Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3188/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.10.2018 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючий-суддя Рішко Г.І., секретар судового засідання Стрижак О.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, інтереси якої представляє адвокат ОСОБА_2, до Великокопанської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, інтереси якої представляє адвокат ОСОБА_2, звернулася в суд із позовом до Великокопанської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_15 померла її мати ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку в АДРЕСА_1, на який відсутні належним чином зареєстровані правовстановлюючі документи. При зверненні до нотаріуса позивачу було відмволено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок, оскільки нею не представлено правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна спадкодавцеві. Позивач ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудамив АДРЕСА_1.

Позивач у підготовче судове засідання не з'явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити та провести розгляд справи без участі представника відповідача.

Представник відповідача подав до суду письмову заяву про розгляд справи без їхньо участі, заявлений позов визнають повністю.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, з врахуванням того, що відповідач не заперечує щодо позову, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ч.4 ст.207 ЦПК України визнання відповідачем позову прийнято судом. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України судом у підготовчому судовому засіданні ухвалюється рішення.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_15 померла мати позивача ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку в АДРЕСА_1, на який відсутні належним чином зареєстровані правовстановлюючі документи.

Заповіту на випадок смерті матір не залишила, а тому спадкування проводилось в порядку спадкування за законом.

Після смерті матері, як спадкоємці першої черги за законом, спадщину в 1/2 частині кожен прийняли - позивачка, донька спадкодавця та її вітчим - чоловік спадкодавця ОСОБА_4, в порядку, передбаченому ч.2 ст.549 діючого на час відкриття спадщини ЦК Української РСР, так як фактично вступили в управління та володіння спадковим майно. До нотаріальної контори вони не звертались та свідоцтв про право на спадщину не отримували.

Після смерті матері позивач з сім'єю та вітчим продовжували постійно проживати однією сім'єю в спадковому житловому будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_16 помер вітчим позивача - ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини вище вказаного житлового будинку, належну йому, на яку він за життя не оформив спадкових прав, і позивачем, як спадкоємцем четвертої черги за законом, прийнято спадщину в порядку, передбаченому ч.3 ст.1268 ЦК України, так як разом з спадкодавцем вона постійно проживала в спадковому будинку на час його смерті і проживає в ньому після смерті вітчима. Також на протязі шестимісячного строку після відкриття спадщини - смерті вітчима, позивачкою до Виноградівської державної нотаріальної контори було подано заяву про прийняття спадщини, де було заведено спадкову справу № 293/2015, що підтверджується витягом тро реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі № 42223147 від 24.11.2015 року.

Вітчим ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_16, не мав у шлюбі з матір'ю позивача дітей, тобто інших спадкоємців немає.

Згідно довідки Великокопанської сільської ради Виноградівського району № 02-07/198 від 16.05.2018 року згідно записам погосподарської книги №12, особового рахунку НОМЕР_2 за 2016- 2018 роки по Великокопанській сільській раді домогосподарство в АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_15.

Згідно довідки Великокопанської сільської ради Виноградівського району №02-07/194 від 16.05.2018 року згідно записам погосподарської книги № 5, особового рахунку НОМЕР_3 за 2001-2005 роки по Великокопанській сільській раді на день смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_15, вона проживала і була зареєстрована АДРЕСА_1.

Згідно довідки Великокопанської сільської ради Виноградівського району № 02-07/195 від 16.05.2018 року на день смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_15, з нею проживали і були зареєстровані АДРЕСА_1: чоловік ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_16, дочка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, онук ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7 та онук ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8.

Згідно довідки Великокопанської сільської ради Виноградівського району згідно записам погосподарської книги № 15, особового рахунку НОМЕР_4 за 2011-2015 роки по Великокопанській сільській раді на день смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_16, він проживав і був зареєстрований АДРЕСА_1.

Згідно довідки Великокопанської сільської ради Виноградівського району № 02-07/210 від 24.05.2018 року згідно записам погосподарської книги №15, особового рахунку НОМЕР_4 за 2011- 2015 роки по Великокопанській сільській раді на день смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_16, з ним проживали і були зареєстровані АДРЕСА_1: дочка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, онук ІНФОРМАЦІЯ_7; онук ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_11 та правнука ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_12.

З даними документами позивач звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на даний житловий будинок, але листом № 212/01-16 від 11.05.2018 року їй було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на даний житловий будинок, що залишився після смерті померлого ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_16 - немає можливості, оскільки нею не представлено правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна спадкодавцеві, який повинен бути зареєстрованим в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що передбачено п.4.15 та п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та в разі відсутності вказаних документів рекомендовано звернутись до суду.

Згідно довідки КП «Виноградівського РБТІ» № 504 від 26.06.2018 року житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 будівництвом завершений та на підставі довідки Великокопанської сільської ради від 16.05.2018 року № 02-07/197 рахується за ОСОБА_5. Вартість будинку станом на червень 2018 року становить 179 871 грн., згідно даних технічного паспорта він побудований в 1982 році. Згідно архівних даних КП «Виноградівське РБТІ» станом на 01.01.2013 року правовстановлюючих документів на житловий будинок не оформлено.

На підставі вище викладеного позивач змушена звернутись до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовом про визнання за нею права власності на вище вказаний житловий будинок.

Оскільки інших спадкоємців немає, в якості відповідача залучено орган територіальної громади, на території якої відкрилась спадщина - Великокопанську сільську раду.

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК Української РСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали за спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Як було зазначено вище, правовстановлюючих документів на спадковий будинок не оформлено, тому держава офіційно не визнає ні право власності спадкодавця на нерухоме майно, ні право власності спадкоємця, набуте в порядку спадкування.

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками №32 та №33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 як спадкоємець після смерті спадкодавця ОСОБА_4 має законне право на визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 43, 49, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_1, уродженкою с.Ратутичі Борисівського району Мінської області, право власності на житловий будинок із загальною корисною площею 79,3 кв.м., в тому числі житловою площею 59,1 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_16 в с.Велика Копаня Виноградівського району Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної іннстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення копії рішення суду.

ГоловуючийГ. І. Рішко