Справа № 188/1034/18
Провадження № 2/188/531/2018
30 жовтня 2018 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі :
головуючого судді Полубан М.П.
при секретарі Гречко В.С.
розглянувши у судовому засіданні в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою , що втратила право на користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем прописки ,
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача та зазначає , що він є власником житлового будинку , який розташований за адресою : буд 1 по вул. Степова с. Шевченка Петропавлівського району Дніпропетровської області . Даний факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом ( серія ВАА № 735736 від 01.10.2002 р. , де він записаний власником ( копії додаються ) .
Відповідач на даний час прописана ( зареєстрована ) за вищевказаною адресою , хоча фактично більше 10 років у зазначеному будинку не проживає та не з"являється .
Даний факт підтверджується актом обстеження житлових умов проживання гр. ОСОБА_2 від 03.07.2018 р. складеним вуличним депутатом Брагинівської сільської ради ради ОСОБА_3 …
Просить суд :
- викликати та допитати свідків ( зазначається їхні анкетні дані та адреса ) .
Сторони в судове засідання не з"явилися .
Позивач в своїй заяві просить суд розглядати справу без його участі . Позов підтримує і в разі неявки відповідача прийняти заочне рішення .
Відповідач у судове засідання не зявилася. Про причину неявки суду не повідомила. Заяви про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. Крім того, раніше була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Суд вирішив розглянути справу за відсутності відповідача та винести заочне рішення по справі, на підставі ст. 224 ЦК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено , що згідно свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 21.09.2002 р. , виданого державним нотаріусом Петропавлівської державної нотаріальної контори власником будинку , розташованого в с. Шевченка вул. Жовтнева, 1 Петропавлівського району Дніпропетровської області є ОСОБА_1 , тобто позивач по справі .
Актом депутата Брагинівської сільської ради від 03.07.2018 р. зазначається , що ОСОБА_4 ( відповідач ) за адресою - в. Шевченка вул. Степова , 1 зареєстрована , але фактично не проживає .
В довідці Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 03.07.2018 р. ( вих. № 702 ) зазначається склад сім"ї ОСОБА_1 , в тому числі і є ОСОБА_2
В іншій довідці даної сільської ради також зазначається , що ОСОБА_2 дійсно зареєстрована за адресою- с. Шевченка вул. Степова , 1 … , але за вказаною адресою не проживає .
Враховуючи вищезазначені докази , суд дійшов висновку відносно того, що відповідач , хоча і прописана у вищезазначеному домоволодінні , про те фактично в ньому не проживає , а тому у неї і припинилося право користуватися житловим будинком .
В силу ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно п. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сімї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на визначений строк, тощо).
Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.
Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Як випливає із цієї норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Закон України від 11.12.2003 р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»передбачає, що положенняст.7 цього Законупідлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про позбавлення власника права власності на житлове приміщення або права користування такої особи житловим приміщенням. (Вказані вище правові позиції викладені в Постанові Верховного Суду України №6-57 від 16.01.2012р.).
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до постанови Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права та для всіх судів України, аналіз ст. 16, ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321 ЦК України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).
З огляду на те, що відповідач на даний час не являється членом сім"ї власника будинку, угоди між ними про безоплатне користування жилим приміщенням не укладено, відсутні правові підстави для користування ним спірним житловим приміщенням.
Отже, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача щодо усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення та зняття з реєстрації.
Суд вважає, що надані позивачкою докази являються достатнім підтвердженням вимог викладених в заяві. Враховуючи все вище наведене, суд вирішив задовольнити дану вимогу в повному обсязі.
Також суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат ( судового збору ) .
На підставі викладеного , керуючись ст.ст. 4 , 19 , 76-81 , 141 , 263-265 , 268 , 280 ЦПК України , ст. 317, 319 , 391 , 405 ЦК України , суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою , що втратила право на користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем прописки довольнити повністю .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704.80 грн. грн. судових витрат.
Копію рішення невідкладно направити сторонам для відома.
Відповідачу , яка не з'явилася в судове засідання , направити рекомендованим листом із повідомленням копію заочного рішення не пізніше 2 днів з дня його складання і роз'яснити, що вона має право на протязі 30 днів з дня отримання його копії подати до суду заяву до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області про перегляд заочного рішення.
Позивач може оскаржити рішення протягом тридцяти днів з дня його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області у порядку, передбаченому ст. 355 і п.15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду
Суддя ОСОБА_5