Постанова

Іменем України

24 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 367/6510/15-ц

провадження № 61-19967св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А. (суддя-доповідач),

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - заступник прокурора міста Ірпеня Київської області в інтересах держави в особі Бучанської міської ради Київської області,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 листопада 2016 року у складі судді Пархоменко О. В. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 11 травня 2017 року у складі колегії суддів: Верланова С. М., Приходька К. П., Голуб С. А.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року заступник прокурора міста Ірпеня Київської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Бучанської міської ради Київської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, заступник прокурора міста Ірпеня Київської області посилався на те, що у зв'язку з будівництвом індивідуального житлового будинку площею 759,9 кв.м по АДРЕСА_1 19 січня 2015 року між Бучанською міською радою та ОСОБА_1 було укладено договір № 46 про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Буча (далі - Договір), за умовами якого ОСОБА_1 зобов'язалася прийняти пайову участь в сумі 188 272 грн 82 коп. у розвитку інфраструктури міста Буча і перерахувати до спеціального фонду цього міста грошові кошти в розмірі, визначеному в розрахунку величини пайової участі в розвитку інфраструктури у строк до 19 лютого 2015 року. Відповідач не виконала зобов'язання за цим Договором, у визначені строки грошові кошти не внесла, у зв'язку з чим на вказану суму нараховано пеню в розмірі 32 759 грн 47 коп. Несплата ОСОБА_1 пайового внеску призвела до недоотримання коштів місцевим бюджетом, що в свою чергу перешкоджає виконанню місцевих програм та забезпеченню створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури. Враховуючи наведене, заступник прокурора міста Ірпеня Київської області просив стягнути із ОСОБА_1 на користь Бучанської міської ради Київської області грошові кошти у розмірі 221 032 грн 29 коп., з яких кошти пайової участі - 188 272 грн 82 грн. та пеню - 32 759 грн. 47 коп.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 10 листопада 2016 року позов залишено без задоволення.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що ОСОБА_1 виконала свої зобов'язання щодо пайової участі у розвитку інфраструктури міста Буча, оскільки нею побудовано поза межами земельної ділянки будівництва об'єкта - будинку № 4 по АДРЕСА_1 - водопровід та каналізаційну станцію загальною вартістю виконаних робіт 188 272 грн 82 коп. Під час розгляду справи позивачем не надано беззаперечних доказів того, що своїми діями чи бездіяльністю відповідач порушила інтереси Бучанської міської ради щодо виконання місцевих програм та забезпечення інтересів територіальної громади міста Буча в частині створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 11 травня 2017 року апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області відхилено, рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 листопада 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 22 серпня 2016 року, яке набрало законної сили, визнано суму пайового внеску відповідно до Договору, укладеного між Бучанською міською радою та ОСОБА_1, зменшеною і сплаченою відповідачем на суму виконаних робіт з будівництва зовнішніх мереж водопроводу та каналізації поза межами її земельної ділянки у розмірі 188 272 грн 82 коп. Вказане судове рішення має преюдиційне значення для цієї справи, тому висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь Бучанської міської ради заборгованості за Договором є правильними. Матеріали справи та зміст оскаржуваного рішення суду не дають підстав для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У червні 2017 року перший заступник прокурора Київської області подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 11 травня 2017 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не мали права зменшувати розмір пайової участі відповідача у розвитку інфраструктури населеного пункту, оскільки вирішення вказаного питання здійснюється виключно Бучанською міською радою в межах дискреційних повноважень та в порядку, визначеному частиною п'ятою статті 30, статтею 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Зменшуючи розмір пайового внеску, суди фактично перейняли на себе повноваження органу місцевого самоврядування. Розмір пайової участі може бути зменшений на суму вартості понесених відповідачем витрат на будівництво інженерних мереж зовнішньої каналізації виключно за умови надання актів виконаних робіт, виконавчої та технічної документації. Зазначивши про факт звернення ОСОБА_2 до Бучанської міського голови з листом від 08 грудня 2015 року щодо зменшення розміру пайової участі, належної до сплати у зв'язку з будівництвом будинків по АДРЕСА_1, суди не навели обставин, які підтверджують цей факт. Судами не встановлено та не дано правової оцінки тій обставині, що ОСОБА_1 не зверталася до Бучанської міської ради з клопотанням про зменшення розміру пайової участі. Матеріали справи не містять доказів, які б підтвердили здійснення Комунальним підприємством «Бучабудзамовник» (далі - КП «Бучабудзамовник») перевірки відповідності вартості виконаних робіт актам виконаних робіт і кошторисній документації, відповідності державним будівельним нормам обсягу виконаних робіт і правильності застосування розцінок, рішення Бучанської міської ради про надання згоди на прийняття у комунальну власність збудованих ОСОБА_1 інженерних мереж. За відсутності такого рішення Бучанської міської ради та акта приймання-передачі інженерних мереж на баланс Комунального підприємства «Ірпіньводоканал» (далі - КП «Ірпіньводоканал»), а також за відсутності рішення Бучанської міської ради про зменшення розміру пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Буча на кошторисну вартість прийнятих у комунальну власність інженерних мереж висновки судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості з оплати пайової участі за укладеним договором є помилковими.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали з Ірпінського міського суду Київської області.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

21 квітня 2018 року справу № 367/6510/15-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

14 червня 2018 року представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_3 подала відзив на касаційну скаргу, в якому просила залишити її без задоволення, посилаючись на те, що факт виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань за Договором встановлено заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 22 серпня 2016 року у справі № 367/2204/16-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 26 квітня 2017 року. Понесення позивачем витрат на будівництво інженерних мереж зовнішньої каналізації за технічними умовами від 28 квітня 2015 року № 13 підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за вересень 2015 року, актом приймання виконаних будівельних робіт № 549 за вересень 2015 року, зведеним кошторисним розрахунком вартості об'єкта будівництва № 1, локальним кошторисом на будівельні роботи № 1. Доводи прокурора про те, що ОСОБА_2 зверталася до Бучанської міської ради про зменшення розміру пайової участі, належної до сплати у зв'язку з будівництвом будинків по АДРЕСА_1 не в інтересах ОСОБА_1, спростовуються нотаріально посвідченою довіреністю та фактом прийняття заяви посадовими особами Бучанської міської ради.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судами встановлено, що 19 січня 2015 року між Бучанською міською радою та ОСОБА_1 (замовник) було укладено Договір, згідно з умовами якого замовник зобов'язалася прийняти пайову участь в сумі 188 2752 грн 82 коп. у розвитку інфраструктури міста Буча, перерахувати до спеціального фонду цього міста грошові кошти в розмірі, визначеному у Розрахунку величини пайової участі в розвитку інфраструктури міста Буча, який здійснений КП «Бучабудзамовник», у зв'язку з будівництвом індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 (об'єкт інвестування) (пункт 1.1 Договору).

Згідно з пунктом 2.2 Договору ОСОБА_1 зобов'язалася перерахувати кошти в сумі 188 272 грн 82 коп. до 19 лютого 2015 року.

У випадку несвоєчасного внесення коштів як пайової участі в розвитку інфраструктури міста Буча замовник сплачує пеню в розмірі 0,1 % від загальної суми пайової участі, визначеної пунктом 1 розділу І цього Договору, за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє на момент прострочення виконання зобов'язання (пункт 4.2 Договору).

З довідки фінансового управління Бучанської міської ради Київської області від 07 серпня 2015 року № 275 встановлено, що грошові кошти на пайову участь у розвитку інфраструктури міста від ОСОБА_1 до місцевого бюджету міста Буча не надходили. Пеня за прострочення платежів за Договором становить 32 759 грн 47 коп.

Згідно з декларацією про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованою Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області 29 грудня 2014 року, житловий будинок присадибного типу по АДРЕСА_1, замовником якого є ОСОБА_1, прийнято в експлуатацію.

28 квітня 2015 року Бучанським міським головою погоджено технічні умови № 13 КП «Ірпіньводоканал» на підключення об'єкта, що проектується (реконструюється), - житлові будинки ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_1, розташовані по АДРЕСА_1, щодо умов водопостачання та умов каналізування. Цими технічними умовами передбачено підключення житлових будинків до міської водопровідної мережі поза межами земельних ділянок будівництва.

02 вересня 2015 року між ОСОБА_1 (замовник) та приватним акціонерним товариством «Бородянська спеціалізована пересувна механізована колона-15» (далі - ПрАТ «Бородянська СПМК-15») (підрядник) було укладено договір підряду, за умовами якого підрядник зобов'язався виконати комплекс будівельно-монтажних робіт з будівництва напірного колектора від житлових будинків по АДРЕСА_1 в місті Буча. Вартість робіт складає 188 272 грн 82 коп. Виконання вказаних робіт було оформлено актом приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2015 року та оплачено замовником у повному обсязі згідно з кошторисною вартістю в сумі 188 272 грн 82 коп., що підтверджується довідкою ПрАТ «Бородянська СПМК-15» від 04 березня 2016 року № 38.

Каналізаційно-насосна станція та напірний колектор до житлових будинків по АДРЕСА_1 Київської області придатні до експлуатації, що підтверджується актом технічного приймання каналізаційно-насосної станції та каналізаційного колектора від 30 березня 2016 року, затвердженим начальником КП «Ірпіньводоканал» ОСОБА_5

Відповідно до частин першої, другої, п'ятої, пункту 2 частини шостої, частин восьмої, дев'ятої статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. Встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для житлових будинків. Розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об'єкта, з техніко-економічними показниками. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

На виконання вимог статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», реалізуючи власні повноваження у сфері будівництва, визначені статтею 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Бучанська міська рада прийняла 29 березня 2012 року рішення № 609-23-УІ «Про затвердження Порядку сплати пайової участі замовника у розвитку інфраструктури міста Буча».

Згідно з пунктами 5.4, 5.5 Порядку сплати пайової участі замовника у розвитку інфраструктури міста Буча, який є додатком № 1 до рішення сесії Бучанської міської ради Київської області від 29 березня 2012 року № 609-23-VІ, якщо технічними умовами передбачається необхідність будівництва замовником інженерних мереж або об'єктів інженерної інфраструктури поза межами його земельної ділянки, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури міста може бути переглянутий за рішенням Бучанської міської ради, а такі інженерні мережі та/або об'єкти передаються у комунальну власність. У випадку проведення робіт (будівництва, реконструкції, ремонту) поза межами земельної ділянки, які необхідні для розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Буча, розмір пайової участі може бути зменшений (зарахований) за рішенням Бучанської міської ради, за умови надання актів виконаних таких робіт, виконавчої та технічної документації. Контроль за відповідністю обсягів виконаних робіт проектам, технічним умовам та нормативам покладено на КП «Бучабудзамовник».

Вказані положення Порядку сплати пайової участі замовника у розвитку інфраструктури міста Буча узгоджуються з частиною п'ятою статті 30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідно до якої, якщо технічними умовами передбачається необхідність будівництва замовником інженерних мереж або об'єктів інженерної інфраструктури (крім мереж, призначених для передачі та розподілу електричної енергії, трубопроводів, призначених для розподілу природного газу, транспортування нафти та природного газу) поза межами його земельної ділянки, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується на суму їх кошторисної вартості, а такі інженерні мережі та/або об'єкти передаються у комунальну власність. У разі якщо кошторисна вартість будівництва інженерних мереж та/або об'єктів інженерної інфраструктури (крім мереж, призначених для передачі та розподілу електричної енергії, трубопроводів, призначених для розподілу природного газу, транспортування нафти та природного газу) перевищує розмір пайової участі замовника у розвитку інфраструктури населеного пункту, орган місцевого самоврядування приймає рішення про відшкодування замовнику різниці між здійсненими витратами та розміром пайової участі замовника у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Судами встановлено, що 02 жовтня та 08 грудня 2015 року ОСОБА_2, діючи від свого імені та від імені ОСОБА_4 і ОСОБА_1, зверталася до Бучанського міського голови із заявами про зменшення розміру пайової участі на суму кошторисної вартості виконаних робіт за їх рахунок у розмірі 1 878 151 грн, яка перевищує розмір величини пайової участі на 392 092 грн 81 коп.

30 січня 2016 року ОСОБА_2 було надано Бучанському міському голові довідку, згідно з якою виконані роботи з будівництва інженерної інфраструктури на загальну суму 1 878 151 грн. відповідають технічним умовам від 28 квітня 2015 року № 13 та будівельним нормам і стандартам.

Рішенням Бучанської міської ради Київської області від 23 лютого 2017 року № 1118-25-VII відмовлено ОСОБА_2 у зменшенні розміру пайової участі у зв`язку з будівництвом будинків по АДРЕСА_1.

11 квітня 2016 року ОСОБА_2, діючи від свого імені та від імені ОСОБА_4 і ОСОБА_1, зверталася до Бучанського міського голови із заявою про прийняття у комунальну власність каналізаційно-насосної станції та напірного колектора до житлових будинків по АДРЕСА_1 Київської області, які були побудовані нею, ОСОБА_4 та ОСОБА_1, на виконання технічних умов від 28 квітня 2015 року № 13 водопостачання та каналізування. До заяви ОСОБА_2 було додано копію акта технічного приймання каналізаційно-насосної станції та каналізаційного колектора до вищевказаних житлових будинків.

Однак станом на час розгляду справи Бучанська міська рада Київської області не прийняла рішення про передачу інженерної мережі зовнішньої каналізації будинку у комунальну власність.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 22 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 26 квітня 2017 року, позов ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 до Бучанської міської ради Київської області про визнання сум пайових внесків зменшеними та сплаченими задоволено. Визнано, зокрема суму пайового внеску відповідно до Договору, укладеного між Бучанською міською радою та ОСОБА_1, зменшеною та сплаченою ОСОБА_1 на суму виконаних робіт у розмірі 188 272 грн 82 коп. з будівництва зовнішніх мереж водопроводу та каналізації поза межами земельної ділянки на виконання технічних умов від 28 квітня 2015 року № 13 водопостачання та каналізування будинків №№ 2, 4, 6, 8, 10, 12 по АДРЕСА_1. Вказаним рішенням встановлено, що позивачі виконали свої зобов'язання щодо пайової участі у розвитку інфраструктури міста Буча, так як фактично побудували поза межами земельних ділянок будівництва об'єктів зовнішні мережі водопроводу і каналізації загальною вартістю 1 878 151 грн, а розмір пайової участі у створенні та розвитку інфраструктури міста Буча позивачів (забудовників) в сукупності складає 1 486 058 грн 19 коп. Передача інженерних мереж у комунальну власність та відповідне зменшення розміру пайової участі замовника будівництва у розвитку інфраструктури населеного пункту на суму кошторисної вартості інженерних мереж та об'єктів інженерної інфраструктури не може бути поставлене в певну залежність від волевиявлення органу місцевого самоврядування.

Відповідно до частини третьої статті 61 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень (далі - ЦПК України 2004 року), обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 22 серпня 2016 року, яке має преюдиційне значення для вирішення цієї справи, визнано суму пайового внеску згідно з Договором, укладеним між Бучанською міською радою Київської області та ОСОБА_1, зменшеною і сплаченою на суму виконаних робіт з будівництва зовнішніх мереж водопроводу та каналізації поза межами земельної ділянки у розмірі 188 272 грн 82 коп.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь Бучанської міської ради Київської області заборгованості за Договором.

Судами повно і всебічно досліджено наявні у справі докази та дано їм належну правову оцінку згідно зі статтями 57-60, 212-215, 303, 304, 315 ЦПК України 2004 року, правильно встановлено обставини справи, в результаті чого ухвалено законні й обґрунтовані судові рішення, які відповідають вимогам матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної про відсутність рішення Бучанської міської ради про надання згоди на прийняття у комунальну власність збудованих ОСОБА_1 інженерних мереж та акта приймання-передачі інженерних мереж на баланс КП «Ірпіньводоканал», а також рішення міської ради про зменшення розміру пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Буча на кошторисну вартість прийнятих у комунальну власність інженерних мереж не заслуговують на увагу, оскільки за наявності вищевказаного судового рішення, що набрало законної сили, яким встановлено фактичне виконання ОСОБА_1 умов Договору, права та охоронювані інтереси замовника не можуть бути поставлені в залежність від рішення органу місцевого самоврядування.

Доводи касаційної скарги про те, що суди не дали оцінки всім аргументам заявника (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року), є неспроможними, оскільки оскаржувані судові рішення достатньо мотивовані, на всі суттєві аргументи сторін дано обґрунтовану відповідь, що є виконанням положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з урахуванням як вищезгаданого рішення Європейського суду з прав людини, так і рішень цього ж суду у справі «Трофимчук проти України» від 28 січня 2011 року, «Гарсія Руїз проти Іспанії» від 21 січня 1999 року. Також враховано Висновок № 11 (2008 рік) Консультативної ради Європейських суддів (пункти 34-35) про якість судового рішення в контексті його вмотивування.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскільки доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав вважати, що судами порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області на рішення Ірпінського міського суду Київської області залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 11 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук

Судді:С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов

О. В. Ступак Г. І. Усик