Єдиний унікальний номер 233/71/18 Номер провадження 22-ц/775/1320/2018
Головуючий у 1 інстанції Каліуш О.В.
Доповідач Агєєв О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Агєєва О.В.

суддів: Азевич В.Б., Дундар І.О.

за участі секретаря судового засідання Ситнік Д.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Донецької області в м.Бахмут цивільну справу №233/71/18 за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Костянтинівської міської ради Донецькій області про визнання спадщини відумерлою, визнання права власності на нерухоме майно,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1, на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05 червня 2018 року (суддя Каліуш О.В.), ухваленого в приміщенні суду в м.Костянтинівка Донецької області, повний текст судового рішення складено 05 червня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2018 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Костянтинівської міської ради Донецькій області про визнання спадщини відумерлою, визнання права власності на нерухоме майно.

Позов мотивовано тим, що 31 січня 2017 року вступило в законну силу рішення Дружківського міського суду Донецької області у справі №229/4192/16, згідно якого з ОСОБА_2 на його (позивача) користь стягнуто грошові кошти за договором позики у сумі 360080грн. та за надані йому юридичні послуги 10000грн., а всього 370080грн.

З виконавчим листом він звернувся до Костянтинівського міськрайонного ВДВС про стягнення зазначених коштів з боржника на його користь. Згідно із відомостями, боржнику належить нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, та будинок, який розташований в АДРЕСА_2. Виконавча служба закрила виконавче провадження у зв'язку з тим, що боржник помер у 2008 році. Спадкоємців за законом та заповітом у померлого немає. Вважає, що майно померлого ОСОБА_2 має бути визнано відумерлою спадщиною і перейти у його власність у рахунок погашення заборгованості.

З урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_2 відумерлою; визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (майстерня ритуальних послуг загальною площею 263,30кв.м.) та нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (житловий будинок загальною площею 23,80кв.м., літню кухню, два сараї, душ, льох та водопровід металевий) (а.с.1, 14, 84).

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05 червня 2018 року позов ОСОБА_1 до Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Костянтинівської міської ради Донецькій області про визнання спадщини відумерлою, визнання права власності на нерухоме майно, задоволено частково.

Визнано спадщину у вигляді: майстерні ритуальних послуг загальною площею 263,30 кв.м. по АДРЕСА_1, на земельній ділянці Костянтинівської міської ради; жилого будинку жилою площею 23,80кв.м. з надвірними будівлями в АДРЕСА_2 на земельній ділянці Костянтинівської міської ради, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, відумерлою та передати її Костянтинівський міський раді Донецької області.

У задоволенні позовних вимог до Костянтинівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Костянтинівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В липні 2018 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції повен повністю задовольнити позовні вимоги, оскільки Костянтинівська міська рада не заперечує проти їх задоволення, т.я. після набрання чинності оскаржуваним рішенням саме міська рада повинна сплатити скаржнику борг, а в місцевому бюджеті відсутні кошти на ці цілі. Суд також не правильно визначив дату, з якої починається річний строк для пред`явлення вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину та вважає, що вказаний строк необхідно рахувати з того моменту, коли він (скаржник) дізнався що Костянтинівська міська рада є спадкоємцем.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачами не подано.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017, Апеляційний суд Донецької області ліквідовано.

Відповідно до ч.6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Підпунктом 8 п. 1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017) установлено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Стаття 3 частина 3 ЦПК України в редакції чинній з 15 грудня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 368 частина 1 ЦПК України в редакції чинній з 15 грудня 2017 року, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Позивач, представники відповідачів в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Стаття 263 ЦПК України в редакції чинній з 15 грудня 2017 року, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 367 частина 1 ЦПК України в редакції чинній з 15 грудня 2017 року, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду оскаржується в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання за позивачем права власності на нерухоме майно, що залишилось після смерті ОСОБА_2, то в іншій частині воно судом апеляційної інстанції не переглядається.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 20 січня 2017 року, яке набрало законної сили 31 січня 2017 року, стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 01 січня 2008 року у сумі 360 080грн., витрати на оплату юридичної допомоги у сумі 10 000грн. (а.с.49-50).

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Костянтинівка Донецької області, що підтверджується копією актового запису про смерть №338 від 28 лютого 2008 року, складеного відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці (а.с.47, 48).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді майстерні ритуальних послуг по АДРЕСА_1, загальною площею 263,30кв.м. на земельній ділянці Костянтинівської міської ради, яка належала померлому на підставі Договору купівлі-продажу від 17.10.2006 року р/№4628 (а.с.73) та жилого будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_2, жилою площею 29,80кв.м., на земельній ділянці Костянтинівського міськвиконкому, який належав померлому на підставі Договору купівлі-продажу від 14.10. 2002 року р/№4417 (а.с.74).

Згідно із довідкою Костянтинівської державної нотаріальної контори від 12.04.2018 року №838/01-09, інформаційною довідкою зі спадкового реєстру №51554431 від 12.04.2018 року після смерті ОСОБА_2 спадкової справи не має (а.с.70, 71).

Задовольняючи позовні вимоги частково суд виходив з того, що відповідно до ст.1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця, а якщо до складу спадщини входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення - власниками або користувачами суміжних земельних ділянок. У такому разі суд залучає до розгляду справи органи місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та/або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а на нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Встановивши у судовому засіданні, що понад один рік після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, спадщина, яка відкрилась після його смерті, ніким не прийнята, суд визнав спадщину у вигляді майстерні ритуальних послуг по АДРЕСА_1, загальною площею 263,30кв.м. на земельній ділянці Костянтинівської міської ради та жилого будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_2, жилою площею 29,80кв.м., на земельній ділянці Костянтинівського міськвиконкому відумерлою та передав її територіальній громаді за місцем знаходження нерухомого майна, тобто Костянтинівській міській раді.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовив.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання права власності за позивачем на зазначене вище нерухоме майно, суд послався на ст.1282 ЦК України, яка встановлює обв'язки спадкоємців задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Через те, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження виконання умов, встановлених даною нормою Закону, а саме щодо досудового врегулювання та відмови Костянтинівської міської ради від одноразового платежу, а також на підтвердження вартості спірних об'єктів нерухомості на час відкриття спадщини, що унеможливлює вирішення питання щодо відповідності суми боргу вартості спірних об'єктів нерухомості та не дотримання річного строку пред'явлення вимог до спадкоємців, передбаченого ч.3 ст.1281 ЦК України, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції не може погодитись з даним висновком суду в зазначеній частині.

Так, відмовляючи з наведених підстав в задоволенні позову про визнання права власності на спадкове майно, суд виходив з того, що вимоги до спадкоємців позивач повинен був пред'явити протягом року починаючи з 01 січня 2013 року, кінця строку, коли ОСОБА_2 (спадкодавець) повинен був повернути суму позики за зобов'язаннями між ним позивачем. Тоді як з позовом про стягнення суму боргу з ОСОБА_2 позивач звернувся в грудні 2016 року.

Разом з тим, суд першої інстанції дав не правильну правову оцінку фактичним обставинам та правовідносинам, що виникли між сторонами.

Статтею 1277 ЦК України передбачено:

1. У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

У разі якщо на об'єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно.

Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця, а якщо до складу спадщини входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення - власниками або користувачами суміжних земельних ділянок. У такому разі суд залучає до розгляду справи органи місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та/або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Особи, які мають право або зобов'язані подавати заяву про визнання спадщини відумерлою, мають право на одержання інформації з Спадкового реєстру про заведену спадкову справу та видане свідоцтво про право на спадщину.

2. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

3. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

4. Територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов'язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу. Якщо власниками відумерлого майна стали декілька територіальних громад, вимоги кредиторів спадкодавця задовольняються територіальними громадами пропорційно до вартості відумерлого майна, набутого у власність кожною з них.

5. Спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою відповідно до статті 1283 цього Кодексу.

Таким чином, територіальна громада, відповідно до ч.4 ст.1277 ЦК зобов'язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу.

Статтею 1231 ЦК України передбачено, що:

1. До спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем.

2. До спадкоємця переходить обов'язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя.

3. До спадкоємця переходить обов'язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця.

4. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину.

5. За позовом спадкоємця суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), розмір відшкодування майнової шкоди (збитків) та моральної шкоди, якщо вони є непомірно великими порівняно з вартістю рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ним у спадщину.

Разом з тим, аналізуючи положення Книги Шостої «Спадкове право» Цивільного Кодексу України можна дійти висновку, що територіальна громада не визначена як спадкоємець у жодній з черг спадкоємців за законом. Крім того, спеціальна норма, що визначає особливості переходу спадщини до територіальної громади, структурно розміщена у главі 87 Цивільного кодексу України «Здійснення права на спадкування», а не в главі 86 «Спадкування за законом». У досліджуваних правовідносинах територіальна громада не є і спадкоємцем за заповітом, адже визнання спадщини відумерлою здійснюється за відсутності заповіту.

Норми, аналогічні тим, які поширюються на спадкоємців, можуть визначати статус громади лише при наявності спеціальної вказівки про це у законі. Самі по собі правила спадкування на громаду, до якої перейшло відумерле майно, не розповсюджуються.

Іншою істотною ознакою вказаного переходу є незалежність його від волі громади-правонаступниці: громада позбавлена права усунути даний спадковий перехід, відмовившись від прийняття відумерлого майна. Правило про те, що громада є «необхідною правонаступницею» і набуває спадщину незалежно від власної волі знаходить своє пояснення в основній меті, якій відповідає інститут відумерлості - в усуненні безхазяйності майна та випадків заволодіння спадщиною неуповноваженими на це особами.

Відтак, визнання спадщини відумерлою слід вважати особливою, відмінною від спадкування підставою набуття права власності територіальною громадою.

Крім того, частиною 4 ст.1277 ЦК України чітко визначено, що територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов'язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу.

Відповідно до ст.329 ЦК України, юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом.

Частино 4. ст.334 ЦК передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Хоча окремим актом не визначено порядок реєстрації нерухомого майна яке увійшло до спадщини визнаної відумерлою, але відповідно до пункту 9 частини 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація прав власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили. Особливості державної реєстрації права власності визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, яким передбачається, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, яким зокрема може бути рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Звертаючись з позовом, ОСОБА_1 не врахував, що територіальна громада в особі Костянтинівської міської ради Донецькій області ще не набула прав на відумерлу спадщину у вигляді нерухомого майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_2, що давало б позивачу право вимоги передбаченої ч.4 ст.1277 ЦК України.

Окрім того, позовна вимога про визнання за позивачем права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_2, як кредитора спадкодавця, в тому порядку, як це обґрунтував позивач в своєму позові, взагалі не ґрунтується на законі.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що саме з цих підстав слід відмовити позивачу у задоволенні частини позовних вимог про визнання за ним права власності на нерухоме майно, що залишилось після смерті ОСОБА_2

Тому рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог позивача про визнання права власності через пропуск строку звернення з вимогою, передбаченого ч.3 ст.1281 ЦК України, слід скасувати, і ухвалити аналогічне рішення - про відмову у задоволенні вимог, але з наведених вище підстав.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої не правильно визначив дату, з якої починається річний строк для пред`явлення вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину та вважає, що вказаний строк необхідно рахувати з 05 червня 2018 року - моменту, коли позивач дізнався що Костянтинівська міська рада є спадкоємцем, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову відповідачем суперечить закону, або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб,суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції повен повністю задовольнити позовні вимоги, оскільки Костянтинівська міська рада не заперечує проти їх задоволення, т.я. після набрання чинності оскаржуваним рішенням саме міська рада повинна сплатити скаржнику борг, а в місцевому бюджеті відсутні кошти на ці цілі також, також є необґрунтованими, оскільки визнання позову в даному випадку суперечить вимогам закону.

За вказаних обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання права власності на нерухоме майно, з ухваленням нового рішення про відмову задоволення позову в цій частині з інших підстав.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05 червня 2018 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Костянтинівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Костянтинівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно скасувати.

Відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Костянтинівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Костянтинівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 20 вересня 2018 року.

Головуючий: О.В. Агєєв

Судді: В.Б. Азевич

І.О. Дундар