РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

18 грудня 2018 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі

головуючого судді Реки А.С.,

за участі секретаря судового засідання Вєдєрникової Т.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловими приміщеннями, -

за участі позивача ОСОБА_1,

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, який в процесі уточнив та зазначив, що, він є власником житлового будинку, який розташований за адресою: Луганська область, м. Сватове, вул. Говорова (Польова), 18, на підставі свідоцтв про право на спадщину. В належному йому будинку зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які фактично там не проживають близько 10 років, особисті речі відповідачів у будинку відсутні. Таким чином, позивач є власником зазначеного будинку, але своє право як власника він не може реалізувати в повному обсязі у звязку з тим, що відповідачі зареєстровані ІНФОРМАЦІЯ_1 на вул. Польова (Говорова), м. Сватове, і хоча відповідач ОСОБА_3 є його сином, а відповідач ОСОБА_4 колишньою дружиною, вони не приймають участі в утриманні будинку, сплаті комунальних платежів. Відповідачі тривалий час фактично проживають на території Російської Федерації, добровільно вирішити спір не можливо, тому позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом. Просить суд усунути порушення його права власності та визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком № 18 по вул. Польова (Говорова), м. Сватове, Луганської області.

Ухвалою судді Сватівського районного суду Луганської області від 22 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Управління Державної міграційної служби в Сватівському районі Луганської області, розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул.Партизанська, буд.12 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловими приміщеннями, зняття з реєстраційного обліку було призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 14 листопада 2018 року.

Ухвалою судді Сватівського районного суду Луганської області від 03 грудня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Управління Державної міграційної служби в Сватівському районі Луганської області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловими приміщеннями, зняття з реєстраційного обліку - в частині позовних вимог щодо зобовязання ВГІРФЛ Сватівського РВ ГУМВС України в Луганській області зняти з реєстраційного обліку за адресою: Луганська область, м.Сватове, вул.Говорова (Польова), буд.18, громадянку ОСОБА_2 і громадянина ОСОБА_3 залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 03 грудня 2018 року призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Позивач ОСОБА_1, допитаний, у відповідності до вимог ст. 234 ЦПК України, як свідок, пояснив, що ОСОБА_2 його колишня дружина, вони розлучилися в 2013 році, а ОСОБА_3 - його син, але ніяких відносин вони не підтримують близько 10 років. За адресою реєстрації відповідачі близько 10 років не проживають, участі в утримання будинку, сплаті комунальних платежів не беруть. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, про дату, час місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що він знайомий з позивачем близько 12 років, йому відому що його син та колишня дружина не проживають з ОСОБА_1 близько 10 років.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він знайомий з позивачем понад 40 років, йому відомо, що з ОСОБА_7 вони розірвали шлюб, разом з колишньою дружиною та сином не мешкають близько 10 років, вони виїхали на територію РФ.

Зі згоди позивача суд ухвалює проводити заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Суд, заслухавши думку позивача, пояснення свідків, проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках.

Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу ОСОБА_1 належить на підставі свідоцтво про право на спадщину за заповітом, житловий будинок за адресою: Луганська область, м. Сватове, вул. Польова (Говорова), 18, про що свідчить копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 січня 2018 року, посвідчене державним нотаріусом Першої Сватівської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, зареєстровано в реєстрі № 54 (а.с. 3), витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, дата формування 10.01.2018 року (а.с. 4), копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.08.1982 року (а.с. 51-52), копія свідоцтва про право власності від 28.08.1982 року (а.с. 54-55).

Згідно копії домової книги на будинок № 18, розташований по вул. Польова (Говорова), м. Сватове, Луганської області, з 12.09.1985 року за вищевказаною адресою зареєстрована ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, 11.07.2008 року там же зареєстрований ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. (а.с. 56-58).

Позивач, звертаючись до суду, посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 є колишнім членом його сімї, а ОСОБА_3 є членом його сімї, та у звязку з тривалою відсутністю за адресою реєстрації, втратили право користування житловим будинком за адресою: Луганська область, м. Сватове, вул. Польова (Говорова), 18. Безпідставне перебування відповідачів на реєстраційному обліку в будинку, на думку позивача, свідчить про перешкоди у користуванні власністю та є підставою для визнання відповідачів такими, що втратили право користування будинком.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном.

Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Приписами ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 ЖК України передбачено право власника використовувати житло для власного проживання членів сім'ї, інших осіб, та розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Нормами статті 405 ЦК України передбачається, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є колишньою дружиною позивача та колишнім членом його сімї, а ОСОБА_3 як син, є членом його сімї. Відповідачі не проживають в будинку позивача близько десяти років, обов'язків щодо утримання будинку і сплати комунальних послуг не несуть, і подальша реєстрація відповідачів порушує права позивача, як власника будинку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловими приміщеннями, обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 80, 81, 89, 141, 259, 263-268, 280-284, 289 ЦПК України, ст.150,405 ЖК України, ст.ст. 319, 321, 383, 391 ЦК України, суд,-

Ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловими приміщеннями задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою: Луганська область, місто Сватове, вул. Польова (Говорова), буд. № 18.

Копію заочного рішення надіслати сторонам.

Заочне рішення може бути переглянуте Сватівським районним судом Луганської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Сватівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 22 грудня 2018 року.

Суддя А.С. Река