ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №483/881/18
Провадження №2/483/399/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Чаус Л.В.

при секретарі Шилінскас О.В.,

за участю представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв, третя особа ОСОБА_3, про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В:

25 травня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з вказаним позовом до Заводського відділу ДВС м. Миколаїв. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору позики грошових коштів від 19 травня 2010 року ОСОБА_1 надала ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у власність в рівних частках грошові кошти в сумі 90000 грн. без сплати відсотків з кінцевим терміном повернення 19 травня 2020 року. В забезпечення виконання зобов'язання за вказаним договором між позивачкою та ОСОБА_3 19 травня 2010 року було укладено договір іпотеки нерухомого майна, згідно якого останнім було передано в іпотеку земельну ділянку розміром 0,1 га в межах території Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Крім того, 28 квітня 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали договір позики, відповідно до якого позивачка надала ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 120000 грн. без сплати відсотків з кінцевим терміном повернення 28 квітня 2022 року. В забезпечення виконання зобов'язання за вказаним договором між позивачкою та ОСОБА_3 28 квітня 2018 року було укладено договір іпотеки нерухомого майна, згідно якого в іпотеку передано домоволодіння АДРЕСА_1, та гараж НОМЕР_1 з погрібом в м. Миколаєві в автогаражному кооперативі «Мотор».

25 липня 2017 року до зазначених договорів позики було внесено зміни в частині строку повернення позики - до 01 вересня 2017 року. Вказані договори та зміни до них були внесені у відповідні реєстри. Оскільки ОСОБА_3 не були виконанні зобов'язання по поверненню грошових коштів, позивачка звернулася до нотаріуса за оформленням права власності на майно, що є предметом іпотеки, однак нотаріусом відмовлено у зв'язку з тим, що головним державним виконавцем Заводського відділу ДВС м. Миколаїв на все належне майно ОСОБА_3 накладено арешт, в тому числі і на майно, що є предметом іпотеки. Враховуючи, що відповідачем відмовлено в скасуванні арешту на спірне майно, а наявність накладеного арешту порушує майнові інтереси позивачки, її представник просив про задоволення позову.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення, не заперечуюючи проти винесення заочного рішення.

Представник відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином судовою повісткою, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не надавав.

Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову, підтвердивши обставини, зазначені в позовній заяві.

Суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду представника позивача та позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення представників позивачки та третьої особи, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

На підставі договору позики грошових коштів від 19 травня 2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3, ОСОБА_5 перебувають у договірних правовідносинах. Відповідно до умов цього договору позивачка надала ОСОБА_3 та ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 90000 грн., в рівних частинах кожному, без сплати відсотків, з кінцевим терміном повернення 19 травня 2020 року.

В забезпечення виконання зобов'язання за вказаним договором між позивачкою та ОСОБА_3 19 травня 2010 року було укладено договір іпотеки нерухомого майна, згідно якого в іпотеку було передано земельну ділянку розміром 0,1 га в межах території Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

25 липня 2017 року до договорів позики та іпотечного договору від 19 травня 2010 року було внесено зміни в частині зазначення строку повернення позики, замість 19 травня 2020 року, вказано 01 вересня 2017 року. Відповідні зміни до іпотечного договору були внесені до Державного реєстру іпотек.

Крім того, 28 квітня 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали договір позики, відповідно до якого позивачка надала ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 120000 грн. без сплати відсотків з кінцевим терміном повернення 28 квітня 2022 року. В забезпечення виконання зобов'язання за вказаним договором між позивачкою та ОСОБА_3 28 квітня 2018 року було укладено договір іпотеки нерухомого майна, згідно якого в іпотеку було передано домоволодіння, яке складається з двох житлових будинків за АДРЕСА_1, гараж НОМЕР_1 з погрібом в м. Миколаєві в автогаражному кооперативі «Мотор».

25 липня 2017 року до зазначених договорів було внесено зміни в частині строку повернення позики, а саме замість 28 квітня 2022 року, вказано 01 вересня 2017 року. Вказані договори та зміни до них були внесені у відповідні реєстри.

Вищевказані обставини підтверджуються копіями зазначених вище договорів, посвідчених в нотаріальному порядку.

У відповідності до вказаних іпотечних договорів та змін до них, задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється шляхом передачі останньому права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку». Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

13 листопада 2017 року представник позивачки ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Бороздіної О.Г. із заявою, в якій просив передати заяву-письмову вимогу про усунення порушень ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з попередженням, що у разі невиконання цієї вимоги протягом тридцяти днів ОСОБА_1 має намір звернути стягнення на предмет іпотеки.

13 листопада 2017 року за вих. № 283/02-24 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Бороздіною О.Г. направлено ОСОБА_3 та ОСОБА_5 заяву-письмову вимогу про усунення порушень з боку останніх, що полягає у неповерненні коштів за договорами позики, яка не була виконана.

При зверненні ОСОБА_1 до нотаріуса з приводу оформлення права власності на майно, що перебуває в іпотеці, їй було відмовлено через наявність арешту на все майно ОСОБА_3, що був накладений постановою головного державного виконавця Заводського відділу ДВС м. Миколаїв та надано роз'яснення щодо звернення до Заводського відділу ДВС із заявою про скасування вказаного арешту.

З копії листа начальника Заводського відділу ДВС м. Миколаєва ГТУЮ в Миколаївській області за вих. № 11858/14.23-36/зас від 02 квітня 2018 року, слідує, що заяву представника позивачки щодо скасування арешту майна ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Як вбачається з копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02 липня 2012 року, головним державним виконавцем Заводського відділу ДВС м. Миколаїв накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_3 в рамках виконавчого провадження № 33199924.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15 листопада 2011 року, ОСОБА_3 належить на праві приватної власності домоволодіння, яке складається з двох житлових будинків по АДРЕСА_1.

Крім того, з копії свідоцтва про право власності від 10 червня 2010 року вбачається, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належить гараж НОМЕР_1 в автогаражному кооперативі «Мотор» в м. Миколаєві.

Згідно копії державного акту серії НОМЕР_2, ОСОБА_3 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1000 га в межах території Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області за цільовим призначенням - обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає у його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Виходячи зі змісту наведеної норми Закону, право на звернення до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту належить особі, яка вважає себе власником спірного майна.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядають вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки (ст. 3 ЗУ «Про іпотеку»).

Відповідно до ч. 7 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку», пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Зважаючи на черговість реєстрації обтяжень, позивач як обтяжувач з вищим пріоритетом, встановленим Законом України «Про іпотеку», володіє переважним та першочерговим правом на отримання задоволення своїх вимог щодо одного й того ж нерухомого майна.

Як вбачається із укладених між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 договорів іпотеки нерухомого майна, право іпотеки у позивачки на земельну ділянку виникло з 12 травня 2010 року, на житловий будинок та гараж з 28 квітня 2012 року.

Арешт на все майно ОСОБА_3 накладено головним державним виконавцем Заводського відділу ДВС м. Миколаїв 02 липня 2012 року.

Враховуючи, що договори іпотеки були укладені раніше, ніж було видано виконавчий лист (14 червня 2012 року) та винесено постанову про накладення арешту (02 липня 2012 року), а також обставину, що заборгованість ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 на даний час не погашена, державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження щодо заставленого майна порушив законні права та інтереси позивачки, і таке майно підлягає звільненню з-під арешту, а тому позов підлягає задоволенню.

Позивачкою сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 704 грн. 80 коп., що підтверджується відповідною квитанцією.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263- 265, 280-284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Заводського відділу ДВС м. Миколаїв, третя особа ОСОБА_3, про звільнення майна з-під арешту - задовольнити повністю.

Звільнити з-під арешту та заборони на відчуження належну ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована в межах території Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3, накладеного постановою головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 02 липня 2012 року.

Звільнити з-під арешту та заборони на відчуження належне ОСОБА_3 домоволодіння, що складається з двох житлових будинків за АДРЕСА_1, накладеного постановою головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 02 липня 2012 року.

Звільнити з-під арешту та заборони на відчуження належний ОСОБА_3 гараж НОМЕР_1 з погребом та оглядовою ямою, що розташований в м. Миколаєві в автогаражному кооперативі «Мотор», накладеного постановою головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 02 липня 2012 року.

Стягнути з Заводського відділу державної виконавчої служби м.Миколаїв на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення є заочним і може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий: