Справа № 275/742/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2018 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді Данилюк О. С.

за участю секретаря с/з Марієвської Н.А.,

представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, її представника адвоката ОСОБА_4, третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_3, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_11, Попільнянська державна нотаріальна контора Житомирської області, про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_11, Попільнянська державна нотаріальна контора Житомирської області, про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_12 помер його дід ОСОБА_12, який був батьком його матері ОСОБА_13 (дівоче прізвище ОСОБА_13, а по першому шлюбу ОСОБА_13). Після смерті діда залишилася спадщина, що складалася з житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1.

Являючись спадкоємцем першої черги за законом (згідно ст. 529 ЦК УРСР), спадщину прийняла мати позивача ОСОБА_13 шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, так як вона проживала в будинку, доглядала за ним, ремонтувала будинок, сплачувала комунальні платежі, обробляла присадибну ділянку, також після смерті діда відразу заволоділа всіма речами та документами померлого.

16 жовтня 2014 року мати позивача померла, не оформивши належним чином спадщину в нотаріуса. Після її смерті він зі своєю сестрою ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_1, та братом ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, прийняли спадщину, оскільки всі були неповнолітніми дітьми і заяву про відмову від спадщини від їх імені опікуни не подавали. Окрім того на момент смерті матері він та його сестра проживали з нею, і до теперішнього часу позивач проживає в вказаному будинку.

В зв'язку зі скрутним матеріальним становищем спадщину в нотаріуса вони не оформляли тривалий час. В травні 2017 року будинок було відключено від електропостачання. Звернувшись до Брусилівського районного відділення електромереж, йому стало відомо про те, що відключення відбулося за заявою його тітки ОСОБА_3 яка є власником даного будинку.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.05.2017 року йому стало відомо, що ОСОБА_3 небула права власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1, в частці 1/1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, реєстраційний номер № 1608 від 22.06.2006 року, виданого Брусилівською державною нотаріальною конторою Житомирської області.

Вважає, що вказане свідоцтво являється незаконним та підлягає скасуванню, оскільки відповідачка ОСОБА_3, що проживала на момент смерті спадкодавця в м. Києві, на протязі півроку не вчинила жодної дії, передбаченої ст. 549 ЦК УРСР, направленої на прийняття спадщини, та нотаріус не мав права видавати їй вказане свідоцтво.

Просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1, реєстраційний номер № 1608 від 22.06.2006 року, виданий Брусилівською державною нотаріальною конторою Житомирської області ОСОБА_3, що належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_12, та стягнути з відповідача на його користь судові витрати в розмірі 640 гривень.

Відповідачем ОСОБА_3 було подано відзив на позовну заяву, в якому вона проти задоволення позову та обставин, викладених в позовній заяві, заперечувала з наступних підстав.

Так, до позовної заяви ОСОБА_8 не надано жодного доказу того, що після смерті ОСОБА_12 у спадкоємця ОСОБА_13 було волевиявлення, направлене на те, щоб вчинити певні дії для прийняття в установлений Законом шестимісячний термін спадщини. Твердження позивача про те, що після смерті свого батька ОСОБА_13 заволоділа всім майном спадкодавця, не може судом сприйматися як доказ з тих підстав, що на день смерті ОСОБА_12 позивач мав однорічний вік, а тому не може пам'ятати те, що відбувалося після смерті діда. Крім того, твердження позивача про те, що ОСОБА_13 мала бажання приймати спадщину після смерті ОСОБА_12, не відповідають дійсності з тих підстав, що відповідно до виписки з погосподарської книги в будинку АДРЕСА_1 проживали і інші особи, які являлися спадкоємцями після смерті спадкодавця.

Небажання ОСОБА_13 приймати та оформляти спадщину після смерті свого батька підтверджується тим, що за період з 3 січня 1989 року і до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_13 вона не вчинила жодної дії для того, щоб отримати свідоцтво про право на спадкове майно за законом після смерті спадкодавця.

Тобто відповідач вважає, що ОСОБА_13, не маючи наміру приймати спадщину після смерті ОСОБА_12 та не вчиняючи дій, які б свідчили про намір прийняти спадщину, фактично відмовилася від спадщини.

Крім того, відповідачка звернула увагу на те, що крім її сестри ОСОБА_13, померлої ІНФОРМАЦІЯ_13 та брата ОСОБА_6, спадкоємцями після смерті ОСОБА_12 є її сестри та діти спадкодавця: ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_11, які також є дітьми померлого ОСОБА_12 та які фактично прийняли спадщину.

Представник позивача ОСОБА_2 подав до суду відповідь на відзив, за змістом якого вважає доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, необґрунтованими та такими, що спростовуються наступним.

Так, мати позивача проживала в спірному будинку на момент смерті ОСОБА_12, тому вона відразу після смерті ОСОБА_12 заволоділа всіма речами та документами померлого, предметами домашньої обстановки, доглядала за будинком, ремонтувала його, сплачувала комунальні платежі, обробляла присадибну ділянку. Такий спосіб прийняття спадщини узгоджується з вимогами ст. 549 Цивільного кодексу УРСР, який діяв на той момент, в частині фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, і мати позивача їх вчинила. Однак оформити належним чином спадщину в нотаріуса мати позивача не змогла і померла ІНФОРМАЦІЯ_13. Вважає, що законодавством, як чинним, так і тим, що діяло на момент виникнення спірних правовідносин, не передбачено певного терміну оформлення спадкових прав.

Крім того, вважає, що твердження відповідача про те, що мати позивача не бажала приймати спадщину після смерті ОСОБА_12 з тих підстав, що відповідно до виписки з погосподарської книги в будинку АДРЕСА_1, проживали і інші особи, які являлися спадкоємцями після смерті спадкодавця, не може вважатися підставою для визнання її особою, що не прийняла спадщини.

Зазначив, що доводи відповідача про те, що вона, не проживаючи в житловому будинку на момент смерті спадкодавця, прийняла спадщину, а особа, яка проживала там, не прийняла спадщину, абсурдні і не можуть бути прийнятими судом до уваги.

Вказав, що з інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.05.2017 року позивачу стало відомо про те, що відповідач ОСОБА_3 набула право власності на даний житловий будинок в частці 1/1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину, реєстраційний № 1608 від 22.06.2006 року, виданого Брусилівською державною нотаріальною конторою. Тобто відповідач також тривалий час не отримувала у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину.

Окрім того зазначив, що невідомо, чи подавала ОСОБА_3 заяву про прийняття спадщини, чому нотаріусом не було залучено орган опіки і піклування, адже в будинку проживали діти, над якими було встановлено опіку.

Тому вважає, що доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, необґрунтовані, суперечать нормам матеріального права, що регламентує прийняття спадщини, через що позов ОСОБА_8 підлягає задоволенню.

Представником відповідачки адвокатом ОСОБА_4 до суду було подано письмове заперечення на відповідь на відзив, в якому він зазначив, що заперечує проти позовних вимог позивача та обставин, викладених як в позовній заяві, так і відповіді на відзив з підстав, які вже були зазначені у відзиві на позовну заяву. Вважає, що позивачем не надано до суду доказів того, що мати позивача прийняла спадщину після смерті свого батька, також не надано доказів того, що ОСОБА_13, яка є матір'ю ОСОБА_8, вчиняла будь - які дії, направлені на те, щоб оформити спадщину після смерті свого батька в період з дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_12 по ІНФОРМАЦІЯ_13. Також вважає, що до суду не надано жодного доказу того, що ОСОБА_8 відноситься до спадкоємцем відповідної черги, які мають право отримати спадщину після смерті ОСОБА_12.

Вважає, що позивач не зазначив, які ж саме його права було порушено ОСОБА_3, яким саме чином і в чому полягає це порушення, та не надав доказів того, що оформивши спадщину на житловий будинок після смерті свого батька, ОСОБА_3 якимось чином порушила права ОСОБА_8 Зазначив, що якщо враховувати те, що мати позивача, проживаючи в будинку по АДРЕСА_1, фактично прийняла спадщину після смерті свого батька, то таким же самим чином прийняв спадщину після смерті свого батька і його син та брат ОСОБА_3 ОСОБА_6, який також проживав у зазначеному житловому будинку. Тому вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Третьою особою ОСОБА_11 подано письмові пояснення на позовну заяву ОСОБА_6, згідно яких вона просить суд відмовити в її задоволенні з тих підстав, що позивач ніякого відношення до будинку, який розташований по АДРЕСА_1, і за життя належав її батькам, не має. Зазначила, що те, що ОСОБА_8 написав в позовній заяві, не відповідає дійсності, оскільки його мати та її сестра ОСОБА_13 після смерті батьків не приймала спадщину. Вказала, що вона після смерті батьків неодноразово спілкувалася з ОСОБА_13, і остання жодного разу не заявляла і не казала про те, що має намір прийняти або оформити будинок саме як спадкоємець. Стверджувала, що перед тим, як оформити будинок, а саме в 2006 році, її сестра, відповідач у справі ОСОБА_3 зверталася до неї і питала, чи буде вона оформляти даний будинок, оскільки будинок вже руйнується від того, що в ньому ніхто не проживає тривалий час. Оскільки вона не збиралася оформляти спадщину, то і не заперечувала проти оформлення будинку сестрою ОСОБА_3 Також зазначила, що після того, як ОСОБА_3, прийнявши та оформивши спадщину, а саме житловий будинок, провела в будинку ремонт, то з'явився ОСОБА_6 та попросився пожити у будинку, а тепер він уже пред'являє претензії на весь будинок. На її думку, ОСОБА_3 законно та правомірно оформила спадщину після смерті батьків, а тому підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, немає. З наведених вище підстав просила суд відмовити ОСОБА_8 в задоволенні його позовних вимог.

Третьою особою ОСОБА_7 подано письмові пояснення на позовну заяву ОСОБА_6, згідно яких вона просить суд відмовити в її задоволенні, оскільки мати позивача ОСОБА_13 не приймала спадщину після смерті батька та не збиралась її оформлювати. Зазначила, що право власності на вказаний будинок оформила ОСОБА_3 з дозволу всіх інших спадкоємців, після чого відремонтувала спірний будинок. Зазначила, що на даний час ОСОБА_8 незаконно заволодів спірним будинком, до якого не допускає ОСОБА_18

Третьою особою ОСОБА_5 подано письмові пояснення на позов ОСОБА_8, згідно яких вона просила у його задоволенні відмовити через наступне. Так, її сестра ОСОБА_13 участі у похованні батька ОСОБА_12 не приймала, за роки проживання у спірному будинку після смерті батьків за його станом не слідкувала, земельну ділянку не обробляла, та й взагалі вела аморальний спосіб життя, через який померла ІНФОРМАЦІЯ_13. Після смерті ОСОБА_13 опіку над її молодшими дітьми ОСОБА_9 та ОСОБА_8 оформила її старша донька ОСОБА_31, та діти переїхали до неї жити та не з'являлись до спірного будинку майже 12 років. Через те, що будинок руйнувався, її сестра ОСОБА_3 за згоди інших її сестер та брата оформила його на себе. Вважає, що її племінник ОСОБА_8 незаконно претендує за спливом такого часу на спірний будинок, незаконно його зайняв та не допускає ОСОБА_3 до будинку. Вважає, що ОСОБА_8 не вчинив жодної дії щодо прийняття спадщини, тому підстав для скасування свідоцтва про спадщину на спірний будинок, виданого ОСОБА_3, немає.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_8 підтримав в повному обсязі з мотивів, викладених в позовній заяві, просив суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4, в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, підтримавши свої доводи, викладені у відзиві на позовну заяву ОСОБА_8, просили відмовити в задоволенні позову за безпідставністю.

Треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 в судовому засіданні проти позову ОСОБА_8 заперечували, вважали, що свідоцтво про право на спадщину на спірний будинок ОСОБА_3 отримано на законних підставах за їх згоди, просили у задоволенні позову ОСОБА_8 відмовити.

Третя особа ОСОБА_10 в судове засідання не з'явився, про судовий розгляд справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_8

Третя особа ОСОБА_9 в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи судом була повідомлена належним чином, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_8 не заперечувала.

Представник третьої особи Попільнянської державної нотаріальної контори Житомирської області в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Третя особа ОСОБА_11 в судове засідання не з'явилась, надіслала до суду заяву з проханням розглядати справу в її відсутність та врахувати її письмові пояснення, просила суд відмовити ОСОБА_8 в задоволенні його позовних вимог.

Допитана судом як свідок ОСОБА_19 пояснила, що тривалий час є сусідкою сторін, оскільки з дитинства проживала у будинку навпроти спірного домоволодіння, та добре знає цю родину. Зазначила, що померла ОСОБА_13 завжди проживала у спірній хаті, спочатку з батьками, а після їх смерті залишилась там проживати з трьома неповнолітніми дітьми. Після смерті ОСОБА_13 дітей забрала до себе її старша донька. Зазначила, що ОСОБА_13 дійсно випивала, однак вона доглядала за спірним будинком, її діти росли чисті й нагодовані. Також ОСОБА_13 доглядала й за власним батьком ОСОБА_12, коли той хворів перед смертю. Після ж смерті батька ОСОБА_13 користувалась всім майном, що залишилось в будинку, однак спадщину оформити не встигла, бо померла. Також вказала, що після смерті ОСОБА_13 спірна хата пустувала, потім в неї вселився брат ОСОБА_18 ОСОБА_6 На даний час в хаті проживають ОСОБА_6 та позивач ОСОБА_8 При цьому вказала, що ремонт цього будинку робив саме позивач ОСОБА_8, коли вселився, він же повирубував бур'яни навкруги будинку. Стверджувала, що участь в похованні батька ОСОБА_12 брали всі його діти.

Допитана судом як свідок ОСОБА_21 пояснила, що проживає на тій же вулиці, де й знаходиться спірний будинок, добре знає родину сторін, оскільки працювала з матір'ю позивача ОСОБА_8 ОСОБА_13, неодноразово бувала у спірній хаті. Вказала, що ОСОБА_13 проживала у спірній хаті разом з батьками, залишилась там проживати й після смерті батька разом з дітьми. При цьому ОСОБА_13 користувалась всім майном, що залишилось у хаті після смерті батьків, доглядала за будівлею. Померла ОСОБА_13, коли позивач ОСОБА_8 ще був неповнолітнім.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, третіх осіб, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_12 помер ОСОБА_12 (а.с. 9).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3, її батьком є ОСОБА_12 (а.с. 10). При цьому витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища серії НОМЕР_3 від 21.09.2017 року свідчить, що ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3, 12.10.2010 року уклала шлюб з ОСОБА_14, після одруження змінила прізвище на ОСОБА_13 (а.с.11). Згідно копії свідоцтва про одруження серія НОМЕР_4 ОСОБА_13 01.11.1996р. уклала шлюб з ОСОБА_24 та після одруження змінила прізвище на ОСОБА_13 (а.с. 13).

Крім того, судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_4, її батьком також є ОСОБА_12 (а.с. 142). При цьому згідно копії свідоцтва про одруження серія НОМЕР_5 ОСОБА_18 11.09.1976р. уклала шлюб з ОСОБА_26 та після одруження змінила прізвище на ОСОБА_18 (а.с. 142 зворот).

Також судом встановлено, що померлому ОСОБА_12 на підставі свідоцтва про право власності, виданого згідно рішення виконкому Брусилівської селищної ради Житомирської області від 21.07.1989 р. № 51, належав житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по АДРЕСА_1 (а.с. 143).

Відповідно до виписки з погосподарської книги № 16 Брусилівської сільської ради на 1983-1985 роки за господарством по АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_12,1927 р.н., голова сім'ї, помер у 1988 році; ОСОБА_27,1920 р.н., дружина, померла 27.02.1985 року; ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3, дочка; ОСОБА_6,1964 р.н., син; ОСОБА_28, ІНФОРМАЦІЯ_8, онука (а.с. 15).

Відповідно до виписки з погосподарської книги № 16/1 Брусилівської сільської ради на 1986-1990 роки за господарством по АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_12,1927 р.н., голова сім'ї, помер ІНФОРМАЦІЯ_12; ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3, дочка; ОСОБА_6, 1964 р.н., син; ОСОБА_28, ІНФОРМАЦІЯ_8, внука; ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_9, внук (а.с. 16).

Відповідно до виписки з погосподарської книги № 16/1 Брусилівської сільської ради на 1991-1995 роки за господарством по АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3, голова сім'ї; ОСОБА_28, ІНФОРМАЦІЯ_8, дочка; ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_9, син; ОСОБА_29, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка (а.с. 17).

При цьому встановлено, що 22.06.2006 року ОСОБА_3 звернулась до Брусилівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_12, померлого ІНФОРМАЦІЯ_12 (а.с. 148) та 22.06.2006 року отримала у державного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з жилого будинку АДРЕСА_1 (а.с. 153).

У відповідності до ч. 1 ст. 524 ЦК України ( в редакції 1963р.), що діяла на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_12, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 527 ЦК України ( в редакції 1963р.) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до ст. 529 ЦК України ( в редакції 1963р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно зі ст. 548 ЦК України (в редакції 1963р.) для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані дії повинні бути здійснені на протязі 6 місяців з дня відкриття спадщини.

При цьому в судовому засіданні з поданих письмових доказів та пояснень свідків достовірно встановлений факт того, що ОСОБА_13 фактично прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_12, оскільки проживала з ним на момент його смерті, після його смерті фактично вступила в управління та володіння спадковим майном - предметами обіходу батька, проживала в спадковому будинку, доглядала за ним.

Через викладене суд не приймає до уваги доводи відповідача ОСОБА_3 та її представника щодо того, що померла ОСОБА_13 не бажала приймати спадщину після смерті батька, оскільки ОСОБА_13 вчинила дії, які згідно діючого на той час законодавства свідчили про прийняття нею спадщини, заяви про відмову від спадщини ОСОБА_13 до нотаріальної контори не подавала.

Також судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_13 померла у віці 42 років (а.с. 14). При цьому спадщину після смерті батька ОСОБА_12 вона до смерті не оформила та свідоцтва про право на спадщину не отримувала.

Також судом встановлено, що позивач ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_9, є сином померлої ОСОБА_13, що підтверджується копією його свідоцтва про народження (а.с. 8).

Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Тобто, позивач у справі є спадкоємцем першої черги померлої ОСОБА_13, якому на момент смерті матері виповнилось 17 років.

При цьому згідно ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня особа вважається такою, що прийняла спадщину.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З врахуванням таких вимог закону та встановлених судом обставин, суд вважає, що отримане 22.06.2006 року відповідачем ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину, що складається з жилого будинку АДРЕСА_1, порушує спадкові права позивача ОСОБА_8 після смерті матері ОСОБА_13, яка фактично прийняла спадщину після смерті свого батька у вигляді спірного будинку, однак своїх спадкових прав не оформила за життя. Та обставина, що ОСОБА_13 за життя не отримала свідоцтва про спадщину на спірне спадкове майно, викладених висновків суду не спростовує, оскільки згідно ч. 2 ст. 548 ЦК України (в редакції 1963р.) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

При цьому в абз. 3 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Таким чином, свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, яке складається з жилого будинку АДРЕСА_1, видане нотаріусом Брусилівської державної нотаріальної контори 22.06.2004 року ОСОБА_3, необхідно визнати недійсним, задовольнивши таким чином позовні вимоги ОСОБА_8

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 сплачений ним судовий збір у розмірі 640 грн., що підтверджується відповідною квитанцією на зазначену суму (а.с. 1).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 527, 529, 548, 549 ЦК України (в редакції 1963р.), ст.ст. 1218, 1261, 1268, 1301 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 200, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_8 до ОСОБА_3, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_11, Попільнянська державна нотаріальна контора Житомирської області, про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, - задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1, що належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_12, видане 22.06.2006 року ОСОБА_3нотаріусом Брусилівської державної нотаріальної контори Житомирської області та зареєстроване в реєстрі за № 1608.

Стягнути з ОСОБА_3, і.н.н. НОМЕР_1, зареєстрованої: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_8, і.н.н. НОМЕР_2, зареєстрованого: АДРЕСА_1, судові витрати в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення постановлено суддею у нарадчій кімнаті.

Повний текст рішення виготовлено 29.10.2018 року.

СУДДЯ О.С. Данилюк