Справа №442/3169/18
Провадження №2/442/1383/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Гарасимків Л.І.

при секретарі Петрів В.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши в судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом.

В підтвердження позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер її батько ОСОБА_5. З метою оформлення спадкових прав після смерті батька вона, ОСОБА_4, звернулася до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Теплої М.Р. Внаслідок чого була заведена спадкова справа, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 24.10.2017 року. Склад спадкового майна після смерті батька - частка у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1., що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку від 27.10.2004 року та Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом. Щодо частки у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1. приватним нотаріусом було видано їй Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 19.03.2018 року. Проте, щодо частки у праві власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 нотаріус не зміг видати їй документу з наступних підстав: на земельні ділянці площею 0,0634 га, кадастровий номер - НОМЕР_1, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), по АДРЕСА_1 знаходиться будинок з двома окремими входами, якими користуються дві сім'ї. Відповідно до земельного законодавства дана земельна ділянка набувалася у приватну власність шляхом приватизації усіма співвласниками житлового будинку, у спільну сумісну власність, а саме її батьком, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 як співвласниками житлового будинку. А тому у неї виникла необхідність звернутися до суду із позовом.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні визнала уточнені заявлені позовні вимоги, не заперечила щодо їх задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засіданні визнала уточнені позовні вимоги позивача ОСОБА_4, не заперечила щодо їх задоволення.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вбачає підстави для задоволення позову.

Згідно п. «в» ч.2 ст.89 Земельного Кодексу у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку.

Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на виділення з неї окремої частки.

Згідно ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Статтею 87 ЗК України визначено підстави виникнення права спільної часткової власності, а саме:

а) при добровільному об'єднанні власниками належних їм земельних ділянок;

б) при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільн правовими угодами;

в) при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами;

г) за рішенням суду.

Як випливає із зазначеного, чинне законодавство не надає нотаріусу права здійснювати виділ частки спадкодавця.

Відповідно до абз.З ч.17 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» частка суб'єкта права спільної сумісної власності визначається при відкритті після нього спадщини.

Згідно 4.2 ст.370 Цивільного Кодексу у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житлові і будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільової призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласнш (землекористувача).

Згідно ст.120 Земельного Кодексу України: «До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруд розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить прав власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільової призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувач переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кільком; особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у прав власності жилого будинку, будівлі або споруди».

У відповідності до ч.1,3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до змісту ст.1216 ЦК України, у разі спадкування права та обов'язки спадкодавця переходять до спадкоємців.

Відповідно до абз.1 п.2 постанови пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Як вбачається згідно Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 31.05.2017р., ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3. у віці 96 років, про що складено відповідний запис за №354.

Як вбачається із Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 24.10.2017р., зареєстрована спадкова справа за №61433852.

Як вбачається із копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.03.2018р., ОСОБА_4 на праві приватної спільної часткової власності (1/2 частка) належить житловий будинок загальною площею 156,9 кв.м., житловою площею - 100,4 кв.м.

Як вбачається із копії Свідоцтва про право на спадщину від 19.03.2018р., посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Бекеш В.О., спадкоємцем майна ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 є його дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2; спадщина складається з ? частки житлового будинку АДРЕСА_1

Як вбачається із копії Державного акту на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 27.10.2004р., ОСОБА_5 на підставі ухвали 11 сесії 4 Скликання від 24.09.2003р. за №222, ухвала 16 сесії 4 скликання від 17.06.2004р., №353 Дрогобицької міської ради, є власником земельної ділянки площею 0,0634га.; цільове призначення - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер НОМЕР_1).

Як вбачається із копії Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 21.12.2017р., ОСОБА_4 належить земельна ділянка площею 0,0634га., кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 ( на підставі Рішення органу місцевого самоврядування 17.06.2004р. 16 сесія 4 скликання за №353, Державний акт від 27.10.2004р. НОМЕР_3)

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP, у тому числі щодо прийняття спадщини, колії спадкоємців за законом.

Згідно ст.524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Стаття 525 ЦК УРСР (1963 року) вказує, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Статтею 526 ЦК УРСР (1963 року) регламентовано, що місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Відповідно до вимог ст.548 цього кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належного, спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

В судовому засіданні не оспорюється той факт, що на земельній ділянці площею - 0,0634 га, кадастровий номер - НОМЕР_1, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), по АДРЕСА_1 знаходиться будинок з двома окремими входами, якими користуються дві сім'ї, так як відповідно до земельного законодавства дана земельна ділянка набувалася у приватну власність шляхом приватизації усіма співвласниками житлового будинку, у спільну сумісну власність, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_2 як співвласниками житлового будинку.

Згідно ст. 120 Земельного Кодексу України: «До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у поперелнього землекористувача.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди».

Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

Відповідно до роз'яснень наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року - при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP від 31 січня 1966 року. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права (п.3.1.).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції).

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 УК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Інших спадкоємців, які мають право на спадщину, яка залишилась після смерті її батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3. - немає, а відтак є всі підстави для визнання за позивачем ОСОБА_4 права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, а саме право на ? частку у праві власності на земельну ділянку, розташовану за адресою АДРЕСА_1

А тому, аналізуючи всі зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, є всі підстави для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 133, 141, 315, 316, 318, 319, 354 ЦПК України, ст.ст. 328, 346, 1223, 1233, 1296 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визначити, що ОСОБА_5, ОСОБА_2 як співвласникам земельної ділянки зазначеним у Державному Акті на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, у праві власності на земельну ділянку площею - 0,0634 га, кадастровий номер - НОМЕР_1, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, по АДРЕСА_1 належить по 1/2 (одній другій) частці.

Визнати за ОСОБА_4 у порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3., право власності на ? частку у праві власності на:

-земельну ділянку площею - 0,0634га, кадастровий номер - НОМЕР_1, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва) по АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п"ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Гарасимків Л.І.