Ухвала

Іменем України

12 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 607/16947/17

провадження № 61-40853ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І.М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С.,

Пророка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову апеляційного суду Тернопільської області від 19 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Тернопільміськгаз», дочірнього підприємства «Газпостач» публічного акціонерного товариства «Тернопільміськгаз», третя особа - ОСОБА_5, про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Тернопільміськгаз» (далі - ПАТ по газопостачанню та газифікації «Тернопільміськгаз»), дочірнього підприємства «Газпостач» ПАТ «Тернопільміськгаз» (далі - ДП «Газпостач» ПАТ «Тернопільміськгаз»), третя особа - ОСОБА_5, про зобов'язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_4 за час шлюбу, який тривав з 1993 по 2012 роки, разом із колишнім чоловіком - ОСОБА_5 побудувала житловий будинок АДРЕСА_1. Титульним власником даного будинку з 2004 року значиться ОСОБА_5

З 2012 року в провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває справа № 1915/627/2012 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області

від 31 жовтня 2016 року у справі № 1915/627/2012 в порядку забезпечення позову накладено арешт на дане майно та вжито заходів забезпечення щодо даного майна шляхом заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо відключення вказаного житлового будинку від будь-яких мереж, за виключенням випадків необхідності проведення невідкладних аварійних робіт.

07 грудня 2017 року працівники ПАТ «Тернопільміськгаз» на підставі поданої власником будинку ОСОБА_5 заяви, за відсутності позивача, відключили будинок від газопостачання.

Оскільки даний будинок використовувався ОСОБА_4 та їх повнолітніми дітьми для проживання, позивач просила суд визнати дії постачальника природного газу незаконними і зобов'язати ПАТ «Тернопільміськгаз» відновити газопостачання до будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області

від 08 лютого 2018 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Зобов'язано ПАТпо газопостачанню та газифікації «Тернопільміськгаз» відновити газопостачання до будинку АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що припиненням газопостачання житлового будинку ПАТ «Тернопільміськгаз» порушено права позивача як співвласника будинку та споживача природного газу.

Постановою апеляційного суду Тернопільської області від 19 червня

2018 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 лютого 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що відповідач при відключенні газопостачання у будинку, в якому проживає позивач, діяв на підставі вимог закону та договору, незаконність дій ПАТ «Тернопільміськгаз» позивач не довела належними та допустимими доказами.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Також ОСОБА_7 до касаційної скарги додано клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та у зв'язку з важким майновим станом.

Відповідно до частин першої, третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

У статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

Отже, при прийнятті Закону України «Про судовий збір» законодавець передбачив можливість застосування Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору.

Таким чином, порушені права можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред'явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу.

Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завданням якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права.

Аналогічний висновок наведений також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 14-57цс18.

Враховуючи заяву ОСОБА_4 про звільнення від сплати судового збору та суть спору, вказані обставини дають підстави для висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від сплати судового збору.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до вимог пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Судами встановлено, що з 1993 року по 2012 рік ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі, за час якого побудували будинок

АДРЕСА_1, який є їх спільною сумісною власністю.

З 2004 року титульним власником вказаного будинку значиться

ОСОБА_5, який є споживачем послуг з газопостачання, оскільки з ним укладено договір і на нього відкритий особистий рахунок з оплати вказаних послуг.

08 липня 2017 року працівниками ПАТ «Тернопільміськгаз» встановлено факт використання газового котла без належної проектно-виконавчої документації у житловому будинку АДРЕСА_1, про що складено акт про порушення та опломбовано кран на стояку.

27 листопада 2017 року ОСОБА_5 звернувся із письмовою заявою на ім'я голови правління ПАТ «Тернопільміськгаз» про припинення надання послуг з газопостачання за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з наявністю боргу в сумі 32 429,99 грн та самовільне включення раніше опломбованого газового обладнання особами, які користуються даним будинком та не оплачують комунальні послуги.

07 грудня 2017 року працівниками ПАТ «Тернопільміськгаз» припинено надання послуг з постачання газу за даною адресою шляхом відрізки частини газової труби на стояку.

Також встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_4 та їх діти ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 (останні з січня 2017 року по теперішній час проживають за межами України).

18 грудня 2017 року ПАТ по газопостачанню та газифікації «Тернопільміськгаз» надало відповідь на звернення ОСОБА_4, в якому вказувало, що відключення газопостачання було здійснено на підставі звернення власника будинку і його відновлення буде проведено лише після погашення заборгованості за спожитий природний газ та відшкодування витрат за припинення та відновлення газопостачання.

Відповідно до частини першої статті 19, пункту 1 частини третьої статті 20, пунктів 1, 3 частини другої статті 21 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) відносини між учасниками сфери житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відносини, що виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи регулюються Кодексом газорозподільних систем та Правилами постачання природного газу, які затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг,

від 30 вересня 2015 року № 2494.

Відповідно до підпунктів 1, 3, 7 пункту 1 глави 7 розділу 6 Кодексу газорозподільних систем оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об'єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у випадках несвоєчасної та/або неповної оплати послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов'язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання; несанкціонованого відновлення газоспоживання.

У разі якщо припинення газопостачання (розподілу природного газу) на об'єкт побутового споживача буде здійснюватися у випадках, визначених у підпунктах 1-6 (крім випадку подання споживачем письмової заяви про припинення газопостачання), 9 цього пункту, оператор ГРМ має надати повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу побутовому споживачу не менше ніж за три доби до запланованої дати припинення газопостачання (розподілу природного газу).

Законом передбачено виключно договірні правовідносини виконавця житлово-комунальних послуг та споживача. У розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачем є особа, яка уклала договір про надання житлово-комунальних послуг і несе відповідальність за своєчасну оплату послуг, незважаючи на фактичне споживання житлово-комунальних послуг іншими особами, які проживають в даному житловому приміщенні.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що

ОСОБА_4, проживаючи у будинку та використовуючи газ, не сплачувала за послуги з газопостачання, чим фактично сприяла виникненню заборгованості за спожитий газ.

Встановивши, що ОСОБА_4 не зверталася з письмовою заявою до постачальника природного газу - ПАТ «Тернопільміськгаз» про укладення договору постачання природного газу, як співвласник будинку, так і не оплачувала будь-яких коштів у рахунок погашення боргу за газопостачання, який почав виникати за вказаним будинком ще з січня 2017 року, хоча там проживала, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_4 про звільнення від сплати судового збору задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Тернопільміськгаз», дочірнього підприємства «Газпостач» публічного акціонерного товариства «Тернопільміськгаз», третя особа - ОСОБА_5, про зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову апеляційного суду Тернопільської області від 19 червня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В. С. Висоцька

В. В. Пророк