Справа № 703/3930/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Борєйко О.М.

присяжних ОСОБА_1, ОСОБА_2

за участю секретаря судового засідання Кочеткової І.В.

прокурора Борщ А.В.

представника заявника ОСОБА_3

особи, стосовно якої розглядається заява, ОСОБА_4

брата особи, стосовно якої розглядається заява, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області в порядку окремого провадження заяву головного лікаря комунального закладу «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради ОСОБА_6 про госпіталізацію ОСОБА_4 до психіатричного закладу в примусовому порядку,

ВСТАНОВИВ:

29 жовтня 2018 року головний лікар комунального закладу «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради ОСОБА_6 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з заявою, в якій просить госпіталізувати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до комунального закладу «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради в примусовому порядку.

Заяву обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 була госпіталізована до комунального закладу «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради 28 жовтня 2018 року о 20 годині 50 хвилин на підставі направлення на госпіталізацію, виданого лікарем Черкаської СШМД бригади №20 ОСОБА_7 Підставами для госпіталізації стали: агресивність, погрози фізичною розправою, ножем зарізати дитину брата. Після особистого огляду ОСОБА_4, комісія комунального закладу «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради прийшла до висновку про необхідність її госпіталізації до психіатричного стаціонару для проведення лікування в звязку з наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює виявлення нею реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. Однак, ОСОБА_4 від запропонованої госпіталізації відмовилася, в звязку з чим головний лікар змушений звернутися до суду з вказаною заявою.

Представник заявника, лікар - психіатр комунального закладу «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради ОСОБА_3 в судовому засіданні заяву головного лікаря підтримала та просила її задовольнити з наведених в ній підстав. При цьому зазначила, що ОСОБА_4 виявляє ознаки тяжкого психічного розладу: шизофренія, параноїдна форма, в звязку з чим являє собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих та потребує стаціонарного обстеження та лікування в примусовому порядку. Крім того зазначила, що ОСОБА_4 є дієздатною, групи інвалідності по психічним захворюванням не має, в комунальному закладі «Черкаська обласна психіатрична лікарня» на лікуванні не перебувала, однак, зі слів брата, у Великобританії, де проживала близько 20 років та після народження дитини, якій на даний час вже виповнилося 18 років, неодноразово лікувалася у психіатричних лікарнях.

Повідомила, що ОСОБА_4 було запропоновано госпіталізацію в добровільному порядку, від якої вона категорично відмовилася. Така відмова від лікування створює загрозу психічному здоровю ОСОБА_4, яка потребує негайної медичної допомоги фахівців.

Прокурор Смілянської місцевої прокуратури Черкаської області ОСОБА_8 заяву головного лікаря «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради ОСОБА_6 про госпіталізацію ОСОБА_4 у психіатричний стаціонар без її згоди підтримав та просив її задовольнити.

Звернув увагу, що ОСОБА_9 хоча і є дієздатною, групи інвалідності з психічних захворювань не має, однак проявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, що є небезпечним для неї та оточуючих, від госпіталізації та проходження необхідного лікування в добровільному порядку відмовляється, не усвідомлюючи, що потребує негайної медичної допомоги фахівців.

Брат ОСОБА_4 - ОСОБА_5 в судовому засіданні заяву підтримав, просив її задовольнити повністю. Зазначив, що ОСОБА_4 від лікування в добровільному порядку відмовляється. Вдома ліків не приймає, в звязку чим стає агресивною. Крім того зауважив, що його сестра довгий час проживала у Великобританії, де народила доньку. Після народження доньки, ОСОБА_4 неодноразово проходила курс лікування в психіатричних лікарнях, де приймала підтримуюче лікування. Про ці обставини він дізнався під час особистих телефонних розмов з чоловіком ОСОБА_4 в 2010 році, який повідомив, що в звязку з відсутністю у нього грошових коштів на лікування ОСОБА_4, він наполягає на її поверненні в Україну. Документально ці відомості підтвердити не може. Після 2010 року з чоловіком та донькою ОСОБА_4В, більше не спілкувався. Відомості про стан її здоровя та лікування після 2010 року і до цього часу у нього відсутні. Приїхала до України 18 жовтня 2018 року без грошей, тільки з паспортом та невеликою кількістю особистих речей. За час проживання з ним, веде себе неадекватно, кричить, не спить по ночам. Вночі телефонує йому та вимагає у його дружини паспорт з реєстрацією. Погрожує фізичною розправою, погрожувала зарізати вночі дитину, хапалася за ніж.

Особа, стосовно якої розглядається заява, - ОСОБА_4 під час судового засідання проти задоволення заяви про госпіталізацію у психіатричний стаціонар без її згоди заперечила, хворою себе не вважає. Але, зазначила, що за період перебування в лікувальному закладі, відчула покращення свого стану, акцентувала увагу суду на доброзичливому та турботливому відношенні щодо неї . Зазначила гарні умови лікування та побуту в лікувальному закладі КП «Черкаська обласна психіатрична лікарня».Підтвердила в судовому засіданні, що їй було запропоновано госпіталізацію в психіатричну лікарню в добровільному порядку, але вона відмовилася.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника лікаря психіатра ОСОБА_3, прокурора Смілянської місцевої прокуратури Черкаської області ОСОБА_8, особу, стосовно якої розглядається заява, - ОСОБА_4, та її брата, вивчивши надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає заяву головного лікарня комунального закладу «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного:

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам вцілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року №1489-III, особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених ст.14 цього закону.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року №1489-III, особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих.

Враховуючи викладене, для примусової госпіталізації особи до психіатричного закладу необхідна наявність наступних складових: якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 жовтня 2018 року о 20 годині 50 хвилин по направленню Черкаської швидкої медичної допомоги, бригади №20, лікаря ОСОБА_7 з діагнозом «гострий поліморфний психотичний розлад, психомоторне збудження» до комунального закладу «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради поступила ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителька АДРЕСА_1.

Відповідно до висновку ЛКК комунального закладу «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради від 29 жовтня 2018 року №3632/02, а саме: заступника головного лікаря з медичних питань ОСОБА_10, завідуючої відділенням - ОСОБА_3, лікаря-психіатра - ОСОБА_11, комісія лікарів прийшла до висновку, що пацієнтка ОСОБА_4 виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання у вигляді: «Шизофренія, параноїдна форма» і являє собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, в звязку з чим потребує стаціонарного обстеження та лікування в комунальному закладі «Черкаська обласна психіатрична лікарня» на підставі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» в примусовому порядку.

Крім того, під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 є дієздатною, групи інвалідності з психічних захворювань не має, захворювання проявляється раніше ніж з 2010 року, в комунальному закладі «Черкаська обласна психіатрична лікарня» на лікуванні не перебувала, однак у Великобританії, де проживала близько 20 років та після народження дитини, якій на даний час вже виповнилося 18 років, неодноразово лікувалася у психіатричних лікарнях.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що ОСОБА_4 виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, внаслідок якого виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих, в тому числі відмовляється від лікування в добровільному порядку, що створює небезпеку для її психічного здоровя, її лікування можливе лише в стаціонарних умовах, однак, самостійно лікуватися від захворювання не бажає, суд приходить до висновку, що вона повинна бути госпіталізована до комунального закладу «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради в примусовому порядку.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 76, 81, 89, 95, 264-265, 339-342 ЦПК України, ст. ст. 13, 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року №1489-III,

ВИРІШИВ:

Заяву головного лікаря комунального закладу «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради ОСОБА_6 про госпіталізацію ОСОБА_4 до психіатричного закладу в примусовому порядку - задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до комунального закладу «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради в примусовому порядку.

Рішення підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасовано.

Сторони у справі:

Заявник - Комунальний заклад «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради, адреса: вул. Павлова, 46, м. Сміла Черкаської області, 20708, .

Головуючий О.М. Борєйко

Присяжні : ОСОБА_1

ОСОБА_2