Номер провадження: 22-ц/785/5886/18
Номер справи місцевого суду: 523/7301/17
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Погорєлової С.О., Заїкіна А.П.,

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 07 травня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом, який вподальшому уточнив, до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 131630,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн., судовий збір в сумі 3596,31 грн. та витрати на правничу допомогу сумі 7000,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував на те, що в результаті дорожньо- транспортної пригоди, яка сталася 15.05.2016 року з вини водія ОСОБА_4, автомобіль позивача було пошкоджено. Згідно звіту №0814-05-16 від 20.05.2016р. вартість матеріальної шкоди, завданої автомобілю марки «Toyota», держномер НОМЕР_2, в результаті ДТП становить 196630,90 грн. Вартість автотоварознавчого дослідження складає 400 грн. Також позивачем сплачено вартість експертизи обставин скоєння ДТП у розмірі 2642,40 грн. Згідно уточнених вимог, вартість реалізації пошкодженого автомобіля за договором купівлі-продажу 5141/2017/445487 від 06.05.2017р. складає 15000 грн. ПрАТ «СК «ВУСО», у якого була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_4 - власника автомобіля «Mitsubishi Lancer», НОМЕР_3, перерахувало позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн. Проте для повного відшкодування шкоди відповідач повинен ще сплатити різницю між вартістю матеріальної шкоди та відшкодованою сумою. Крім того, позивач також просив стягнути моральну шкоду в розмірі 50000 грн.. яка пов'язана з порушенням звичайного способу життя, негативним впливом на стан здоров'я. Особа, винна у заподіянні шкоди, добровільно позивачу заподіяну шкоду не відшкодовувала, тому ОСОБА_2 звернувся до суду з вище вказаним позовом.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 07 травня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 44330,00 грн, моральну шкоду в розмірі 2000 грн., судовий збір у розмірі 1280 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 грн.

Не погоджуючись із таким рішенням суду, представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 07 травня 2018 року та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги позивача у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1)неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2)недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3)не відповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4)порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо:

1) справу розглянуто неповноважним складом суду; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими; 3) справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою; 4) суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі; 5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні; 6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу; 7) суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Задовольняючи позов частково, стягуючи з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 44330,00 грн, моральну шкоду в розмірі 2000 суд першої інстанції виходив з того, що:

- загальний розмір збитків у вигляді вартості автомобіля позивача до ДТП (ремонт якого є економічно недоцільним) становить згідно з експертизою 196 630 грн. 90 коп., має бути зменшений на суму сплаченого на користь позивача страхового відшкодування 50 000 грн. та встановлену експертизою вартість автомобіля позивача після ДТП 102 300 грн. (196 630,90 грн. - 50 000 грн. - 102 300 грн. = 44330,90 грн.);

- розмір моральної шкоди в 2000 грн. буде достатньою компенсацією за моральні переживання, перенесені позивачем в результаті пошкодження його транспортного засобу та порушення звичайного укладу життя.

Проте повністю погодитися з усіма такими висновками суду першої інстанції не можна.

Судом на час ухвалення оскаржуваного рішення встановлено, що:

- 15.05.2016 року приблизно о 15.15 годині ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», держномер НОМЕР_3, по вул.Заболотного в с.Ліски Комінтернівського району Одеської області, при здійсненні обгону не впевнився в тому, що смуга зустрічного руху вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, не врахував дорожню обстановку, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Toyota Camry», держномер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження;

- постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 24.02.2017 року, яка набрала законної сили на підставі постанови Апеляційного суду Одеської області від 05.05.2017 року, відповідача ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП та провадження по справі про адміністративне правопорушення закрито у зв'язку закінченням строків накладення адміністративного стягнення;

- цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_4 застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО», згідно полісу АЕ № 7173202, який на момент настання пригоди був дійсним (строк дії з 03.02.2016 року до 02.02.2017 року);

ПрАТ «СК «ВУСО» на підставі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів було виплачено ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, страхове відшкодування в розмірі 50000 грн. згідно страхового акту №5490-24 від 04.07.2017 року (а. с. 67, 68);

- відповідно до Звіту № 0814-05-16 про визначення вартості матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля «Тоуоtа Саmrу», реєстраційний номер НОМЕР_2, власник-Плаксій О.В., станом на 20.05.2016 року, виконаного ФОП ОСОБА_6, вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля «Тоуоtа Саmrу», реєстраційний номер НОМЕР_2, в результаті пошкодження при ДТП, станом на 20.05.2016 року, згідно п.8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів від 24.07.2009 року №1335/5/1159 складає 196630,90 грн., який визначається рівним ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження, оскільки ринкова вартість автомобіля «Тоуоtа Саmrу», реєстраційний номер НОМЕР_2, на момент настання пригоди становить 196630,90 грн., а вартість відновлювального ремонту цього автомобіля становить 372297,26 грн., тому економічно недоцільно здійснювати відновлювальний ремонт;

- згідно із звітом №1075-06-16 ФОП ОСОБА_6 про визначення ринкової вартості КТЗ в фактичному стані після ДТП, станом на 20.05.2016 року, вартість пошкодженого в ДТП автомобіля «Тоуоtа Саmrу», реєстраційний номер НОМЕР_2, на дату проведення дослідження складає 102300,00 грн.;

- згідно з договором купівлі-продажу №5141/2014/44587 від 06.05.2017 року, ОСОБА_2 продав ОСОБА_7 автомобіль «Тоуоtа Саmrу», реєстраційний номер НОМЕР_2, за 15000 грн., згідно п.2.2 якого право власності на транспортний засіб переходить до покупця з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі. Позивачем такого акту не надано.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Пунктом 30.2 ст.30 Закону №1961-IV встановлено, що власнику фізично знищеного транспортного засобу відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Як роз'яснено у п абзаці 3 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України постановлюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Оскільки згідно з звітом № 0813-05-16 вартість автомобілю позивача до ДТП складає 196 630 грн. 90 коп., а згідно зі звітом № 1075-06-16 вартість автомобілю позивача до ДТП складає 102 300 грн. Різниця становить 94 330,90 грн. Страховиком позивачу виплачено 50 000 грн. Залишок становить 44 330,90 грн.

Враховуючи наведене суд обгрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача збитки у розмірі 44 330,90 грн.

Доводи апеляційної скарги, що суд безпідставно не взяв до уваги, що пошкоджений автомобіль був відчужений позивачем за 15 000 грн. і тому мав зменшити стягнення саме на цю суму, є неспроможними, оскільки при вирішенні питання про стягнення повної вартості пошкодженого автомобіля, відновлення якого є економічно необгрунтованим, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Як вбачається з матеріалів справи, позивач відчужив свій автомобіль іншій особі. Оскільки вартість даного автомобілю згідно з висновком 1075-06-16 в пошкодженому після ДТП стані становить 102 300 грн., суд обгрунтовано зменшив суму вартості автомобілю позивача до ДТП на його вартість після ДТП виходячи з вартості, визначеної звітом, а не виходячи з договірної вартості визначеної позивачем при його відчуженні.

Тому рішення суду в цій частині відповідає встановленим у справі обставинам та засновано на законодавстві і підстави для його зміни або скасування відсутні.

Також колегія суддів погоджується з висновком районного суду в частині відмови у вимогах позивача про стягнення вартості за виготовлення звіту № 0814-06-16 про визначення матеріальної шкоди завданої позивачу пошкодженням його автомобіля внаслідок ДТП сплаченої позивачем в сумі 400 грн., оскільки вказаний висновок, виготовлений на замовлення позивача від 16.05.2016 року (а. с. 10-15) фактично повністю дублює аналогічний звіт№ 0813-05-16 з цього ж самого питання виготовлений тим же оцінювачем на замовлення страхової компанії «ВУСО» від 15.05.2016 року (а. с. 70-90).

Що стосується сплаченої позивачем вартості експертизи в ОНДІСЕ за квитанцією від 21.10.2016 року у розмірі 2 642,40 грн., то вказана експертиза здійснена в межах розгляду справи про адміністративне правопорушення для встановлення вини відповідача. В даній цивільній справі вказана сума заявлена до стягнення, як збитки.

Відповідно до ч. ч. 1-3 особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Даним обставинам суд першої інстанції ніякої оцінки не надав і безпідставно відмовив у задоволенні вимог в цій частині.

Тому рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні збитків в сумі 2 642 грн.

40 коп. не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення вказаних вимог.

Крім того, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 2000 грн. не відповідає загальним засадам справедливості та розумності.

Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок ДТП, яке відбулося з вини відповідача був пошкодений автомобіль позивача, ремонт якого значно перевищує його вартість до ДТП і тому є економічно не обгрунтваним. Стягнення моральної шкоди не залежить від відшкодування майнової шкоди і не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Таким чином внаслідок ДТП позивач втратив свій автомобіль і сам факт відшкодування йому майнової шкоди у розмірі вартості пошкодженого автомобіля, не свідчить про відсутність душевних страждань позивача у зв'язку зі знищенням його майна і про достатню сатисфакцію.

Враховуючи все наведене, розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 2 000 грн. не відповідає встановленим у справі обставинам і є заниженим. Разом з тим розмір моральної шкоди, який заявлений до стягнення позивачем також не може бути взятими до уваги, оскільки не відповідає засадам справедливості та розумності.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає справедливим та розумним стягнути розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню на користь позивача в сумі 10 000 грн.

Таким чином, апеляційна скарга піддягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення з позивача на користь відповідача моральної шкоди в сумі 2000 грн. - зміні шляхом збільшення розміру стягнення моральної шкоди до 10 000 грн.

В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 07 травня 2018 року в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення збитків в сумі 2 642 грн. 40 коп. - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 збитки у розмірі 2 642 грн. 40 коп.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 07 травня 2018 року в частині стягнення моральної шкоди - змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

В іншій частині рішення - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 21.09.2018 року.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін