Ухвала

21 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 607/3657/17

провадження № 61-44015 ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Тернопільської області від 18 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», Комунального підприємства «Міськавтотранс» Тернопільської міської ради, третя особа - ОСОБА_5, про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (далі - ПрАТ «СК «Провідна»), Комунального підприємства «Міськавтотранс» Тернопільської міської ради (далі - КП «Міськавтотранс» Тернопільської міської ради), третя особа - ОСОБА_5, про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від

21 березня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_1 31 230 грн 00 грн на відшкодування майнової шкоди.

Стягнуто з КП «Міськавтотранс» Тернопільської міської ради на користь

ОСОБА_1 30 000 грн 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з КП «Міськавтотранс» Тернопільської міської ради на користь

ОСОБА_3 30 000 грн 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з КП «Міськавтотранс» Тернопільської міської ради на користь

ОСОБА_4 30 000 грн 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Тернопільської області від 18 липня 2018 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від

21 березня 2018 року в частині стягнення з ПрАТ «СК «Провідна» 31 230 грн 00 коп. на відшкодування майнової шкоди скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення, про відмову у задоволенні позову.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В решті рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від

21 березня 2018 року залишено без змін.

У вересні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Тернопільської області від 18 липня 2018 року.

До касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. На обгрунтування поважності причин пропуску строку, заявник зазначив, що повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду ОСОБА_1 отримав 08 серпня 2018 року, що підтверджується копією конверту апеляційного суду.

Згідно частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та додані до нього докази, вважаю, що причини пропуску строку на касаційне оскарження, наведені заявником, є поважними, касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення копії оскаржуваної постанови, а тому строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

ОСОБА_1 оскаржує рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Тернопільської області від 18 липня 2018 року як в частині відшкодування майнової так і в частині відшкодування моральної шкоди.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Провідна» про відшкодування майнової шкоди становить 31 230 грн 00 коп., яка станом на 01 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762*100=176 200), а тому справа в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Провідна» про відшкодування майнової шкоди є малозначною в силу вимог закону.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необгрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об'єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Справа в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 грн 00 коп. не є справою з ціною позову, яка перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, а тому є справою незначної складності.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати справу в частині заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, малозначною.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням того, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктами 1, 2 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 березня

2018 року та постанову Апеляційного суду Тернопільської області від 18 липня

2018 року задовольнити.

Поновити представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 березня 2018 року та постанови Апеляційного суду Тернопільської області від 18 липня 2018 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 березня

2018 року та постанову Апеляційного суду Тернопільської області від 18 липня

2018 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», Комунального підприємства «Міськавтотранс» Тернопільської міської ради, третя особа - ОСОБА_5, про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик