ПОСТАНОВА

Іменем України

27.08.2018 року м. Кропивницький

Справа № 398/1063/17

Провадження № 22-ц/781/1218/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Карпенка О.Л. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Мурашко С.І.

за участю секретаря судового засідання Тимошенко Т.О.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

відповідач - ОСОБА_7,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Олександрійська районна державна адміністрація Кіровоградської області, виконавчий комітет Новгородківської селищної ради Новгородківського району Кіровоградської області, як органи опіки та піклування , ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області (суддя Бугайченко Т.А.) від 2 травня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2017 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про зміну раніше встановленого рішенням суду порядку участі батька, діда та баби у спілкуванні з дитиною та її вихованні.

Позов обґрунтовано тим, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 березня 2015 року визначено ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спосіб їх участі у вихованні дитини - ОСОБА_9 шляхом систематичних побачень з малолітньою дитиною кожної неділі з 10 год. до 13 год. та з 15 год. до 18 год., щомісяця, за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1, в присутності матері ОСОБА_7. При встановлені такого способу участі позивачів у вихованні та спілкуванні з дитиною судом було враховано вік дитини, якій на час винесення рішення було лише 1 рік та 10 місців. З часу ухвалення судом того рішення минув час, дівчині виповнилось чотири роки та вона бажає зустрічатись із батьком, бабусею і дідусем за їхнім місцем проживання, але відповідач у цьому категорично відмовляє, не дозволяє ОСОБА_9 їздити із ними на відпочинок та категорично заперечує проти їхнього спілкування із дитиною за їхнім місцем їх проживання. Позивачі, відчувають свій обов'язок приймати участь у вихованні дитини та мають таке бажання і фінансову можливість, але відповідач проти цього заперечує.

Уточнивши позовні вимоги (а.с. 82-84), позивачі просили суд змінити раніше визначені їм рішенням суду дні і час побачень з дитиною ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити дні і час побачення та спілкування з дитиною - батькові ОСОБА_4, діду ОСОБА_6, бабі ОСОБА_5 щотижня з 10.00 години суботи до 17.00 години неділі за місцем проживання батька за адресою АДРЕСА_2 та за місцем проживання діда, бабусі в АДРЕСА_3 , а також надати 15 днів літнього місяця та 15 днів взимку на канікулах для оздоровлення дитини.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 2 травня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд мотивував своє рішення тим, що на його думку, на даний час максимально відповідає інтересам дитини встановлений рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 березня 2015 року час для спілкування позивачів з малолітньою ОСОБА_9. Суд вважав позовні вимоги заявленими передчасно, з огляду на вік дитини і її прихильність до матері, територіальну і адміністративну віддаленість між позивачами і дитиною, що, на думку суду, чергу може призвести до невчасного повернення дитини до матері та завдати дитині стрес та моральних страждань.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі позивачі просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх вимоги.

Вони посилаються на незаконність та необґрунтованість рішення суду, який не врахував висновки органів опіки та піклування. Обставини справи вказують на прагнення позивачів до спілкування з дитиною та прагнення дитини до спілкування з ними. Принаймні, вважають позивачі, суд мав вирішити питання спільного відпочинку та оздоровлення дитини з позивачами двічі на рік, що повністю відповідає її інтересам. Суд міг визначити спілкування за місцем проживання батька та діда і баби щонайменше двічі на місяць. Суд надав неправильну оцінку віку дитини та її, нібито, прив'язаності до матері.

Узагальнені доводи і заперечень інших учасників справи

Правом надати відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Позиції учасників справи у судовому засіданні суду апеляційної інстанції

Позивачі та їх представник - адвокат ОСОБА_10 підтримали вимоги апеляційної скарги.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_8 особисто в судове засідання не з'явилася, подала письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач та її представник - адвокат ОСОБА_11 в судовому засіданні заперечили проти доводів апеляційної скарго посилаючись на те, що відповідач не має принципових заперечень проти відвідування дитиною батька та діда з бабою за місцем їх проживання. але на теперішній час дитина не готова до таких відвідувань, виявляє побоювання щодо її не повернуть до матері.

Представник органу опіки та піклування - Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області - Коряковцев Я.В. висловив думку про те, що позовні вимоги можуть бути задоволені так, як це відповідає інтересам усіх учасників справи та дитини.

Виконавчий комітет Новгородківської селищної ради Новгородківського району Кіровоградської області явку свого представника в судове засідання не забезпечив, подав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд першої інстанції встановив такі неоспорювані обставини справи:

ОСОБА_4 (позивач по справі) і ОСОБА_7 (відповідач по справі) перебували в шлюбі з 27 грудня 2012 року до 7 листопада 2014 року.

В період шлюбу у них народилася дочка - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу проживає разом з матір'ю - ОСОБА_7 в с. Нова Прага Олександрійського району Кіровоградської області. Дитини відвідує Новопразький дошкільний навчальний заклад.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 являються бабою і дідом малолітньої ОСОБА_9, проживають в смт. Новгородка Кіровоградської області.

ОСОБА_4 проживає в АДРЕСА_2 разом зі своєю дружиною - ОСОБА_8 та їх сином - ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_5, працює.

За місцем проживання позивачів створені належні умови для проживання та виховання дитини.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 березня 2015 року визначено ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спосіб їхньої участі у вихованні дитини ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: систематичні побачення позивачів із дитиною кожної неділі з 10.00 до 13.00 години та з 15.00 до 18.00 години щомісяця за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 в присутності матері ОСОБА_7. Рішення суду набрало законної сили та виконується сторонами у справі.

Апеляційний суд додатково встановив такі обставини:

Згідно висновку практичного психолога ОСОБА_14 від 13 серпня 2018 року на основі проведеної психологічної діагностики ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлено, що дитина виявляє розгубленість щодо виявлення чіткої позиції відносно батьків. Вона має потребу у спілкуванні із родиною батька, але не впевнена, що готова до тимчасового перебування за місцем його проживання та за місцем проживання діда і баби без матері, виявляє страх та занепокоєність при обговоренні цього питання, вона не відчуває себе у безпеці у відсутності матері, побоюється того, що може вже не повернутися до неї. При цьому дитина бажає проводити час з родиною батька на власній території.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Згідно із частиною 4 статті 150 СК України, батьки зобов'язані поважати дитину.

Відповідно до статті 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Частиною 2 статті 155 СК Українипередбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно приписів частин 1 і 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Обставини життя учасників сімейних правовідносин, які враховуються органом опіки та піклування або судом під час вирішення питання щодо спілкування батьків та інших родичів, хто проживає окремо від дитини, їх участі у її вихованні змінюються з плином часу.

Це дає підстави вважати, що раніше ухвалене органами опіки та піклування чи судом рішення з часом може не відповідати інтересам цих суб'єктів. Тому, ці відносини можуть бути врегульовані інакше, шляхом ухвалення новим рішенням відповідно до змінених обставин.

Суд першої інстанції правильно вказав на те, що при вирішенні питань, які стосуються дитини, її права та інтереси є пріоритетними порівняно з правами і інтересами батьків.

Зі змісту ч. 2 ст. 159 СК України вбачається, що права батьків не можуть бути захищені всупереч правам і інтересам дитини.

Суд першої інстанції правильно встановив, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 березня 2015 року визначено форму і порядок спілкування ОСОБА_4, ОСОБА_6 і ОСОБА_5 з малолітньою їх дочкою і онукою ОСОБА_9 та їх участі у ї вихованні.

Сторони виконують рішення суду. Побачення батька, діда та баби з дитиною носять систематичний характер.

З часу ухвалення судом рішення від 26 березня 2015 року ОСОБА_9 зросла і подорослішала. На час ухвалення судом рішення у цій справі їй виповнилося п'ять років.

Проте суд першої інстанції вважав, що самої цієї обставини не достатньо для зміни раніше визначеного судом порядку спілкування з дитиною.

При цьому суд врахував не лише вік дитини, а й її прив'язаність до матері. Також те, що позивачі та дитина проживають у різних районах області, які значно віддалені один від одного. Суд вважав, що проживання п'ятирічної дівчинки, навіть протягом незначного часу, на значній відстані від матері у новій сім'ї без присутності матері може завдати їй стрес та моральних страждань, що є неприпустимим.

Правильність висновку суду першої інстанції підтверджується висновком практикуючого психолога, яковий він зробив внаслідок безпосереднього спілкування з малолітньою ОСОБА_9 та моніторингу її ставлення до сторін по справі та можливих змін у порядку спілкування з батьком, дідом та бабою. При цьому психолог виявив вагання, страх та невпевненість дитини щодо цього питання, що вказує на її психологічну неготовність до таких змін та загрозу стресу для дитини.

Отже вимоги позивачів суперечить теперішнім інтересам дитини, що виключає їх задоволення судом.

Суд правильно визнав вимоги позивачів передчасними.

Умовою зміни порядку спілкування позивачів з дитиною є готовність дитини до таких змін, її прагнення настання таких змін.

Однак на теперішній час інтересам дитини відповідає збереження існуючого порядку спілкування з батьком, дідом та бабою.

Подальший розвиток стосунків ОСОБА_9 з батьком, дідом і бабою, формування у неї довіри до них потребує часу, наполегливості та терпіння з боку позивачів.

Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив позитивні висновки органів опіки та піклування щодо можливості задоволення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України висновок органу опіки та піклування є рекомендаційним.

Однак таких висновків органи опіки та піклування дійшли лише внаслідок дослідження ситуацій сторін, але без врахування думку дитини.

Аргумент апеляційної скарги є аналогічними доводам позовної заяви та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявників з висновками суду щодо їх оцінки.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню, а рішення суду без змін.

Про судові витрати

У зв'язку з відмовою в задоволенні вимог апеляційної скарги понесенні позивачами судові витрати при поданні апеляційної скарги покладаються на них.

Відповідач вимог щодо компенсації судових витрат не заявляв.

Керуючись статями 367, 374, 375, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити вимоги апеляційної скарги ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 без задоволення, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 2 травня 2018 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 31 серпня 2018 року.

Головуючий О.Л. Карпенко

Судді: С.М. Єгорова

С.І. Мурашко