ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року

м. Харків

Справа № 643/4099/18 (категорія:сімейні)

Провадження № 22-ц/818/48/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого: - Кіся П.В.,

суддів: - Бурлака І.В.,

- Яцини В.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5

на рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 липня 2018 року у складі судді Єрмак Н.В.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6

про стягнення аліментів на непрацездатну дружину, -

встановив:

10.04.2018 року ОСОБА_4 звернулася у суд з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_6 аліменти на її користь на утримання непрацездатної дружини в розмірі 600,00 грн. щомісячно від дня подання позовної заяви протягом строку інвалідності, вказуючи, що перебувала в шлюбі з відповідачем з 20.08.1994 року по 24.01.2007 року. Під час існування шлюбу, а саме з 05.12.2006 року їй встановлено 2 групу інвалідності від загального захворювання з порушення опорно-рухового апарату. На даний час інвалідність встановлено до 01.01.2020 року.

Від шлюбу має двох дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з позивачем.

ЇЇ повнолітній син ОСОБА_7 доходів не отримує.

Доход сім'ї позивача складає 3 455,29 грн. на місяць, що менше ніж прожитковий мінімум, встановлений законом.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 липня 2018 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача - адвокат ОСОБА_5 . просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилається на неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи, на невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, а також неправильне застосування норм права.

Відзиви на апеляційній скарги сторони, отримавши копію апеляційної скарги та копії ухвал про відкриття апеляційного провадження з зазначенням строку для здійснення відповідної процесуальної дії, до цього часу так і не надали.

Відповідно до змісту ч. 13 ст. 7, ч.ч. 4-6 ст.19, ст.ст.274, 368, 369 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

Згідно вимог частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції забезпечив сторонам та їх представникам рівні можливості щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Судом встановлено, а учасниками справи не оспорюється, що позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_6 уклали шлюб 20 серпня 1994 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_1 від 20 серпня 1994 ( а.с. 7).

Шлюб між сторонами розірвано, про що в книзі розірвання шлюбів зроблено актовий запис за № 46 від 24 січня 2007, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 ( а.с. 8).

Від шлюбу є діти : син - ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року ( свідоцтво про народження НОМЕР_3) та син ОСОБА_8 народився 01 листопада 2002 року ( свідоцтво про народження НОМЕР_4) ( а.с. 9 та 10)

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку від 05 грудня 2017 року, виданої КП «Жилклмсервіс, дільниця №52, ОСОБА_4 проживає за адресою АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ( а.с. 11).

ОСОБА_4 призначено пенсію по інвалідності ІІ групи загальне захворювання, що підтверджується пенсійним посвідченням серія НОМЕР_5 від 25 травня 2007 року на термін з 05 грудня 2006 року по 31 грудня 2007 року, термін дії якого подовжено до 01 січня 2020 року ( а.с. 12).

Відповідно до довідки Відділу соціальних допомог Управління праці та соціального захисту населення від 24 січня 2018 року за № 130 ОСОБА_4 перебуває на обліку у відділі соціальних допомог управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради та її призначено допомогу відповідно до Закону України « Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» у розмірі 1905,32 грн. з 01 січня 2018 року по 30 червня 2018 року. ( а.с. 15).

ОСОБА_4 знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ Індустріальне об'єднане управління ПФУ м. Харкова і отримує пенсію по інвалідності з жовтня 2017 року у розмірі 1549,97 грн., що підтверджується довідкою УПФ від 16.02.2018 року за № 1121( а.с. 17)

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків відсутня інформація про доходи ОСОБА_4 в період з 01 січня 2017 року по з1 грудня 2017 року ( а.с. 18).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків відсутня інформація про доходи ОСОБА_7 в період з 01 січня 2017 року по з1 грудня 2017 року ( а.с. 33).

Відповідач відзив на позовну заяву не направив.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що суд розглянув та вирішив справу у відповідності із законом, в межах заявлених вимог і на підставі тих доказів, які сторони та їх представники надали суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що розмір пенсії позивача становить 1549,97 грн.щомісяця та вона отримує державну соціальну допомогу в розмірі 1905,32 гре. і її доходи забезпечують її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність (з 01.01.2018 р. для непрацездатних осіб - 1373,00 грн.), отже, її доходи були вищими від прожиткового мінімуму, встановленого законом, а тому її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні частини четвертої статті 75 СК України.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону виходячи з наступного.

За положеннями частин другої-четвертої статі 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, хто є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, хто досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

З матеріалів справи вбачається, що з позовом до суду позивач звернулася 10 квітня 2018 року. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 01 січня 2018 року прожитковий мінімум становив 1373 грн.

Отже, на час звернення з позовом до суду позивач отримувала пенсію по інвалідності в розмірі 1549,97рн., її доходи забезпечували їй прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому позивача не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні частини четвертої статті 75 СК України.

Крім того, позивач та її представник - адвокат ОСОБА_5 не надали доказів, а матеріали справи таких не містять , які б свідчили, що повнолітній син позивача ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, якого скаржник також враховує у своїх розрахунках витрат при визначені прожиткового мінімуму, позбавлений можливості сумлінно здійснювати громадянські права та обов'язки, працювати і отримувати законним шляхом доходи.

Також позивачем не надано доказів того, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги з декларованим посиланням на правову позицію Верховного Суду України у постанові від 13.04.2016 року № 6-3066 цс15, оскільки зміст вказаної постанови узгоджується з рішенням суду першої інстанції, а не з доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, коли позивач забезпечена прожитковим мінімумом і доводи апеляційної скарги цієї обставини не спростовують, рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, оскільки положення ст. 75 СК України, якою обґрунтовуються позовні вимоги у даних правовідносин не застосовується.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення, а доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують, то апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргупредставника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 29 жовтня 2018 року.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: І.В.Бурлака

В.Б. Яцина