_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/6145/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2018 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі - Шпак К.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Одеській області, Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди завданої бездіяльністю органу державної влади, суд -

ВСТАНОВИВ :

27.09.2018 року ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м.Одеси з позовною заявою до Головного управління національної поліції в Одеській області, Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області, в якій просить стягнути з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на її користь моральну шкоду у розмірі 50000 гривень. При цьому позивачка посилається на те, що вона є потерпілою по кримінальному провадженню Київського відділу поліції у м. Одесі ГУНП в Одеській області від 18 вересня 2014 року. Позивачка зазначила, що досудове розслідування триває 47 місяців, тобто понад розумний строк, рішення по справі не прийнято, жодній особі про підозру не повідомлено, особи, які скоїли кримінальне правопорушення до відповідальності не притягнуті, а тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 01.10.2018 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами.

Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Будь-яких заяв з цього приводу від сторін до суду не надходило.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, розгляд справи провести без її участі.

Представник відповідача Головного управління національної поліції в Одеській області до судового засідання не з'явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду невідомі.

Представник відповідача Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області до судового засідання не з'явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що слідством Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області, проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР № 0003846 від 18 вересня 2014 року. В вказаному провадженні позивачка є потерпілою.

В заяві вказано місце скоєння злочину, осіб яки вчинили злочин, вказано факт скоєння злочину та надано копії підтверджуючих документів.

Відомості про кримінальний злочин за заявою ОСОБА_1 внесено до ЄРДР №0003846 від 18 вересня 2014 року, за ознаками ч. 1 ст. 358 КК України.

Відповідно ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов'язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

Згідно ст. 28 КПК України визначено поняття проведення досудового розслідування у розумні строки. Критеріями для визначення розумних строків кримінального провадження є: складність кримінального провадження; поведінка учасників кримінального провадження; спосіб здійснення слідчим своїх повноважень.

Однак, в порушення ст. 28 КПК України, досудове слідство триває до теперішнього часу, у зв'язку з чим позивачка неодноразово зверталась до суду зі скаргами на бездіяльність слідчого.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалами слідчих суддів Київського районного суду м. Одеси від 17.04.2015 року, 28.07.2015 року, 30.06.2016 року, 20.12.2016 року, скарги позивачки були задоволені та визнано бездіяльність слідчого щодо не здійснення процесуальних дій у кримінальному провадженні зареєстрованому до ЄРДР №0003846.

Позивач ОСОБА_1 посилається на те, що внаслідок незаконної бездіяльності посадових осіб Київського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області її завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 50000 грн. та в повному обсязі просять стягнути з відповідачів.

Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16, шкода завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди ними органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Оскільки, судом встановлено, що ухвалами слідчих суддів Київського районного суду м. Одеси неодноразово визнавалася незаконною бездіяльність слідчих органів стосовно кримінального провадження №0003846 за яким позивачка ОСОБА_1 була визнана потерпілою, то суд приходить до висновку, що відсутні спеціальні підстави для застосування статті 1176 ЦК України.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів.

Положеннями п. 10-1 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року роз'яснено, що при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції судам слід мати на увазі, то при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевою самоврядування. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган мас бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд мас притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Проаналізувавши встановлені обставини по даній справі, що стосуються наявності порушених нормальних життєвих зв'язків позивача та враховуючи ті зусилля, які позивачка доклала для з'ясування питання розгляду слідчими органами її заяви від 18 вересня 2014 року, за якою слідчим СВ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003846 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, суд вважає доведеними обставини наявності душевних страждань, яких позивачка зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою працівників правоохоронних органів щодо неї, проте, на думку суду, розмір позовних вимог необґрунтовано завищений, тому суд вважає за можливе стягнути на користь позивача моральну шкоду у розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.56 Конституції України, ст.ст.23,1174 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 82, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 3000 /три тисячі/ гривень.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м.Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 29.10.2018 року.

Суддя Гниличенко М. В.