Ухвала

Іменем України

16 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 283/939/16-ц

провадження № 61-45173ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 06 серпня 2018 року та постанову Апеляційного суду Житомирської області від 18 вересня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Малинського районного суду Житомирської області від 21 червня 2016 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про перегляд рішення Малинського районного суду Житомирської області від 21 червня 2016 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, яка обґрунтована тим, що під час розгляду зазначеної справи представником позивача в якості доказу факту укладення шлюбу було надано фотокопію свідоцтва про одруження сторін, яка 20 жовтня 2009 року посвідчена приватним нотаріусом. Перевіркою Головного територіального управління юстиції у Житомирській області встановлено, що вірність копії свідоцтва про шлюб не засвідчувалась приватним нотаріусом. Таким чином, зазначена обставина має істотне значення для перегляду рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 06 серпня 2018 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Житомирської області від 18 вересня 2018 року, у задоволенні заяви ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 06 серпня 2018 року та постанову Апеляційного суду Житомирської області від 18 вересня 2018 року і ухвалити нове рішення про задоволення заяви.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із положеннями частини першої статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Дослідивши матеріали касаційної скарги ОСОБА_4, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням наступного.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 21 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 02 серпня 2016 року, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, зареєстрований 11 жовтня 1987 року палацом одружень № 2 Кіровського відділу запису актів цивільного стану м. Ташкента Узбецької РСР по актовому запису № 4004, розірвано.

Відповідно до частин першої та другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрало законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

ОСОБА_4 вказує в якості нововиявленої для перегляду рішення суду обставини те, що Головним територіальним управлінням юстиції у Житомирській області за результатами проведення перевірки встановлено, що вірність копії свідоцтва про шлюб, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, приватним нотаріусом не засвідчувалась; тому позивачем по даній цивільній справі не було надано суду належних доказів на підтвердження укладання шлюбу між сторонами; зазначена обставина має істотне значення для правильного вирішення даної справи.

Згідно із пунктами 3, 4, 5, 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з ново виявленими обставинами» нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених статтею 423 ЦПК України є, те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджується нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до частини четвертої статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази які не оцінювались судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Враховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано виходили із того, що під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, судами надавалась оцінка відсутності оригіналу свідоцтва про шлюб, дії приватного нотаріуса при посвідченні копії свідоцтва про шлюб не пов'язані із обґрунтованістю та оцінкою судами доказів при ухваленні рішення суду про розірвання шлюбу. Крім того, факт укладення шлюбу 17 жовтня 1987 року між сторонами не оспорювався та визнавався сторонами під час розгляду справи в судовому засіданні.

Оскільки правильне застосування судами норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведенні у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності судових рішень, то колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Керуючись частиною другою статті 389, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 06 серпня 2018 року та постанову Апеляційного суду Житомирської області від 18 вересня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Малинського районного суду Житомирської області від 21 червня 2016 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник