Постанова

Іменем України

24 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 299/4229/13-ц

провадження № 61-10509св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А. (суддя-доповідач),

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: Приватне підприємство «Нива-В.Ш.», Відділ державної виконавчої служби Виноградівського районного управління юстиції, Приватне підприємство «Аліонова»,

треті особи: Виноградівська міська рада, Комунальне підприємство «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації», Міжкомерційна виробничо-торгівельна фірма «Руно», Виноградівське районне управління юстиції в особі сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Виноградівського районного управління юстиції, Приватне підприємство «Бізнес-Експерт», Приватне підприємство «Агрофірма «Про-Світ»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2016 року у складі колегії суддів: Кожух О. А., Готри Т. Ю., Джуги С. Д.,

ВСТАНОВИВ:

02 листопада 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який уточнила у процесі розгляду справи, до Приватного підприємства «Нива-В.Ш.», Відділу державної виконавчої служби Виноградівського районного управління юстиції (далі - ВДВС Виноградівського РУЮ), Приватного підприємства «Аліонова», треті особи - Виноградівська міська рада, Комунальне підприємство «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації», Міжкомерційна виробничо-торгівельна фірма «Руно» (далі - МВТФ «Руно»), Виноградівське районне управління юстиції в особі сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Виноградівського районного управління юстиції, Приватне підприємство «Бізнес-Експерт», Приватне підприємство «Агрофірма «Про-Світ», про визнання прилюдних торгів недійсними, визнання недійсним протоколу прилюдних торгів, акту про проведення торгів та свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилалася на те, що 13 серпня 2012 року ВДВС Виноградівського РУЮ була прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення з МВТФ «Руно» на її користь заборгованості в розмірі 550 462 грн на підставі виконавчого листа № 2-800/10, виданого Виноградівським районним судом Закарпатської області 24 вересня 2010 року. Постановою від 21 серпня 2012 року це виконавче провадження приєднано до зведеного виконавчого провадження № 9687303. Актом опису і арешту майна від 26 листопада 2012 року в межах зведеного виконавчого провадження № 9687303 описано майно боржника МВТФ «Руно», а саме: пульпоцех, конюшня, будівля щитової та головний виробничий корпус, шкуропосолочний цех, кожен з яких належить боржнику у виконавчому провадженні - МВТФ «Руно» на підставі окремого правовстановлюючого документа та зареєстрований як самостійний об'єкт нерухомого майна у Виноградівському бюро технічної інвентаризації. У висновку експерта Федини О. В. від 21 грудня 2012 року про вартість майна об'єктом оцінки був комплекс будівель і споруд, до складу якого, крім об'єктів, указаних в акті опису і арешту, була включена щитова літера Е, яка не описувалася та не арештовувалася. 19 липня 2013 року було проведено прилюдні торги з реалізації арештованого майна, зазначеного в акті опису і арешту від 26 листопада 2012 року ЗВП № 9687303, яке оформлено протоколом № 0713086-1, а також нерухомого майна - будівлі щитової літера «Е» площею 7,1 кв. м, яке не описувалася та не арештовувалося. Інформація щодо площі земельної ділянки, на якій розташований комплекс вказаних будівель і споруд не відповідала дійсності, не було виділено частину цієї земельної ділянки, на якій розташовані нежитлові приміщення, в окрему земельну ділянку та не присвоєно їй окремий кадастровий номер, як це передбачено статтею 377 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтею 120 Земельного кодексу України (далі - ЗК України). Прилюдні торги з реалізації вищезазначеного нерухомого майна є недійсними, оскільки організатором торгів порушено норми щодо правил їх підготовки - пункти 3.6-3.10 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та зареєстрованого в указаному Міністерстві 02 листопада 1999 року за № 745/4038 (далі - Тимчасове положення). Порушення виразилися у поданні в інформаційному повідомленні про торги недостовірних даних про об'єкт, що виставляється на торги, та площі належної до нього земельної ділянки, що є істотними порушеннями процедури проведення прилюдних торгів, впливають на формування ціни реалізації, а відповідно - на результати торгів, що призвело до порушення її майнових прав, оскільки вона не може отримати належну їй суму боргу за виконавчим документом. Враховуючи наведе, ОСОБА_1 просила визнати недійсними: прилюдні торги з реалізації комплексу будівель і споруд, до якого входять головний корпус зі щитовою літера Б, Б1, Б11, шкуропосолочний цех літера В, пульпоцех літера Д зі щитовою літера Е, конюшня літера И, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1; протокол прилюдних торгів по продажу арештованого нерухомого майна МВТФ «Руно» № 0713086-1 від 19 липня 2013 року; акт про проведення торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, належного Виноградівському МВТФ «Руно», затверджений начальником ВДВС Виноградівського РУЮ 07 серпня 2013 року; свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, видане приватним нотаріусом Юска Н. М. 23 серпня 2013 року за реєстром № 2007.

Заочним рішенням Виноградівського районного суду від 23 травня 2014 року у складі судді Трагнюк Р. В. позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсними прилюдні торги з реалізації комплексу будівель і споруд, до якого входять: головний корпус зі щитовою літера Б, Б1, Б11, шкуропосолочний цех літера В, пульпоцех літера Д зі щитовою літера Е, конюшня літера И, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Визнано недійсним протокол прилюдних торгів з продажу арештованого нерухомого майна МВТФ «Руно» від 19 липня 2013 року № 0713086-1. Визнано недійсним акт про проведення торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, належного Виноградівському МВТФ «Руно», затверджений начальником ВДВС Виноградівського РУЮ 07 серпня 2013 року. Визнано недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, видане приватним нотаріусом Юска Н. М. 23 серпня 2013 року за реєстром № 2007.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що організатором торгів порушені норми щодо правил підготовки торгів, які передбачені Тимчасовим положенням.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2016 року апеляційну скаргу Приватного підприємства «Аліонова» задоволено частково. Заочне рішення Виноградівського районного суду від 23 травня 2014 року скасовано. Провадження у справі закрито.

Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що вже існує рішення суду, яке набрало законної сили з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Обставини та підстави, якими обґрунтовувалися позовні вимоги у цій справі та у справі № 299/2733/13-ц за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Нива-В.Ш.», ВДВС Виноградівського РУЮ, Приватного підприємства «Аліонова», треті особи: Виноградівська міська рада, Комунальне підприємство «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації», МВТФ «Руно», реєстраційна служба Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області, про визнання недійсними протоколу прилюдних торгів по продажу арештованого нерухомого майна, акту про проведені торги з реалізації арештованого майна та свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, їх суб'єктний склад та позовні вимоги є тотожними.

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись порушення апеляційним судом норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2016 року та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що в цій справі та у справі № 299/2733/13-ц предмет та підстави позову є різними.Підставами позову у справі № 299/2733/13-ц є недодержання сторонами вимог закону щодо змісту правочину в момент його укладення, а саме статей 203, 215 ЦК України та порушення норм щодо правил підготовки торгів, а підставами позову в цій справі є порушення правил підготовки торгів - пунктів 3.6-3.10 Тимчасового положення, а саме подання в інформаційному повідомленні про торги недостовірних даних про об'єкт, що виставляється на торги, та площі належної до нього земельної ділянки, що є істотним порушенням процедури проведення прилюдних торгів.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції, а ухвалою від 14 червня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Станом на час розгляду справи у Верховному Суді відзивів на касаційну скаргу не надійшло.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

20 лютого 2018 року справу 299/4229/13-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв'язку з виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Підстави для закриття провадження у справі, визначені статтею 205 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали (далі - ЦПК України 2004 року), є вичерпними.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало чинності, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 223 ЦПК України 2004 року після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав, або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Закриття провадження у справі в цьому випадку можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто співпадають сторони, предмет і підстави позовів.

Апеляційним судом встановлено, що на розгляді у Виноградівському районному суді Закарпатської області перебувала справа № 299/2733/13-ц за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Нива - В.Ш.», ВДВС Виноградівського РУЮ, Приватного підприємства «Аліонова», треті особи: Виноградівська міська рада, Комунальне підприємство «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації», МВТФ «Руно», реєстраційна служба Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області, у якому ОСОБА_1, після неодноразової зміни та уточнення позовних вимог просила: визнати недійсними протокол прилюдних торгів з продажу арештованого нерухомого майна МВТФ «Руно» № 0713086-1 від 19 липня 2013 року, акт про проведені торги з реалізації арештованого майна, затверджений начальником відділу ДВС Виноградівського РУЮ від 07 серпня 2013 року, свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, видане приватним нотаріусом Юска Н. М. 23 серпня 2013 року за реєстром № 2007. У позовній заяві ОСОБА_1 посилалася на порушення положень статей 203, 215, 377 ЦК України, статті 120 ЗК України, пунктів 3.6-3.10 Тимчасового положення. Рішенням Виноградівського районного суду від 18 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 02 липня 2014 року, у задоволенні позову було відмовлено.

Вказані судові рішення мотивовані тим, що позивачем не надано доказів порушення організатором прилюдних торгів правил їх проведення, визначених Тимчасовим положенням, зокрема, правил, які визначають процедуру підготовки торгів (розділ 3), порядок проведення торгів (розділ 4) та правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 6). Тобто відсутні передбачені частиною першою статті 203, частиною першою статті 215 ЦК України підстави для визнання недійсними протоколу проведення прилюдних торгів, акта про проведені торги з реалізації арештованого нерухомого майна та свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1вказувала, що прилюдні торги з реалізації вищезазначеного нерухомого майна є недійсними, так як будівля щитової літера «Е» площею 7,1 кв. м не описувалася та не арештовувалося, інформація щодо площі земельної ділянки, на якій розташований комплекс належних боржнику будівель і споруд, не відповідала дійсності, не було виділено частину цієї земельної ділянки в окрему земельну ділянку та не присвоєно їй окремий кадастровий номер, як це передбачено статтею 377 Цивільного кодексу України та статтею 120 Земельного кодексу України. Також організатором торгів було порушено норми щодо правил підготовки торгів - пункти 3.6-3.10 Тимчасового положення, а саме подання в інформаційному повідомленні про торги недостовірних даних про об'єкт, що виставляється на торги та площі належної до нього земельної ділянки, що є істотними порушеннями процедури проведення прилюдних торгів, які впливають на формування ціни реалізації, а відповідно на результати торгів, що призвело до порушення майнових прав позивача, оскільки вона не може отримати належну їй суму боргу за виконавчим документом.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

При визначенні підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

За змістом згаданої статті 205 ЦПК України 2004 року суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-1133цс15.

У справі № 299/2733/13-ц позивачем було заявлено три позовні вимоги, а саме визнати недійсними: 1) протокол прилюдних торгів поз продажу арештованого нерухомого майна МВТФ «Руно» від 19 липня 2013 року № 0713086-1; 2) акт про проведені торги з реалізації арештованого нерухомого майна, затверджений начальником ВДВС Виноградівського РУЮ 07 серпня 2013 року; 3) свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, видане приватним нотаріусом Юска Н. М. 23 серпня 2013 року за реєстром № 2007.

У цій справі позивач просила задовольнити чотири позовні вимоги, а саме визнати недійсними: 1) прилюдні торги з реалізації комплексу будівель і споруд до якого входять: головний корпус зі щитовою літера Б, Б1, Б11, шкуропосолочний цех літера В, пульпоцех літера Д зі щитовою літера Е, конюшня літера И, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1; 2) протокол прилюдних торгів з продажу арештованого нерухомого майна МВТФ «Руно» від 19 липня 2013 року № 0713086-1; 3) акт про проведення торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, належного Виноградівському МВТФ «Руно», затверджений начальником ВДВС Виноградівського РУЮ 07 серпня 2013 року; 4) свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, видане приватним нотаріусом Юска Н. М. 23 серпня 2013 року за реєстром № 2007.

Провівши аналіз наведених обставин, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що враховуючи особливості врегулювання законодавством проведення прилюдних торгів, матеріально-правова вимога про визнання прилюдних торгів недійсними охоплює такі складові, як визнання недійсними оформленого протоколу прилюдних торгів, складеного за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів та свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. Такі вимоги були розглянуті судому справі № 299/2733/13-ц.

Отже, предмети позову в обох справах є тотожними, а формальне доповнення позивачем свого позову додатковою вимогою про визнання прилюдних торгів недійсними, яка охоплює три інші вимоги, що вже були вирішені, не дає підстав для висновку про відсутність тотожності предмета позову.

Що стосується підстав позову, то проаналізувавши їх, суд апеляційної інстанції правильно відхилив доводи сторони позивача про їх неоднаковість, оскільки основною підставою позову в цій справі є порушення вимог Тимчасового положення, зокрема подання в інформаційному повідомленні про торги недостовірних даних про об'єкт, що виставляється на торги, та площі належної до нього земельної ділянки. У заяві про уточнення та додаткове обґрунтування позовних вимог у справі № 299/2733/13-ц також містилося посилання на зміст інформаційного повідомлення, а при розгляді вказаної справи судом не встановлено таких порушень визначеного законодавством порядку проведення прилюдних торгів, які могли б свідчити про їх недійсність.

Таким чином, встановивши наявність судового рішення, ухваленого з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, апеляційний суд обґрунтовано закрив провадження у цій справі на підставі пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року.

Аргументи касаційної скарги про те, що підставою позову у справі № 299/2733/13-ц була невідповідність протоколу прилюдних торгів вимогам статті 377 ЦК України, а підставами позову в цій справі є недодержання сторонами вимог закону щодо змісту правочину в момент його вчинення (статті 203, 215 ЦК України) та порушення правил підготовки торгів, визначених законом, тобто підстави позовів різні, не заслуговують на увагу, оскільки доводи позивача про порушення пунктів 3.6-3.10 Тимчасового положення були предметом розгляду у справі № 299/2733/13-ці їм дана належна оцінка. Розглядаючи вказану справу, суди виходили з того, що відсутні передбачені частиною першою статті 203 та частиною першою статті 215 ЦК України підстави для визнання недійсними прилюдних торгів.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновком суду апеляційної інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки апеляційним судом, який їх обґрунтовано спростував. В силу вимог вищенаведеної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ)вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, № 63566/00Л).

Передбачених частиною третьою статті 400 ЦПК України підстав для виходу за межі доводів та вимог касаційної скарги Верховним судом не встановлено.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук

Судді:С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов

О. В. Ступак Г. І. Усик