Єдиний унікальний номер: 378/667/18
Провадження № 2-з/378/7/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2018 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Гуртовенко Р. В.

за участю секретаря: Мельник Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Ставище Київської області заяву заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області Маркін Н. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Білоцерківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області до Ставищенської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання недійсним розпорядження, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та витребування з незаконного володіння земельних ділянок, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаною заявою звернувся заступник керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області Маркін Н., просить по цивільній справі ЄУН 378/667/18, яка перебуває у провадженні Ставищенського районного суду Київської області накласти арешт та заборонити вчиняти певні дії, спрямовані на зміну цільового призначення, укладати договори, вчиняти будь-які інші правочини стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, що розташовані в с. Розумниця Ставищенського району Київської області.

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що після подачі до суду позовної заяви від 25.06.2018 р. та відкриття судом провадження у даній справі, відповідачем ОСОБА_4 05.09.2018 р. на підставі договору купівлі-продажу № 280 відчужено земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану в с. Розумниця Ставищенського району Київської область на користь ОСОБА_2. Крім цього, відповідачем по справі ОСОБА_3, 07.09.2018 р. на підставі договору купівлі-продажу №295 відчужено земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану в с. Розумниця Ставищенського району Київської область на користь ОСОБА_2. До ухвалення рішення у справі ОСОБА_2 чи іншими особами можуть бути вчинені дії щодо відчуження або передачі в користування спірних земельних ділянок, що зробить неможливим виконання рішення суду, необхідно вжити заходів забезпечення, так як існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду. Накладення заборони щодо відчуження або передачі в користування спірних земельних ділянок не позбавляє відповідача права на їх використання в межах цільового призначення, земельні ділянки продовжують перебувати у володінні відповідача до набрання законної сили рішенням у даній справі, а тому вжиття такого заходу забезпечення у даній справі не тягне збитків для володільця спірного майна та є виправданим з огляду на його мету - сталість цивільних прав та обов'язків сторін щодо спірного майна до моменту вирішення спору.

Розглянувши заяву прокурора про забезпечення позову, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

У провадженні Ставищенського районного суду Київської області перебуває справа ЄУН 378/667/18 за позовом Білоцерківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області до Ставищенської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання недійсним розпорядження, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та витребування з незаконного володіння земельних ділянок.

По даній справі прокурор з урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить:

- визнати недійсним розпорядження Ставищенської районної державної адміністрації Київської області № 966 від 11.12.2008 " Про надання у власність земельних ділянок громадянам с. Розумниця для ведення особистого селянського господарства на території Розумницької сільської ради Ставищенського району" в частині надання у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_3, ОСОБА_4 площею по 2,0000 га кожному;

- визнати недійсними виданий ОСОБА_4 державний акт серія НОМЕР_4 від 15.01.2009 р. на правовласності на земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства, виданий ОСОБА_3 державний акт серія НОМЕР_3 від 15.01.2009 р. на право власності на земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером НОМЕР_2 для ведення особистого селянського господарства;

- витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області земельні ділянки площею 2,0000 га кожна з кадастровими номерами НОМЕР_2, НОМЕР_1, які розташовані на території Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області;

- стягнути з відповідачів на користь прокуратури Київської області судовий збір.

Як зазначено в заяві про забезпечення позову, відповідачем ОСОБА_4 05.09.2018 р. на підставі договору купівлі-продажу № 280 відчужено земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану в с. Розумниця Ставищенського району Київської область на користь ОСОБА_2. Крім цього, відповідачем по справі ОСОБА_3, 07.09.2018 р. на підставі договору купівлі-продажу №295 відчужено земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану в с. Розумниця Ставищенського району Київської область на користь ОСОБА_2.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, до яких, в томі числі, відносяться і такі види як накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборона вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст.150 цього ж Кодексу заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Ретельний аналіз цих обставин свідчить про те, що відповідач ОСОБА_2 може відчужити ці обєкти нерухомого майна у власність інших осіб. Після цього виконання рішення суду про задоволення позову в частині вимоги про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння вказаного відповідача стане неможливим.

З метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню в частині заборони будь - яким особам у будь який спосіб вчиняти певні дії, зокрема спрямовані на зміну цільового призначення, укладати договори, вчиняти будь-які інші правочини щодо спірних земельних ділянок, оскільки у разі вчинення таких дій у випадку задоволення позову прокурора, виконання рішення суду може бути утруднено, або взагалі буде неможливим.

Такий вид забезпечення буде співмірним із заявленими позовними вимогами та достатнім для забезпечення виконання майбутнього рішення суду, в той час як накладення арешту на спірне майно не є співмірним із заявленими позовними вимогами, та не є належним чином обґрунтованим у заяві.

При цьому, суд стосовно відмови у забезпеченні позову шляхом накладання арешту також виходить із того, що відповідно до п. 5.6.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом МЮУ 15.12.99 N 74/5, зареєстрованої в МЮУ 15.12.1999 за № 865/4158, арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби обмеженні права користування майном або його вилученні в боржника та передачі на зберігання іншим особам, що може призвести до безпідставної заборони користуватись майном, його безпідставного вилучення та передачі іншим особам, що є обмеженням та порушенням права власності.

Відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як розяснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні «Іванов проти України», право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії»). Необґрунтована затримка у виконанні обовязкового для виконання судового рішення становить порушення Конвенції (рішення у справі «Бурдов проти Росії»).

Безумовно, заборона вчинення певних дій щодо спірних земельних ділянок є втручанням у право ОСОБА_2 на мирне володіння її майном. Водночас, таке втручання є не тільки виправданим, але й необхідним, оскільки воно спрямовано на забезпечення виконання рішення суду. Крім того, така заборона не перешкоджає відповідачу ОСОБА_2 вільно володіти та користуватись цими ділянками. Ці обставини свідчать про те, що заборона будь-яким фізичним і юридичним особам вчиняти дії, спрямовані на зміну цільового призначення, укладати договори, вчиняти будь-які інші правочини стосовно вказаних спірних земельних ділянок відповідає ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та не порушує ч.1 ст.1 Першого протоколу до цієї Конвенції.

Згідно ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Керуючись ст. ст. 149-153, 259, 260 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6. про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 та будь-яким іншим фізичним і юридичним особам вчиняти дії, спрямовані на зміну цільового призначення, укладати договори, вчиняти будь-які інші правочини стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, що розташовані в с. Розумниця Ставищенського району Київської області.

В задоволенні заяви в іншій частині відмовити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду через Ставищенський районний суд Київської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Р. В. Гуртовенко