Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

31.10.2018 Справа №607/14766/18
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді - Позняка В.М.

за участю секретаря с/з - Осів І.В., представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 01 серпня 2018 року звернулася із позовом до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 березня 2016 року на користь ОСОБА_3 на утримання дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 2000 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 02 березня 2016 року, та просить стягувати у твердій грошовій сумі 6000 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позов мотивовано тим, що аліменти, які визначені рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 березня 2016 року, на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 02 березня 2016 року, на даний час є недостатніми, оскільки витрати на дітей значно зросли. Так, з часу винесення рішення суду про стягнення аліментів, зросли витрати на комунальні послуги, які вона оплачує самостійно, значно зросла вартість продуктів харчування. Зазначає, що збільшився також і прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, тому мінімальний розмір аліментів, який має стягуватися з відповідача на трьох дітей, становить 2723,50 грн., однак згідно рішення суду вона отримує 2000 гривень на всіх дітей.

Ухвалою суду від 02 серпня 2018 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у відповідності до ч. 5 ст. 130 ЦПК України, оскільки у матеріалах справи міститься розписка його представника ОСОБА_9 від 12 жовтня 2018 року про те, що вона була повідомлена про судове засідання на 14 год. 00 хв. 31 жовтня 2018 року, до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечила проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі із 05 серпня 2007 року, який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 лютого 2016 року.

Від даного шлюбу в сторін народилося троє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, виданим 15 вересня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4, виданим 19 жовтня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5, виданим 05 жовтня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 березня 2016 року у справі № 607/2243/16-ц суд вирішив стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8 рок ународження та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 02 березня 2016 року.

Як вбачається з Довідки про доходи, виданої Тернопільською українською гімназією ім. І. Франка, ОСОБА_3 займає посаду вчителя та її загальна сума нарахованого доходу по заробітній платі за період з січня 2018 року по червень 2018 року склала 44 238,75 гривень.

Відповідно до інформації ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» № 1047/07-2 від 06 серпня 2018 року, згідно обліку технічної інвентаризації станом на 29 грудня 2012 року квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 19 січня 2006 року згідно розпорядження органу приватизації № 39025 від 10 січня 2006 року.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з вимогами ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум на дітей встановлено у наступних розмірах: для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Відповідно до вимог ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Суд вважає, що після рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 березня 2016 року звязку із тим що з віком збільшилися потреби неповнолітніх дітей, та враховуючи інфляційні процеси в державі, а також майновий стан дітей, які перебувають на утриманні матері, яка працює, одна її дохід недостатній для належного утримання трьох дітей, розмір аліментів 2000 гривень на всіх дітей є недостатнім, та не відповідає навіть встановленому ч. 2 ст. 182 СК України мінімальному розміру аліментів на дітей відповідного віку, тому підлягає збільшенню.

При вирішенні справи суд враховує майновий стан відповідача, а саме те, що відповідач є працездатним, відомості про незадовільний стан його здоровя чи наявність на його утриманні непрацездатних осіб, відсутні.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що аліменти на утримання неповнолітніх дітей слід визначити в розмірі по 1300 грн. щомісяця на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Менший розмір аліментів є недостатнім для належного виховання та утримання неповнолітніх дітей.

При цьому, відповідач не надав жодних доказів, які б підтверджували відсутність у нього можливості сплачувати аліменти в зазначеному розмірі, а необхідність стягнення аліментів у більшому розмірі позивачем не доведено.

Окрім того, враховуючи те, що позов задоволено частково, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 81, 141, 259, 263-268, 272, 273, 352, 354, 355, Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 180, 182, 192 Сімейного кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) до ОСОБА_4 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2) про збільшення розміру аліментів на утримання дітей задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_4 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 березня 2016 року у справі №607/2243/16-ц та стягувати із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7 в твердій грошові й сумі розмірі по 1300 гривень на кожну дитину щомісяця але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягувати із дня вступу рішення в законну силу і до досягнення кожним з дітей повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_4 в користь держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду учасниками справи подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 01 листопада 2018 року.

Головуючий суддяВ. М. Позняк