Справа №265/5252/18
Провадження №2/265/1318/18
14 вересня 2018 року місто Маріуполь
Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:
головуючого судді Щербіна А.В., за участю секретаря Хайтулової Я.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа: ОСОБА_3,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1. В обґрунтування позову зазначено, що позивачці на праві власності належить 18/25 частини будинку АДРЕСА_1. 7/25 зазначеного домоволодіння належить ОСОБА_3. Відповідачем по справі є рідний брат позивача - ОСОБА_2 З січня 2015 року відповідач не проживає у будинку, зібрав усі свої особисті речі та виїхав за межі України. Майна відповідача у будинку не має. Місце його знаходження не відоме. Залишаючись зареєстрованим у будинку, частина якого належить позивачці на праві приватної власності, він чинить перешкоди у здійсненні нею права власності, оскільки вона вимушена сплачувати комунальні послуги за відповідача, та не може оформили субсидію. Факт не проживання відповідача у спірному домоволодінні підтверджується довідкою КСН «Новий Східний», а також актом, складеним за участю сусідів. Вважає, що відповідач не проживає у спірному домоволодінні більше одного року без поважних причин. Зазначає, що реєстрація відповідача у будинку порушує її цивільні права, за захистом яких вона вимушена звернутись із позовом до суду. На підставі викладеного, посилаючись на законодавство України просила суд усунути перешкоди у здійсненні нею права власності шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Позивач до судового засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не з'явився за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, проте замовна кореспонденція повернулась із відміткою «за закінченням строку зберігання».
Третя особа, ОСОБА_3, до судового засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечувала.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 Цивільного процесуального кодексу України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Матеріалами справи встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06 квітня 1997 року, зареєстрованого в реєстрі № 1-1012, посвідченого завідуючою Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори Одерій Г.В., яке було зареєстровано 06.07.1997 року у БТІ м. Маріуполя, ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_5 прийняла у спадщину житловий будинок № АДРЕСА_1.
Як вбачається з договору дарування житлового будинку від 24 листопада 2005 року № 1-5009, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори Одерій Г.В., ОСОБА_1 належить 18/25 частини житлового будинку АДРЕСА_1
Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним.
Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.
Згідно ж із ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сім'ї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання.
В сенсі ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.
Згідно інформації наданої Лівобережним відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг про кількість зареєстрованих у житловому будинку, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 Реєстрація зазначених осіб у будинку також підтверджується копією домової книги.
Згідно довідки від 14.06.2018 року виданої на підставі акту № 274 від 14.06.2018 р. головою КСН «Новий Східний», ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1, з 2015 року, що також підтверджується актом про фактичне проживання від 17.09.2018 р. складеного головою КСН «Новий Східний» за підписом сусідів.
Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 є власником 18/25 частини будинку АДРЕСА_1, а відповідач, будучи зареєстрованим у вказаному домоволодінні, але фактично там не проживаючи без поважних причин, перешкоджає у користуванні та розпорядженні нею своєю власністю, суд вважає можливим задовольнити позов та усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування даним жилим приміщенням.
На підставі викладено, керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 223 , 259, 264-265, 280-282, ЦПК України , суд
1.Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа: ОСОБА_3 - задовольнити.
2. Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_2 права власності, визнавши ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП: НОМЕР_1, таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 Донецької області.
3.Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
4.Позивачем рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
5.Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України від 15 грудня 2017 року апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду
6.Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
7.Повне судове рішення складено 14 вересня 2018 року.
Суддя А.В. Щербіна