Ухвала

Іменем України

20 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 2-53/12

провадження № 61-34462 ск 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову апеляційного суду Черкаської області від 27 березня 2018 року в справі за заявою ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - Христинівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про зобов'язання знести самочинну будівлю, ,

В с т а н о в и в:

У березні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Христинівського районного суду Черкаської області із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування вказаної заяви посилався на те, що після ухвалення Христинівським районним судом Черкаської області рішення в справі № 2-53/12 за позовом ОСОБА_5 про визнання самочинним будівництвом та зобов'язання знести збудовані на території продовольчої бази по АДРЕСА_1 - ангар з металевих конструкцій, фундаменти, металеві колони, ферми та покриття, виникли обставини, які вказують на припинення зобов'язання ОСОБА_4, як боржника у виконавчому провадженні.

В якості обставин, які вказують на припинення зобов'язання ОСОБА_4, як боржника у виконавчому провадженні, зазначає ухвалення судами України ряду рішень, які мають преюдиційне значення для спірних правовідносин, офіційне підтвердження уповноваженими органами факту відсутності на момент виконання судового рішення самочинного будівництва за вказаною адресою.

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 01 грудня 2017 року виданий Христинівським районним судом Черкаської області 15 січня 2014 року виконавчий лист в справі № 2-53/12 визнано таким, що не підлягає до виконання.

Постановою апеляційного суду Черкаської області від 27 березня 2018 року ухвалу суду першої інстанції скасовано, відмовлено ОСОБА_4 в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

27 квітня 2018 року ОСОБА_4 надіслав засобами поштового зв'язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову апеляційного суду Черкаської області від 27 березня 2018 року.

В касаційній скарзі ОСОБА_4 просить суд касаційної інстанції оскаржувану постанову апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, щосуд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до порушення прав ОСОБА_4

Крім цього, ОСОБА_4 в касаційній скарзі посилається на те, що суд апеляційної інстанції не допустив його до участі в судовому засіданні, при тому, що він прибув до міста Черкаси у визначений день та час. Також зазначив, що відклавши 06 лютого 2018 року судове засідання для витребування та дослідження виконавчого провадження, 27 березня 2018 року суд не допустив до участі в судовому засіданні начальника Христинівського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області СидорчукаС. М., який прибув до міста Черкаси та доставлене ним виконавче провадження не досліджував.

При цьому, доказів щодо не допуску його та державного виконавця в судові засідання, ОСОБА_4 не надано.

Разом з цим, у прохальній частині касаційної скарги заявлено клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження постанови апеляційного суду, в обґрунтування якого він посилається на те, що під час проголошення постанови участі в судовому засіданні не приймав, та копія постанови на його адресу не надходила, натомість надійшла на адресу Христинівського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області, де він ознайомився з її змістом.

Згідно з частиною 1 статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина 2 статті 390 ЦПК України).

Відповідно до частини 3 статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Враховуючи наведе, доводи ОСОБА_4 щодо поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення можна визнати поважними, а тому клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови апеляційного суду підлягає задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що 15 січня 2014 року Христинівським районним судом Черкаської області видано виконавчий лист на підставі рішення суду від 26 лютого 2013 року по справі № 2-53/12, в якому вказано, що суд визнав збудований ОСОБА_4 на території продовольчої бази по АДРЕСА_2 ангар з металевих конструкцій, фундаменти, встановлені металеві колони, ферми та покриття - самочинним будівництвом та зобов'язав знести їх за власний рахунок.

На виконання вказаного рішення 17 січня 2014 року старшим державним виконавцем ВДВС Христинівського РУЮ за заявою ОСОБА_5 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № 41569349.

22 січня 2014 року ОСОБА_4 подав державному виконавцю заяву та зазначив, що визначені судовим рішенням об'єкти як самочинне будівництво відсутні та надав відповіді відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства, будівництва та розвитку інфраструктури від 22 січня 2014 року № 16, 17, згідно з якими по вул. АДРЕСА_2 в м. Христинівка серед наявних будівель на вказаній ділянці не має об'єктів самочинного будівництва, які б підлягали знесенню відповідно до рішення суду.

Вказані обставини були перевірені державним виконавцем та підтверджені під час безпосереднього виїзду за зазначеною адресою, відповідно до актів від 22 січня 2014 року та від 21 березня 2017 року.

Судом апеляційної інстанції правильно зазначено, що предмет виконання рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2013 року повинен відповідати адресі, що вказана в цьому рішенні. Зміна адреси об'єктів, які судовим рішенням визнані самочинно збудованими та підлягають знесенню не дає підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки свідчить про відсутність повного або часткового обов'язку ОСОБА_4 у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою у виконавчому провадженні.

Частиною другою статті 369 ЦПК України (в редакції, чинній на час постановлення ухвали суд першої інстанції) передбачено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Підставами, відповідно до частини четвертої статті 369 ЦПК України, для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, є якщо: його було видано помилково; якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню , відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 ЗУ «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, правильно виходив із того, що зміна адреси об'єктів, які судовим рішенням визнані самочинно збудованими та підлягають знесенню не дає підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки не свідчить про відсутність повного або часткового обов'язку ОСОБА_4 у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою у виконавчому провадженні, а тому дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваної постанови та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України,

Ухвалив:

Поновити ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження постанови апеляційного суду Черкаської області від 27 березня 2018 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову апеляційного суду Черкаської області від 27 березня 2018 року в справі за заявою ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - Христинівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про зобов'язання знести самочинну будівлю.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити ОСОБА_4.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає

Судді: В. В. Пророк

В.С. Висоцька

І.М. Фаловська