УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2018 р.

Суддя Київського районного суду м. Харкова Бородіна Н.М., розглянувши клопотання Інспекції міністерства з податків і зборів Республіки Біларусь по Слуцькому району про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення суду Слуцького району Мінської області від 14.04.2014року про стягнення з ОСОБА_1 державного мита,-

втановив:

До суду надійшло клопотання Інспекції міністерства з податків і зборів Республіки Біларусь по Слуцькому району про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення суду Слуцького району Мінської області від 14.04.2014року про стягнення з ОСОБА_1 державного мита.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

В клопотанні зазначено, що боржник ОСОБА_1 мешкає за адресою м. Харків вул. Ак. Павлова б. 5 кв.41.

Згідно довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМСУ в Харківській області ОСОБА_1 зареєстрованою у м. Харків та Харківській області не значиться.

Відповідно до довідки з реєстру територіальної громади інформація щодо реєстрації ОСОБА_1 за адресою вказаною у клопотанні м. Харків вул. Ак. Проскури б. 5 кв.41 відсутня.

Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб серед переліку осіб зареєстрованих за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 б. 5 кв.41 ОСОБА_1 відсутня.

Згідно ч. 1 ст.8 "Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» 1993 року при виконанні доручення про надання правової допомоги "запитувана установа застосовує законодавство своєї країни. На прохання запитуючої установи вона може застосувати і процесуальні норми запитуючої Договірної Сторони, якщо тільки вони не суперечать законодавству запитуваної Договірної Сторони.

Згідно ст. 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Відомостей щодо знаходження в Україні майна ОСОБА_1 матеріали клопотання не містять, згідно інформації державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстроване на території України майно у ОСОБА_1 відсутнє.

З наявної в матеріалах клопотання копії рішення суду Слуцького району Мінської області вбачається, що боржник ОСОБА_1 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2 б. 5 Мінської області.

Крім того, в матеріалах клопотання міститься довідка Слуцького РОВД відповідно до якої зазначено, що розшук боржника ОСОБА_1 припинено у зв»язку з встановленням її місця знаходження - Україна АДРЕСА_1.

Однак, зазначена довідка судом не приймається, оскільки згідно ч.1 ст. 6 ЗУ " Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" - громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання, тоді як з наявних в матеріалах справи довідок вбачається, що ОСОБА_1 не значиться зареєстрованою на території м. Харкова та Харківської області.

Відповідно до п.1ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, враховуючи, що останнім зареєстрованим місцем проживання (перебування) боржника ОСОБА_1 є Республіка Білорусь, суд приходить до висновку, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства України, а повинна розглядатися відповідно до судочинства Республіки Білорусь, тому суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження.

Керуючись ст.464ЦПК України, -

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за клопотанням Інспекції міністерства з податків і зборів Республіки Біларусь по Слуцькому району про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення суду Слуцького району Мінської області від 14.04.2014року про стягнення з ОСОБА_1 державного мита.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду, через суд першої інстанції, протягом пятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали суду.

Суддя Бородіна Н.М.