ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/314/18 Справа № 193/858/17 Суддя у 1-й інстанції - Шумська О.В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Софіївська районна державна адміністрація,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу прокуратури Дніпропетровської області на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2017 року, яке постановлено суддею Шумською О.В. у смт Софіївка Дніпропетровської області,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Софіївської районної державної адміністрації, третя особа - Відділ у Софіївському районі Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області, про визнання права на земельну частку (пай).

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що він працював в колгоспі «Росія», який 08.02.1994 року реорганізовано в КСП «Росія» і членом якого він був з 12.01.1994 року по 30.06.2000 року.

Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Росія» Софіївського району виданий 09.12.1993 року. Розмір земельного паю в КСП «Водяне» згідно довідки Софіївського відділу земельних ресурсів складає 8,41 га в умовних кадастрових гектарах і вартість його становить 234683,94 грн.

До списків до Державного акта на право колективної власності на землю КСП «Росія» позивача не внесено.

Позивач вважає, що його право на отримання земельної частки паю у розмірі 8,41га. було порушено, тому просив суд визнати за ним право на земельну частку (пай) в розмірі 8,41 га по колишньому КСП «Росія».

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2017 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) в розмірі 8,41 га в умовних кадастрових гектарах вартістю 234683,94 грн., по колишньому КСП «Росія» Софіївського району.

Не погоджуючись із рішенням суду, прокуратура Дніпропетровської області, в інтересах державних органів, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог. Зокрема зазначає, що судом не взято до уваги, що на час отримання КСП «Росія» державного акту на землю та розпаювання, позивачу було лише 12 років, тому він не міг бути членом КСП, а отже й право на пай.

У відзиві на апеляційну скаргу Софіївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін рішення суду першої інстанції, представника Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області - Книгу Я.Ю., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що згідно записів, що містяться в трудовій книжці позивача, ОСОБА_1 працював в колгоспі «Росія» з 12.09.1996 року по 30.06.2000 року(а.с.3-4).

На підставі рішення Ордо-Василівської сільської ради народних депутатів Софіївського району 12 травня 1994 року КСП «Росія» передано у колективну власність 6038,8 га землі в межах плану, що підтверджується державним Актом на право колективної власності на землю (а.с.5).

У списках до Державного акта на право колективної власності на землю КСП «Росія» позивач ОСОБА_1 не значиться.

Згідно архівної довідки Софіївської районної державної адміністрації №184/01-36 від 09 серпня 2017 року значиться, що в архівних документах КСП «Росія» за 1994-1997р.р. відсутня інформація про вступ ОСОБА_1 в члени колгоспу чи КСП «Росія». Крім того, у звязку із реформуванням КСП «Росія» в ТОВ Агрофірму «Колос» виведено члена ОСОБА_1 безземельної ділянки частки ( паю) з членів КСП «Росія» на підставі протоколу загальних зборів №5 від 29 червня 2000 року ( а.с.22).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції керувався Указом Президенка України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» та дійшов висновку, що право позивача на отримання частки землі у колективній власності ( паю) порушено.

Однак, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає, з огляду на наступне.

Між сторонами виник спір щодо права позивача на отримання частки (паю) у спільній колективній власності на землю колишнього КСП «Росія».

Спірні правовідносини регулюються ЗУ «Про колективне сільськогосподарське підприємство» та Указом Президента «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям».

Відповідно до п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Відповідно до ч.І ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» зазначено, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Кількість осіб, які мають право на земельну частку (пай), визначається списком, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю, який у разі потреби уточнюється і підписується відповідними головами ради і підприємства.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» трудові відносини членів підприємства регулюються цим Законом і статутом підприємства, а громадян, які працюють за трудовим договором або контрактом- законодавством про працю України.

Список громадян, як додаток до Державного акту на право колективної власності на землю формується самим підприємством відповідно до статуту, розглядається і затверджується загальними зборами членів підприємства та підписується головою місцевої ради і головою КСП.

Таким чином, право на земельну частку (пай) мають тільки члени колективного підприємства, а надання права на земельну частку (пай) здійснюється відповідно до встановленого членства на підприємстві.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивач ОСОБА_1 відсутній в списку громадян-членів, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого 12.05.1994 КСП «Росія» Софіївського району Дніпропетровської області.

Відповідно до ч.І ст.5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів.

Членство в КСП «Росія» було добровільним та передбачало написання заяви про вступ у члени КСП.

Відповідно до пункту 3.1 Статуту КСП «Росія», членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають статут і виявили бажання брати участь у КСП «Росія» ( а.с.26).

Проте, згідно паспорта позивача, ОСОБА_1 народився 12.08.1981 року, тобто на момент видачі КСП «Росія» 12.05.1994 Державного акту на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 та його розпаювання, позивачу було 12 років і він, згідно статуту, за віком не міг бути членом КСП «Росія», тому право на частку землі ( пай) не набув.

Висновок суду першої інстанції, про порушене право позивача не відповідає матеріалам справи. Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б підтверджували членство ОСОБА_1 в КСП «Росія» на момент одержання ним Державного акту на право колективної власності на землю.

Крім того, судом першої інстанції невірно встановлений період роботи позивача у КСП «Росія», нібито з 12 січня 1994 року, що не відповідає запису, що міститься в трудовій книжці позивача.

Як видно із запису в трудовій книжці, оформленої на ім'я ОСОБА_1 № НОМЕР_2, його прийнято в члени КСП «Росія» Софіївського району Дніпропетровської області 12.09.1996, тобто більш як через 2 роки після розпаювання спірної земельної ділянки.

Відповідно до архівної довідки від 09.08.2017 року №184/01-36, в зв'язку з реформуванням КСП «Росія» в ТОВ «Колос» відповідно до протоколу загальних зборів членів КСП «Росія» №5 від 29.06.2000 року, позивача виведено з членів КСП, які не мають земельних часток (паїв) (а.с.22).

Таким чином, КСП «Росія» Софіївського району Дніпропетровської області набуло право колективної власності на землю з дати отримання ним Державного акту на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 від 12.05.1994, оскільки позивач ОСОБА_1, станом на 1994 рік не був членом вказаного підприємства, тому обґрунтовано не був включений до списку, який додавався до цього Державного акту, а отже, й права на земельну частку (пай), не набув.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено із порушенням вимог законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, тому рішення підлягає скасуванню відповідно до положення п.п.1,2,4 ч.1 ст.376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог, а апеляційна скарга підлягає задоволенню.

У зв'язку із тим, що прокуратурою Дніпропетровської області при зверненні до суду апеляційної інстанції сплачено судовий збір за розгляд апеляційної скарги, у розмірі 2581,52 грн., тому згідно положення ст.141 ЦПК України, він підлягає стягненню з позивача.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокуратури Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2017 року - скасувати та ухвалити нове рішенні про відмову ОСОБА_1 в задовленні позовних вимог до Софіївської районної державної адміністрації, третя особа - Відділ у Софіївському районі Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області , про визнання права на земельну частку(пай).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури Дніпропетровської області сплачений за розгляд апеляційної скарги судовий збір у розмірі 2581,52 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосредньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови скаледно 25 жовтня 2018 року.

Головуючий:

Судді: