_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-з/520/302/18
УХВАЛА

29.10.2018 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Коваленко О.Б., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви шляхом накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

25.10.2018 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, в якій заявник вказує наступне.

ОСОБА_1 на праві власності належить квартира за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Філатова, 16 а, кв. 32.

07.08.2006 року було укладено валютний кредитний договір № 014/0014/82/62326 між ОСОБА_1 та Акціонерним поштово- пенсійним банком «Аваль»,( правонаступником якого є АТ «Райффайзен банк Аваль») про надання кредиту в сумі 50 000 доларів США. У якості забезпечення був укладений договір іпотеки, предметом якого була квартира за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Філатова, 16 а, кв. 32.

У кінці вересня 2018 року ОСОБА_1 випадково стало відомо ( а потім була отримана інформація на підтвердження з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек) про відступлення права вимоги АТ «Райффайзен банк Аваль» на користь ПАТ «Оксі Банк», а згодом, 26.07. 2018 року і про відступлення права вимоги ОСОБА_2.

Заявник стверджує, що відповідно до підпункту 1 пункту 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті від 03 червня 2014 року, встановлено, що протягом дії цього закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: 3) таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя.

Відповідно з п.3 ч. 1 вищезазначеного Закону, кредитна установа, не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність-) іншої особи

Заявник стверджує, що укладення договорів про відступлення права вимоги суперечить укладеному між ним та Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» договору іпотеки від 08.08.2006р. та порушує його права та законі інтереси як власника житла. В нього це єдине житло, там знаходяться його особисті речі та майно, він не був повідомлений про зміни щодо укладених договорів про відступлення права вимоги. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 випадково дізнався про переоформлення права власності та про своє власне повідомлення, що не відповідає дійсності: відправник ОСОБА_2 рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ( дублікат), виданий 15.08.2018р.

Заявник має намір підготувати та подати у строк, передбачений ЦПК України, позов щодо відновлення порушеного права як власника житла та визнання неправомірними дії державного реєстратора та скасування реєстраційного запису.

Також ОСОБА_1 звертає увагу на те, що за досить короткий термін було укладено декілька договорів про відступлення права вимоги, що у подальшому в разі не забезпечення позову приведе до подальшого ускладнення розгляду справи по суті та виконання рішення суду.

Заявник вважає, що накладення арешту на квартиру під номером 32, розташовану по вулиці Академіка Філатова ,16-а у м. Одесі, є необхідною мірою для запобігання подальшого відчуження квартири або відступлення права вимоги та заборони вчиняти, певні дії, а саме: здавати в оренду, вселяти третіх осіб в квартиру для тимчасового проживання в ній, так як там знаходяться його особисті речі, що може привезти до їх зникнення або псування, наслідком чого буде додаткова шкода.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати, наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Суддя вважає, що захід забезпечення позову у вигляді арешту на квартиру за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Філатова, 16 а, кв. 32 є необхідним для захисту прав та інтересів позивача, співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Керуючись ст.149 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви шляхом накладення арешту на майно, - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру під номером 32, розташовану по вулиці Академіка Філатова буд. 16-а у м. Одесі.

Заборонити ОСОБА_2 вчиняти певні дії, а саме: здавати в оренду квартиру за адресою: АДРЕСА_1, вселяти третіх осіб у зазначену квартиру для тимчасового проживання в ній, до вирішення спору в суді.

Ухвала набирає законної сили негайно після її складення, та може бути оскаржена до апеляційного суду шляхом подання скарги через суд, який постановив ухвалу, протягом пятнадцяти днів.

Суддя Коваленко О. Б.