РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі головуючого: судді Носика М.А.

секретар судового засідання Кудінова В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Державна міграційна служба в Запорізькій області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,суд,

ВСТАНОВИВ:

У червня 2018 року до Василівського районного суду Запорізької області звернулася ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. У позовній заяві зазначено, що позивачці на підставі договору купівлі-продажу від 26 квітня 2007 року та договору купівлі-продажу від 16 червня 2006 року, належить квартира АДРЕСА_1 (Леніна), міста Василівка, Запорізької області. В зазначеній квартирі, зареєстровані як члени сім'ї відповідачі по справі, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка доводиться позивачці донькою, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка доводиться їй онукою. В січні 2014 року, відповідачі по справі, зїхали з належної позивачці квартири і проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3, точного місця проживання відповідачів позивачці не відомо. Однак до теперішнього часу відповідачі залишилися зареєстрованими в квартирі де ОСОБА_1 являється власником. Факт не проживання відповідачів по справі за вказаною адресою підтверджується Актом обстеження фактичного не проживання від 30.05.2018 року. Стосунків з відповідачами по справі ОСОБА_1 не підтримує. Відповідачі по справі не знімаються з реєстрації, позивачка неодноразово звертався до відповідачів по справі, з проханням щоб вони знялися з реєстрації в квартирі. Однак, відповідачі по справі, останнім часом категорично відмовилися зніматися з реєстрації та уникають зустрічі з позивачкою. В зв'язку з тим що, відповідачі, зареєстровані в квартирі, але фактично не проживають, позивачці доводиться нести додаткові витрати по утриманню квартири, крім того вона не може оформити субсидію. Тому, ОСОБА_1 просить суд визнавти відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку. Жодних документів на підтвердження поважності причин неявки відповідачами суду не надано, відзив та заперечень на позов не подано.

Представник третьої особи Державної міграційної служби в Запорізькій області в судове засідання не зявився.

У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України.

Згідно зі ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Вивчивши письмові докази, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 26 квітня 2007 року та договору купівлі-продажу від 16 червня 2006 року, є власником квартири АДРЕСА_1 (Леніна), міста Василівка, Запорізької області.

В зазначеній квартирі, зареєстровані як члени сім'ї відповідачі по справі, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка доводиться позивачці донькою, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка доводиться їй онукою.

В січні 2014 року, відповідачі по справі, зїхали з належної позивачці квартири і проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3, точного місця проживання відповідачів позивачці не відомо. Однак до теперішнього часу відповідачі залишилися зареєстрованими в квартирі, що належить ОСОБА_1

Факт не проживання відповідачів по справі за вказаною адресою підтверджується Актом обстеження фактичного не проживання від 30.05.2018 року.

Відповідачі по справі не знімаються з реєстрації у добровільному порядку.

В зв'язку з тим що, відповідачі, зареєстровані в квартирі, але фактично не проживають, позивачці доводиться нести додаткові витрати по утриманню квартири, крім того вона не може оформити субсидію.

Позивач, як власник квартири, має право відповідно до ст.41 Конституції України, ст.317 ЦК України володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За таких обставин суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3та визнати їх такими, що втратили право користування квартирою №1 будинку №2 по вул. Соборна в м. Василівка Запорізької області.

Керуючись ст.ст. 263-265, 280- 282 ЦПК України (в редакції 2017 року), суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити:

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, такими, які втратили право користування квартирою №1 будинку №2 по вул. Соборна в м. Василівка Запорізької області.

Відповідачам, які не зявилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.А. Носик