ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2018 року м. Київ

справа № 754/3519/18

провадження № 22-ц/824/564/18

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В. (суддя-доповідач)

суддів - Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

при секретарі - Лисиці Ю.С.

сторони :

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 15 травня 2018 року у складі судді Зотько Т.А., повний текст складений 15.05.2018 року,

встановив:

У березні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 03.09.2013 відповідач отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом у розмірі, визначеними Тарифами банку, що діють на дату нарахування. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, що викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, однак відповідач кредит та відсотки за кредитом не сплачує, у зв'язку з чим станом на 31.12.2017 утворилася заборгованість у загальному розмірі 41931 грн. 49 коп., що складається з заборгованості за кредитом у сумі 294 грн. 61 коп., заборгованості по відсоткам у сумі 34467 грн. 94 коп., нарахованої пені та комісії у сумі 4696 грн. 01 коп., заборгованості по судовим штрафам (п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг) - 2472 грн. 93 коп., з яких 500 грн. - фіксована частина штрафу та 1972 грн. 93 коп. - процентна складова, тому позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати по справі.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 15 травня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором б/н від 03.09.2013 року на загальну суму 35057,16 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права судове рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції допущено неповне з'ясування всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення справи по суті, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушено норми процесуального права.

Зазначив, що банком самовільно нараховувалась заборгованість за незрозумілі послуги, що є порушенням норм чинного законодавства.

Апелянт вказує, що підписав анкету-заяву від 03.09.2013 року з метою відкриття карткового рахунку та зарахування на неї коштів. Жодного прохання видати кредит там не зазначено. Йому не зрозуміло, чому банк вважає, що на підставі заяви між ними склались кредитні відносини. Банк не довів, що він ознайомив відповідача з Правилами, умовами і Тарифами та видав лише примірник договору. Крім того, банк неодноразово змінював тарифи обслуговування платіжної картки, збільшував суми відсотків, змінював обов'язковий щомісячний платіж. При цьому банк відповідача про це не повідомляв.

ОСОБА_1 вказує, що банком не надано доказів на підтвердження розміру наданого йому кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів та штрафних санкцій не є можливим.

Відповідач просить застосувати позовну давність в апеляційній інстанції, оскільки у суді першої інстанції він був позбавлений такої можливості.

Апелянт зазначає, що позовні вимоги банку не підтверджені належними та допустимими доказами, а лише ґрунтуються на припущеннях, у зв'язку з чим просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В суді апеляційної інстанції представник ПАТ КБ «ПриватБанк» заперечувала проти апеляційної скарги, просила залишити рішення без змін.

ОСОБА_1 та його представник підтримали скаргу, просили її задовольнити з викладених у ній підстав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно положень статей 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

З матеріалів справи вбачається, що

03 вересня 2013 року між сторонам укладено Договір про надання банківських послуг, що складається із Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, та самих Умов та Правил надання банківських послуг, що за своєю правовою природою є змішаним договором та поєднує в собі зокрема умови договору про відкриття та обслуговування рахунку та кредитування рахунку (а.с.8,9).

Так, ПАТ КБ «ПриватБанк» у зв'язку з тим, що публічно пропонує широкому та необмеженому колу осіб можливість отримання банківських послуг, опублікував на офіційному сайті в мережі Інтернет Умови та правила надання банківських послуг.

Клієнти банку, які виявили бажання отримувати запропоновані банківські послуги, можуть приєднатися до публічної пропозиції укладення договору (оферта).

На підтвердження існування публічної оферти АТ КБ «ПриватБанк» надав до суду першої інстанції витяг з Умов та правил в редакції чинній на день підписання відповідачем по справі безпосередньо Анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.10-33).

Приєднання до Умов та Правил дозволило в подальшому користуватися усіма переліченими банківськими послугами без укладання окремого договору.

Згідно до п.п. 1.1.1.33, 1.1.1.37 Умов та Правил ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснює надання банківських послуг на підставі їх заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 1.1.1.10 Умов та правил банківський рахунок клієнта - це поточний рахунок, який автоматично відкривається кожному клієнту ПриватБанку, який пройшов процедуру ідентифікації.

Отже, відкриття рахунку для фізичних осіб в ПАТ КБ «ПриватБанк», який відповідно кредитується шляхом приєднання клієнта до Умов та правил надання банківських послуг на підставі Анкети-заяви, не суперечить вимогам чинного законодавства та є таким, що укладений в письмовій формі, враховуючи наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За приписами ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Окрім цього, відповідно до ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається, що 03.09.2013 року відповідачем ОСОБА_1 було підписано Анкету- Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та отримано кредитну картку (а.с. 8, 108-110).

Таким чином, відповідач приєднався до запропонованої Банком пропозиції.

Відповідно до підписаної відповідачем Анкети-заяви, він ознайомлений та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, їх зміст розуміє, та їх положень зобов'язується неухильно дотримуватись, а також підтвердив, що в подальшому зобов'язується самостійно знайомитися зі всіма змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів на сайті Банку www.privatbank.ua

За таких обставин, підписавши Анкету - заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов'язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому.

Така позиція відповідає позиції Верховного Суду у справах N 441/569/17 від 21.03.2018 року, N 755/18246/15-ц від 07.03.2018 року, 755/2720/16-ц від 06.02.2018 року, де зазначено, що підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ «КБ «ПриватБанк», свідчить про бажання отримати кредитні кошти та підтвердження, що особа ознайомлена і погоджується з Умовами та Тарифами банку.

При цьому Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору».

Отже, доводи скарги про відсутність підпису боржника на відповідних, тарифах, Умовах та шравилах не свідчить про не укладення договору, оскільки суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них.

В даному випадку відповідач, підписуючи Анкету-заяву від 03.09.2013 р., користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, таким чином висловив свою згоду з формою договору та його умовами, про що свідчить розрахунок заборгованості та виписка з картки, фото відповідача з карткою, які містяться в матеріалах справи.

Згідно з п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Пунктом 2.1.1.5.6 Умов передбачено, що у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку.

При цьому, у разі виникнення прострочених зобов'язань за борговими зобов'язаннями на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню, що передбачена п.2.1.1.12.6.1 даних Умов.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тому у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 41931 грн. 49 коп., з яких: - 294 грн. 61 коп. - заборгованість за кредитом; - 34467 грн. 94 коп. - заборгованість по відсоткам; - 4696 грн. 01 коп. - нарахована пеня та комісія; - 2472 грн. 93 коп. - заборгованість по судовим штрафам (п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг), з яких 500 грн. - фіксована частина штрафу та 1972 грн. 93 коп. - процентна складова.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник ОСОБА_1 відповідач у справі, свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, має заборгованість перед банком, тому стягненню з відповідача на користь Банку підлягають кошти у розмірі 35057 грн. 16 коп., що складається із: заборгованості за кредитом - 294 грн. 61 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 34467 грн. 94 коп. та зменшеного судом розміру пені - 294 грн. 61 коп.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором.

За правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором.

Згідно з частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Перевіряючи доводи відповідача про те, що він вчасно повернув кредитні кошти, судовою колегією встановлено, що з виписки по картці, яка деталізувала рух коштів по картці вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами до жовтня 2013 року, після чого маючи заборгованість у сумі 294,61 грн. не сплачував відповідні платежі.

При цьому, розрахунок заборгованості за кредитним договором, наданий Банком відповідачем не спростований.

Доводи відповідача про те, що банк пропустив строк позовної давності спростовуються матеріалами справи, оскільки Кредитна картка "Універсальна" видана строком на чотири роки, а саме до 07/17, що підтверджується довідкою позивача про строк дії картки, до суду банк звернувся у березні 2018 року, таким чином не пропустив строк звернення до суду з даним позовом.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про стягнення з відповідача кредитної заборгованості є обґрунтованими, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги немає, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 15 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді :