М. визнано необґрунтованою. Заяву про відвід Коротуна В. М. передано для вирішення іншому судді.

У частині другій та третій статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

На виконання вимог частини третьої статті 40 ЦПК України заяву про відвід судді-доповідача ОСОБА_7 в порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України, передано судді Верховного Суду Сімоненко В. М.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Вивчивши матеріали касаційного провадження, вважаю що підстав для задоволення заяви про відвід судді Коротуна В. М. немає, оскільки доводи заявника не свідчать про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об'єктивності судді. Усі доводи заявника носять характер непідтверджених припущень, що не знайшли свого правового обґрунтування.

Крім того, вважаю, що зміст заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їхнього представника ОСОБА_3 про відвід судді-доповідача Коротуна В. М. свідчить про незгоду з процесуальними діями та ухвалами судді, які самі по собі не можуть свідчити про неупередженість чи об'єктивність судді, а є реалізацією суддею своїх процесуальних повноважень передбачених нормами ЦПК України.

Керуючись статтями 36, 40, 260 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їхнього представника ОСОБА_3 про відвід судді-доповідача

Коротуна В. М. у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їхнього представника ОСОБА_3 до ОСОБА_5, Трускавецької державної нотаріальної контори, Львівської обласної ради, Дрогобицького міжміського бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, Трускавецької міської ради Львівської області про визнання свідоцтва про право на спадщину дійсним, визнання права власності на домоволодіння та визнання дійсним договору даруваннявідмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко