Постанова

Іменем України

03 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 404/6523/16-ц

провадження № 61-14367св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Штелик С. П. (суддя-доповідач), Лесько А. О., Мартєва С. Ю.,

учасники справи:

позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_4, правонаступником якої є ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового касаційну скаргу представника фізичної особи-підприємець ОСОБА_4 - ОСОБА_7 - на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 15 червня 2017 року у складі суддів: Мурашка С. І., Гайсюка О. В., Карпенка О. Л.,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного

цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У жовтні 2016 року фізична особа-підприємець (далі - ФОП) ОСОБА_4, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 та просила стягнути на її користь 20 тис. євро. Зазначала, що 03 жовтня 2013 року ОСОБА_6 як фізична особа отримав від неї та від ФОП ОСОБА_8 40 тис. євро, що підтверджується виданими 03 жовтня 2013 року відповідачем розписками на суму 20 тис. євро кожна. У розписках зазначено, що грошові кошти отримані відповідачем від неї та від ФОП ОСОБА_8 в якості оплати згідно умов пункту 6.1. договору співробітництва № 8/10/13 від 03 жовтня 2013 року. Договір співробітництва № 8/10/13 від 03 жовтня 2013 року, який планувалося укласти між нею, ФОП ОСОБА_8 з одного боку, та приватним підприємцем ОСОБА_9 з іншого боку, ОСОБА_9 не підписав, тобто договір співробітництва є неукладеним, тому отримання відповідачем коштів є безпідставним.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 березня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ФОП ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 10 тис. євро, що за курсом Національного банку України станом на 09 березня 2017 року становить 285 123 грн 32 коп. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що договір співробітництва № 8/10/13 від 03 жовтня 2013 року, який планувалося укласти між ФОП ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_8 з одного боку, та приватним підприємцем ОСОБА_9 з іншого боку, ОСОБА_9 не підписав. Відповідач не надав жодних документів позивачу та ФОП ОСОБА_8, які б дозволяли їм використовувати торгову марку «ІНФОРМАЦІЯ_1», також як і не було надано їм відповідачем будь-яких документів щодо того, що відповідач обіймає посаду генерального директора компанії «Модный bazar», також не надав документів на підтвердження того, що компанія має право використовувати торгову марку «ІНФОРМАЦІЯ_1» та передавати право на її використання третім особам. В розписках отримувач грошових коштів вказаний як фізична особа, підпис під розписками він здійснив теж як фізична особа, тобто, отримання відповідачем грошових коштів від позивача було здійснене ним саме як фізичною особою і не було пов'язано зі здійсненням ним підприємницької діяльності чи виконанням ним посадових обов'язків. За таких обставин, ОСОБА_6 зобов'язаний повернути безпідставно отримані ним грошові кошти.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 15 червня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що відповідач ОСОБА_6, отримуючи кошти, діяв не від свого імені, а від імені ПП ОСОБА_9 відповідно до п. 6.1 договору співробітництва № 8/10/13 від 03 жовтня 2013 року. ПП ОСОБА_9 до участі у справі залучений не був, доводи відповідача, що він отримував кошти на підставі довіреності, виданої ПП ОСОБА_9, та передав кошти останньому, належними та допустимими доказами не спростовано. Суд першої інстанції не взяв до уваги, що відповідач ОСОБА_6 не був стороною договору і договір в установленому законом порядку не оспорений, вимог до ПП ОСОБА_9 в установленому законом порядку позивач не пред'являла. Оскільки позивачем не спростовано належними та допустимими доказами доводи відповідача, що він отримував кошти відповідно до п. 6.1 договору та на підставі довіреності, наданої йому ПП ОСОБА_9, кому він і передав кошти, доводи позивача, що відповідач отримав кошти без достатньої правової підстави, є передчасними.

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ФОП ОСОБА_4 - ОСОБА_10 - просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Підстави касаційного оскарження обґрунтовано тим, що враховуючи відсутність у договорі співробітництва підпису ПП ОСОБА_9, вказаний договір є неукладеним. У разі, якщо на виконання неукладеного договору стороною передчасно передано майно, між сторонами виникають правовідносини внаслідок набуття, збереження майна без достатньої правової підстави. У розписках не зазначено про те, що ОСОБА_6 діяв від імені ПП ОСОБА_9, а тому саме він зобов'язується повернути безпідставно отримані грошові кошти. За таких обставин відсутні підстави для залучення до участі у справі ПП ОСОБА_9 Крім того, відповідач не надав жодних доказів про те, що він передав кошти ПП ОСОБА_9

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

19 березня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

До Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_5 про заміну позивача його правонаступником, в якому він просив замінити ФОП ОСОБА_4 її правонаступником - ОСОБА_5, посилаючись на те, що 11 травня 2018 року між ним та ФОП ОСОБА_4 укладено договір про відступлення права вимоги за договором співробітництва № 8/10/13 від 03 жовтня 2013 року.

Клопотання про залучення до участі у справі правонаступника підлягає задоволенню.

Першою та третьою частинами статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Перехід права вимоги за договором співробітництва № 8/10/13 від 03 жовтня 2013 року, повернення коштів за яким є предметом позову,колегія суддів встановила із доданих до клопотання копій договору про відступлення права вимоги від 11 травня 2018 року та акта приймання-передачі документів від 11 травня 2018 року. Вказані документи підписані ФОП ОСОБА_4, справжність цих підписів у встановленому законом порядку не оспорена.

Відповідно до положень частини першої статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

За таких обставин, до участі у справі необхідно залучити правонаступника ФОП ОСОБА_4 - ОСОБА_5

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном ємайно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, оскільки отримане однією зi сторін у зобов'язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Якщо ж зобов'язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604-607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов'язання).

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Суди установили, що 03 жовтня 2013 року між ПП ОСОБА_9 (Сторона-1), та ФОП ОСОБА_4 і ФОП ОСОБА_11 (Сторона-2) укладено договір співробітництва №8/10/13, який підписано «Стороною-2», а в графі «Сторона-1» проставлений відтиск печатки ПП ОСОБА_9 Також в договорі є відмітка: «погоджено використання ТМ ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.і Харкові на час дії договору №8/10/13. Генеральний директор Модный bazar ОСОБА_6.».

Пунктом 6.1 договору обумовлено, що «Сторона-2» перераховує грошові кошти в сумі, яка еквівалентна 20 тис. євро «Стороні-1» за 30 календарних днів до передбачуваної дати відкриття магазину.

Згідно наявних в матеріалах справи двох копій розписок, ОСОБА_6 прийняв оплату в повному обсязі в розмірі 20 тис. євро від ФОП ОСОБА_11 і ФОП ОСОБА_4, що є невід'ємною частиною договору співробітництва №8/10/13 від 03 жовтня 2013 року, пункт 6.1.

На підставі довіреності, виданої 09 вересня 2013 року, ПП ОСОБА_9 уповноважив ОСОБА_6 бути його представником у взаємовідносинах з суб'єктами господарювання, отримувати товарно-матеріальні цінності, в тому числі грошові кошти, здійснювати інші дії, направлені на відкриття, розвиток торгової мережі магазинів торгової марки «ІНФОРМАЦІЯ_1» в місті Харкові.

Відповідно до положень статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договір співробітництва №8/10/13 від 03 жовтня 2013 року у встановленому законом порядку не оспорений, а тому в силу положень статті 204 ЦК України зберігає правові наслідки, передбачені ним. Отже, спірні правовідносини виникли з договору, позивач заявила вимогу про повернення коштів, переданих нею у порядку виконання договірних зобов'язань. При цьому правова підстава набуття грошей - договір співробітництва №8/10/13 від 03 жовтня 2013 року - не визнана недійсною.

Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним, тому правильним є висновок апеляційного суду про те, що доводи позивача про безпідставність отримання коштів відповідачів, є передчасними.

Крім того, колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду щодо необхідності розгляду спору за участю ПП ОСОБА_9, який вказаний стороною договору співробітництва та уповноважив ОСОБА_6 діяти від його імені з метою відкриття й розвитку торгової мережі магазинів торгової марки «ІНФОРМАЦІЯ_1», використання якої для спільної підприємницької діяльності є предметом договору співробітництва №8/10/13 від 03 жовтня 2013 року.

Відмова у позові не свідчить про те, що суд вирішив питання про права та обов'язки ПП ОСОБА_9, а тому обставини щодо незалучення вказаної особи до участі у справі не можуть бути підставою скасування оскаржуваного судового рішення. Проте позивач не позбавлений можливості повторно звернутися із позовом до належних відповідачів.

Таким чином, доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду та не дають підстав вважати, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 55, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Залучити до участі у справі правонаступника фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 - ОСОБА_5.

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, правонаступником якої є ОСОБА_5, залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 15 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. П. Штелик

А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв