Дата документу 30.10.2018 Справа № 310/1022/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№310/1022/18 Головуючий у 1 інстанції: Вірченко О.М.
№ 22-ц/807/44/18 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар Ващенко З.С.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про приведення ідеальних часток в праві спільної часткової власності у відповідність з реальною, виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про приведення ідеальних часток в праві спільної часткової власності у відповідність з реальною, виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, йому на підставі договору дарування від 07 грудня 2007 року належать 9/4000 часток житлового будинку АДРЕСА_1.

Співвласниками вказаного житлового будинку є відповідачі по справі.

Зазначає, що ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 22 грудня 1998 року належать 9/20 часток житлового будинку, ОСОБА_5 на підставі свідоцтва на право на спадщину по закону, виданого Бердянською держнотконторою 23 січня 1999 року, належить 2/5 часток.

Згідно з даними технічного паспорту станом на 22 червня 2012 року співвласником житлового будинку АДРЕСА_1 також була ОСОБА_6, якій належала 591/4000 частка.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 квітня 2015 року ОСОБА_6 виділено в натурі в рахунок належних їй 591/4000 частки житловий будинок «Д» з ґанком до «Д», житловий будинок «Е» з ґанком до «Е», літню кухню «В», вбиральню-душ «Ю», навіс «В1», паркани №№ 5, 6, 9, 10, 12, 14, 15, замощення ІІ та ворота IV, ворота № 2 та № 8, водопроводи «Ч» та «Ч2», вигрібні ями № 17, № 18.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 грудня 2015 року було припинено право спільної часткової власності на вказаний житловий будинок між ОСОБА_6, з одного боку, та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, з іншого боку; визнано за ОСОБА_6 право власності на окремий цілий обєкт нерухомого майна.

В звязку із виводом із складу житлового будинку частки ОСОБА_6 та припиненням права спільної часткової власності між нею та іншими співвласниками, частки співвласників житлового будинку АДРЕСА_1 не складають одиниці.

Вказує, що він звертався до КП БТІ Бердянської міської ради із заявою про розрахунок часток у спільній частковій власності, де йому було розяснено, що відповідно до п. 3.1 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток обєктів нерухомого майна розрахунок часток у спільній власності на обєкти нерухомого майна виконується виключно за заявами всіх співвласників обєктів нерухомого майна, за відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку.

Зазначає, що в добровільному порядку відповідачі відмовляються надати згоду на перерахунок часток співвласників у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1, чи порушено його право власності.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд привести у відповідність з реальними ідеальні частки співвласників у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 квітня 2018 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу.

У липні 2018 року, ОСОБА_4 звернувся до суду з уточненою позовною заявою, в якій зазначав, що фактично він користується у спірному будинку приміщеннями, які складають квартиру № 1.

Вважає, що саме ці приміщення складають належну йому частку в праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

З урахуванням висновку судової будівельно-технічної експертизи № 161/06-18, від 22.06.2018 року, яким визначено реальний розмір часток співвласників у праві спільної часткової власності на спірний житловий будинок, остаточно просив суд привести у відповідність з реальними ідеальні частки співвласників у праві спільної часткової власності на вищевказаний будинок, встановивши, що реальний розмір часткової співвласників у праві спільної часткової власності на будинок становить: ОСОБА_4 7/51 частка, ОСОБА_5 6/19 частка, ОСОБА_3 29/53 частка; виділити йому в натурі в рахунок належної йому 7/51 частки у вказаному будинку кімнати 1-1, 1-2, кухню 1-4, сіні «а», ганок до «а», козирок до «а», паркан № 4, 1/3 частку воріт № 1, 1/3 частку хвіртки № 7.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 серпня 2018 року позов задоволено.

Вирішено привести у відповідність з реальними ідеальні частки співвласників у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 у м. Бердянську, встановивши, що реальний розмір часток співвласників у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 становить: ОСОБА_4 - 13,716 % або 7/51 частка, ОСОБА_5 - 31,565 % або 6/19 частка, ОСОБА_3 54,719 % або 29/53 частка, разом 100 % або одиниця.

Виділено в натурі ОСОБА_4 в рахунок 7/51 частки, що належить йому на праві власності в житловому будинку АДРЕСА_1: кімнату 1-1 площею 10,8 кв.м з житлового будинку «А», кімнату 1-2 площею 10,2 кв.м з житлового будинку «А», кухню 1-4 площею 7,6 кв.м з житлового будинку «А», сіни «а», ганок до «а», козирок до «а», паркан № 4, 1/3 частку воріт № 1, 1/3 частку хвіртки № 7.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 704,80 грн.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_7 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Просить скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою в задоволені позову відмовити.

Також апелянт посилається на те, що суд безпідставно змінив розмір часток, не звернув увагу на наявність судових рішень за аналогічними позовами позивача, якому було відмовлено у раніше поданих позовах, на те, що він має самочинні будівлі та зміна розміру часток у спільній власності порушує права відповідачів.

Вислухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 07 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Дмитренко М.Р., реєстраційний №20, належать 9/4000 часток житлового будинку АДРЕСА_1.

Право власності зареєстровано 22 січня 2008 року, номер запису 2221 в книзі д. 37.

Співвласниками вказаного будинку є ОСОБА_3, якому на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 22 грудня 1998 року належать 9/20 часток житлового будинку, та ОСОБА_5, якій на підставі свідоцтва на право на спадщину по закону, виданого Бердянською державною нотаріальною конторою 23 січня 1999 року, належить 2/5 часток.

Згідно з даними технічного паспорту станом на 22 червня 2012 року співвласником житлового будинку АДРЕСА_1 також була ОСОБА_6, якій належало 591/4000 частка.

Спірний житловий будинок складався з житлового будинку літ. «А», сіней літ. «а», ганку до «а», житлової прибудови літ. «А1», сіней літ. «а1», козирка до «а1», житлового будинку літ. «Р», сіней літ. «р», козирка до «р», житлового будинку літ. «Д», ганку до «Д», житлового будинку літ. «Е», ганку до «Е», літньої кухні літ. «Ж», літньої кухні літ. «В», літньої кухні «Ф1», літньої кухні літ. «Я», входу до літньої кухні літ. «Я1», сараю літ. «Ф», вбиральні-душу літ. «Ю», навісу літ. «В1», будівлі літнього типу «Ф2»», гаражу «Т1» вбиральні «О1», будівлі літнього типу «Б», літньої кухні «К», душу літ. «Х», паркану № 6, водопроводу літ. «Л», воріт № 1, паркану №4, паркану № 5, замощення І, паркану № 12, козирка до «Ф», замощення ІІ, водопроводу літ. «Ч», хвіртки № 7, воріт № 8, паркану № 9, водопроводу літ. «Ч2», вигрібної ями № 18, паркану № 14, ганку до «Б», сходів до «Б», замощення ІІІ, замощення ІV, паркану № 16, ганку до «К», паркану №10, воріт № 2, паркану № 15, вигрібної ями № 17, колодязя літ «П», вигрібної ями № 3.

На підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 припинено право спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 Запорізької області між ОСОБА_6, з одного боку, та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, з іншого боку: визнано за ОСОБА_6 право власності на окремий цілий обєкт нерухомого майна, що складається з житлового будинку «Д» з ґанком до «Д», житлового будинку «Е» з ґанком до «Е», літньої кухні «В», вбиральні-душу «Ю», навісу «В1» парканів №№ 5, 6, 9, 10, 12, 14, 15, замощення ІІ та воріт IV, воріт № 2 та № 8, водопроводів «Ч», «Ч2», вигрібних ям № 17 та № 18.

Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності за ОСОБА_6 на цілий обєкт власності - житловий будинок АДРЕСА_2, зареєстровано 08 липня 2015 року, номер запису про право власності 10320542.

В звязку із виводом із складу житлового будинку частки ОСОБА_6 та припинення права спільної часткової власності між нею та іншими співвласниками, частки співвласників житлового будинку АДРЕСА_1 не складають одиниці.

Суд першої інстанції послався на те, що у відповідності із п. 3.1 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток обєктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 року № 55, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 6 липня 2007 року за № 774/14041, у разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлюючих документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлюючих документів. Пунктом 3.2 Інструкції передбачено, що право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах При цьому вказані в правовстановлюючих документах розміри часток співвласників на обєкти нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно з ч. 2 ст. 355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відмова відповідачів у наданні згоди на перерахунок часток співвласників у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 порушує права та інтереси позивача як співвласника житлового будинку щодо розпорядження належною йому на праві власності часткою.

Судом першої інстанції при вирішенні спору була призначена будівельно-технічна експертиза для вирішення питання про розмір часток співвласників з урахуванням належних їм обєктів власності.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 22 червня 2018 року № 161/06 реальний розмір часток співвласників у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 становить: ОСОБА_4 13,716 % або 7/51 часток, ОСОБА_5 31,565 % або 6/19 часток, ОСОБА_3 54,719 % або 29/53 часток, разом 100 % або ціла одиниця.

Як вбачається з мотивувальної частини вищевказаної експертизи в додержання вимог п. 4.2.5.4 Методики «Організація і проведення судових будівельно-технічних експертиз по цивільних справах» при проведенні огляду експертом були опитані співвласники щодо уточнення сформованого порядку користування будівлями, приміщеннями та спорудами, які зазначили про відсутність спору.

Посилання відповідачів в апеляційній скарзі та при апеляційному розгляді на те, що за рахунок зміни часток у праві спільної власності позивач бажає узаконити самовільні будівлі є безпідставним.

Так, за експертним висновком, на який послався суд, вирішуючи спір, під час розрахунку часток майна співвласників домоволодіння, самовільні споруди експертом враховані не були.

У відповідності із ч. 2 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно із ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, якщо виділ в натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

В постанові Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок» зазначено, що виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

Як зазначив суд першої інстанції та як зазначав сам позивач, фактично він користується у житловому будинку АДРЕСА_1 приміщеннями, які складають квартиру № 1, коридором № 9, кухнею № 4, кімнатою № 1, кімнатою № 2.

При апеляційному розгляді апелянт не заперечує, що зазначеними будівлями він не користується та вони постійно знаходилися у користуванні позивача, становлять його власність.

Таким чином, оскаржуваним судовим рішенням лише приведені у відповідність ідеальні частки співвласників у відповідність з реальними.

За висновком судової будівельно-технічної експертизи від 22 червня 2018 року № 161/06 експерт вважає можливим, відповідно до нормативно-правових актів у галузі будівництва, виділити в натурі ОСОБА_4 в рахунок частки, що належить йому на праві власності в житловому будинку АДРЕСА_1: кімнату 1-1 площею 10,8 кв.м з житлового будинку «А», кімнату 1-2 площею 10,2 кв.м з житлового будинку «А», кухню 1-4 площею 7,6 кв.м з житлового будинку «А», сіни «а», ганок до «а», козирок до «а», паркан № 4, 1/3 частку воріт № 1, 1/3 частку хвіртки № 7.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що зміна розміру часток у спільній власності та виділ зазначених будівель призвели до того, що позивачеві перейшло право користування частиною земельної ділянки, якою користувалися попередні землекористувачі не є обґрунтованим.

Так, у даній справі не вирішувалося питання визначення порядку користування земельною ділянкою.

Згідно з частинами першою, третьою статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення.

Оскільки володіння та порядок користування земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, в тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, то при застосуванні статті 88 ЗК України при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або жилий будинок, слід брати до уваги цю угоду. Це правило стосується тих випадків, коли житловий будинок поділено в натурі.

За правилом частини другої статті 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відтак у разі виникнення спору щодо землекористування, відповідачі не позбавлені можливості посилатися на те, що порядок користування земельною ділянкою був визначений раніше та має бути врахований при вирішенні справи. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування та розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-841цс16., тому що у відповідності до положень

За таких обставин посилання апелянта на порушення його прав землекористувача не є переконливим, а у разі необхідності може бути захищено при вирішенні відповідного спору.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що позивачем було захоплено майно відповідачів, не знайшло свого підтвердження; у експертному висновку, який є ґрунтовним та мотивованим.

Зокрема, у висновку зазначаються самовільні будівлі, які були виявлені експертом, але вони не були включені у підрахунок часток домоволодіння, також експертом зазначено, що на земельній ділянці наявні будівлі, які не позначені в технічному паспорті, але вони також не досліджувалися та до розрахунків не приймалися.

Наявність судових рішень, якими раніше відмовлялося позивачеві у зміні розміру часток не впливає на сутність ухваленого рішення у даній справі, тому що даний позов мотивований серед іншого і тим, що з кола співвласників вибула власник ОСОБА_6, якій належала 591/4000 частина домоволодіння, її майно було виокремлено в самостійний обєкт, що не входить до спільної власності сторін, тож належні їм частки домоволодіння змінені самим фактом вибуття одного із співвласників з належним йому майном.

З огляду на зазначене, відповідачем, який подає апеляційну скаргу, не доведено будь-яке порушення його прав оскаржуваним судовим рішенням, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення, судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 серпня 2018 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 1 листопада 2018 року.

Головуючий: О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков