Справа № 278/2513/18
Провадження №2/278/885/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
19 вересня 2018 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді - Зубчук І.В.
секретаря с.з. - Лабенської Л.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зняття арешту з майна, -
Вищевказаний арешт перешкоджає позивачу у здійсненні свого права володіння та користування майном, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.
Позивач позов підтримав з підстав зазначених в ньому.
Відповідач в судове засідання не з'явилася. У відповідності до ч.6 ст.128 ЦПК України належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.280 та ч.2 ст.247 ЦПК України.
З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи.
Вивчивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти.
Судом встановлено, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 30 травня 2012 року позов ОСОБА_3 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 5000 гривень в якості відшкодування завданої моральної шкоди. В решті позовних вимог відмовлено. Рішення суду набрало законної сили (а.с.9).
Відповідно до Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація вилучення запису) №44861283 від 06 серпня 2014 року виконавче провадження №34221586 закінчено (а.с.11).
Отже, в сукупності та взаємозв'язку вказаними доказами підтверджується обставина того, що виконавче провадження, за яким накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_2 закінчено, а отже відсутні правові підстави перебування під арештом належного останньому рухомого майна.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Частинами першою, другою та четвертою статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Згідно з ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За змістом ч.1 ст.321 Цивільного Кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно з ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Жодних доказів наявності на теперішній час на примусовому виконанні виконавчих документів, за якими боржником є позивач ОСОБА_2 станом на час звернення з цим позовом та до моменту ухвалення рішення, відповідачем до суду не надано, а також не надано доказів, які спростовують обставини, на які посилається позивач у позовній заяві.
Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) майна, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна та виключення запису про арешт нерухомого майна з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів рухомого майна.
Частиною 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт може бути знятий за рішенням суду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 12, 81, 263-265, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.319, 321, 391 ЦК України, ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-
Позов ОСОБА_2 задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: І. В. Зубчук