Провадження № 4-с/359/56/2018
Справа № 359/685/16-ц
УХВАЛА

Іменем України

23 жовтня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Яковлєвої Л.В.

при секретарі Івченко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 та визнання недійсним висновку про вартість майна у виконавчому провадженні № 56016939, -

ВСТАНОВИВ:

10 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, якою просить суд визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 по призначенню субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ВП № 56016939, згідно постанови від 05 червня 2018 року, за виконавчим листом № 2/359/92 виданого 04 грудня 2017 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» боргу в розмірі 189184 грн. 39 коп.. Скасувати постанову старшого державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 по призначенню субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ВП № 56016939. Визнати недійсним висновок ТОВ «Приватна експертна служба», в особі директора ОСОБА_3 про вартість земельної ділянки від 10 серпня 2018 року, загальною площею 0,0598 га. з кадастровим номером :03:005:0042, що знаходиться за адресою : Київська область, Бориспільський район, Головурівська сільська рада, с. Кийлів, цільове призначення для садівництва (далі по тексту майно, земельна ділянка), що належить на праві власності ОСОБА_1, з визначеною вартістю обєкта оцінки в розмірі 173410 грн. 00 коп.

Скаргу обґрунтовано тим, що 30 серпня 2018 року ОСОБА_1 отримав з Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управлін-ня юстиції у Київській області (далі по тексту - ДВС) лист № 30867 від 15 серпня 2018 року, з якого дізнався, що до виконавчої служби надійшов звіт про незалежну оцінку земельної ділянки та визначено її вартість у розмірі 173410 грн. 00 коп. Вважає, що даним висновком оцінювача значно знижено вартість майна, оскільки її дійсна ринкова вартість становить приблизно 250-300 тисяч гривень.

Також ОСОБА_1 вважає, що старший державний виконавець Сорока В.І. грубо порушив вимоги ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки визначення вартості майна здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. Проте державний виконавець цих вимог Закону не врахував та не очікуючи від боржника і стягувача погодження вартості земельної ділянки, призначив субєкта оцінювача.

Вважає, що субєкт оціночної діяльності діяв в порушення п. 51 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», оскільки у ОСОБА_1, як у власника земельної ділянки, не витребовувались жодні документи та оцінку майна здійснено без її огляду на місцевості та у відсутність ОСОБА_1.

ОСОБА_1 в судове засідання зявився, вимоги скарги підтримав та просив її задовольнити у повному обсязі. Підтвердив також, що був особисто присутнім 15 травня 2018 року під час опису та накладення арешту на земельну ділянку, загальною площею 0,0598 га. з кадастровим номером :03:005:0042 та за наслідком проведених державним виконавцем дій одразу отримав постанову. Зазначив також, що до стягувача за погодженням вартості майна не звертався та державному виконавцю Сороці В.І. своїх висновків по вартості земельної ділянки не подавав. Причини пропуску звернення до суду з даною скаргою пояснити не зміг та клопотання про його поновлення суду не подав і не заявив.

Державний виконавець Сорока В.І. просив відмовити у задоволенні скарги, оскільки вважає її необгрунтованою та безпідставною.

Представник стягувача підтримала думку державного виконавця та просила відмовити в задоволенні скарги.

Заслухавши надані сторонами пояснення, дослідивши матеріали скарги, копію та оригінал виконавчого провадження № 56016939, суд прийшов до переконання, що скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року за № 475/97-ВР передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом.

Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що в провадженні державного виконавця Бориспільського міськрайон-ного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 знаходиться виконавче провадження № 56016939 з примусового виконання виконавчого листа Бориспільського міськрайонного суду Київської області № 2/359/92 від 04 грудня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» (далі по тексту ПАТ «Райффайзен банк Аваль» або стягувач) боргу в розмірі 189184 грн. 39 коп.

Виконавче провадження відкрито постановою ДВС від 22 березня 2018 року на підставі заяви стягувача.

15 травня 2018 року державним виконавцем Сорокою В.І., в присутності боржника ОСОБА_1, понятих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ухвалено постанову про опис та арешт майна боржника, а саме : земельної ділянки, загальною площею 0,0598 га. з кадастровим номером :03:005:0042, що знаходиться за адресою : Київська область, Бориспільський район, Головурівська сільська рада, с. Кийлів, цільове призначення для садівництва.

Даною постановою державний виконавець Сорока В.І. повідомив ОСОБА_1 під підпис про те, що сторонам виконавчого провадження або заставодержателю розяснено можливість у 10-ти денний строк з дня винесення постанови досягти згоди щодо вартості майна та необхідність письмово повідомити про це виконавця. Одразу після проведення вказаних дій ОСОБА_1 під підпис вручено постанову від 15 травня 2018 року.

Відповідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Наведені обставини не заперечуються і не спростовуються ОСОБА_1, у звязку з чим, в силу вимог ч.1 ст. 82 ЦПК України, вони не підлягають доказуванню.

Відповідно ч. 1-4 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання для проведення оцінки майна.

Постановою державного виконавця Сороки В.І. від 05 червня 2018 року для участі у виконавчому провадженні ВП № 56016939 призначено субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання, а саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватна експертна служба».

Про вказану постанову державним виконавцем повідомлено сторін виконавчого провадження шляхом направлення їм листа від 05 червня 2018 року за № 22304.

У відповідності до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

В п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» вказано, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону про виконавче провадження. При цьому судам необхідно враховувати, що визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості, крім випадків, коли застосовуються оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден. При складності визначення вартості майна (окремих предметів) чи наявності у боржника або стягувана заперечень проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, до участі у виконавчому провадженні і проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден залучається суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-ІІІ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

На підставі Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки, загальною площею 0,0598 га. з кадастровим номером :03:005:0042, що знаходиться за адресою : Київська область, Бориспільський район, Головурівська сільська рада, с. Кийлів, цільове призначення для садівництва, яка надійшла до ДВС 15 серпня 2018 року за вхідним № 13993 визначено її ринкову вартість станом на 10 серпня 2018 року в розмірі 173410 грн. 00 коп..

Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні, відповідно ч. 6 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання субєктом оціночної діяльності - субєктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

За приписами ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними встатті 9 цього Законуі є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно п.п. 32 - 35 Постанови ОСОБА_6 Верховного Суду у справі № 914/881/17 від 13 березня 2018 року, звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов'язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Судом встановлено, що між Головним територіальним управлінням юстиції у Київській області і ТОВ «Приватна експертна служба» 23 квітня 2018 року підписано договір № 19 про надання послуг з оцінки арештованого майна.

Тобто, експертне дослідження від 10 серпня 2018 року, доручено державним виконавцем та проведено відповідальною стороною, погодженою договором.

Загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна визначаються відповідно до пунктів 50, 51 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» (далі по тексту Національний стандарт), що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1440 від 10 вересня 2003 року.

Пунктом 50 Національного стандарту передбачено, що проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється : ознайомлення з об'єктом оцінки, характерними умовами угоди, для укладення якої доводиться оцінка; визначення бази оцінки; подання замовнику пропозицій стосовно істотних умов договору на проведення оцінки».

Відповідно пункту 51 незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об'єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об'єкта оцінки та пов'язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно : їй оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об'єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об'єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Суд не погоджується із доводами скаржника про те, що отримання оцінювачем необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки можливе лише шляхом фактичного ознайомлення з цим майном (що можливо при доступі оцінювача до цього майна), виходячи з наступного.

Поняття «ознайомлення» передусім повязане з дією направленою на збір інформації про щось, в даному випадку про обєкт нерухомості земельної ділянки.

Відповідно відомостей Звіту оцінювач зібрав та проаналізував вихідні дані про земельну ділянку, а саме дані про ціни продажу на подібні обєкти, що склалися на ринку на момент оцінки.

Відповідно п. 11 Національного стандарту оцінка проводиться із застосуванням бази, що відповідає ринковій вартості або неринковим видам вартості. Поняття «база оцінки» (п. 3 Стандарту) визначає, що це є комплекс методичних підходів, методів та оціночних процедур, що відповідають певному виду вартості майна.

За поняттям, що вживається в п. 3 Національного стандарту, ідентифікація обєкта оцінки та повязаних з ним прав це встановлення відповідності обєкта оцінки наявним вихідним даним та інформації про нього.

Саме такі дослідження, на думку суду, є сукупністю дій, направлених на ознайомлення з обєктом оцінки в розумінні положень пунктів 50, 51 Національного стандарту №1.

Разом з тим, в матеріалах до звіту наявні також фотозображення досліджувального обєкта, що в свою чергу також спростовує твердження ОСОБА_1 про відсутність оцінювача на самому обєкті дослідження.

Судом також встановлено, що в матеріалах до скарги ОСОБА_1 додав два висновки про вартість земельної ділянки, а саме : висновок від 10 лютого 2015 року здійснений Асоціацією «УкрЕксПроБуд», яким ринкову вартість майна визначено у розмірі 305750 грн. 00 коп. та висновок від 22 серпня 2018 року здійснений ТОВ «Тандем Експерт», яким ринкову вартість майна визначено в розмірі 339926 грн. 34 коп..

Тобто, на момент опису та арешту спірної земельної ділянки проведеного та оформленого постановою державного виконавця від 05 червня 2018 року, у ОСОБА_1 був наявний висновок про вартість земельної ділянки від 10 лютого 2015 року.

Проте, всупереч наданим в постанові про опис і арешт майна розясненням державного виконавця та вимогам ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» ОСОБА_1 не скористався своїми правами щодо погодження з стягувачем вартості арештованого обєкта та не повідомив письмово про таке рішення ДВС.

Разом з тим, доказів порушення експертом вимог Національного стандарту №1 та Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» при здійсненні оціночної діяльності по визначенню ринкової вартості арештованої земельної ділянки, суду не надано.

Виходячи з наведеного вище, суд приходить висновку, що оцінювачем ТОВ «Приватна Експертна Служба» правильно обраний методичний підхід оцінки майна з проведенням підготовчого етапу та дотриманням послідовності, визначеної пунктом 51 Національного стандарту №1, а cкаржником ОСОБА_1 не доведено суду яким же чином ринкова вартість земельної ділянки, що визначена у Звіті від 10 серпня 2018 року, порушує права боржника або його інтереси.

Згідно ч. 5 ст. 57 вказаного Закону виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

20 серпня 2018 року на адресу стягувача та боржника державним виконавцем Сорокою В.І. направлено рекомендований лист № 30867 від 15 серпня 2018 року, яким сторонам виконавчого провадження доведено до відома факт проведеної оцінки майна та наявність звіту оцінювача з визначенням вартості земельної ділянки станом на 10 серпня 2018 року в розмірі 173410 грн. 00 коп.. Наведене підтверджується реєстром на відправлення рекомендованої кореспонденції № 145 від 20 серпня 2018 року, списком згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів № 4027 від 21 серпня 2018 року.

З огляду на наведене, в судовому засіданні встановлено, що дії державного виконавця Сороки В.І . по проведенню оцінки майна належного боржнику повністю узгоджуються з вимогами Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно дозакону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Разом з тим, додатковою підставою для відмови у задоволенні скарги ОСОБА_1 слугує також порушення ним строків звернення до суду з даною скаргою.

Так, згідно ч. 1 ст. 448 та ч. 1 ст. 449 ЦПК України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Зі списку згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів вбачається, що листу, адресованому державним виконавцем на імя ОСОБА_1, присвоєно № 774.

З фотокопії конверта з відправленням за № 774, приєднаного ОСОБА_1 до скарги, та роздруківки з сайту Укрпошти вбачається, що даний лист отримано боржником 24 серпня 2018 року. Суд вважає, що саме з цього моменту ОСОБА_1 дізнався про своє порушене право.

Дану скаргу подано до канцелярії суду ОСОБА_1 власноручно та зареєстровано в суді 10 вересня 2018 року за № 19085. Наведене не заперечується і самим заявником.

Тобто, ОСОБА_1, з урахуванням святкових днів (ОСОБА_7 України) мав направити дану скаргу до суду засобами звязку чи подати особисто до канцелярії суду у строк до 03 вересня 2018 року включно.

Відповідно ч.2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги до суду може бути поновлено судом.

Проте, ОСОБА_1 своїм правом не скористався та не заявив клопотання про поновлення пропущеного строку, як і не надав жодних доказів в обгрунтування неможливості звернення до суду з даною скаргою у строки, передбачені ч. 1 ст. 449 ЦПК України.

Судові витрати, повязані з розглядом скарги на підставі ч. 1 ст. 452 ЦПК України покладаються судом на заявника, оскільки судом постановлено рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1

Враховуючи наведене та керуючись ст. 4-5, 12, 13, 76- 82, 258 -260, 447 - 451 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 та визнання недійсним висновку про вартість майна у виконавчому провадженні № 56016939.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно пункту 15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст ухвали суду виготовлено 26 жовтня 2018 року.

Суддя Л.В.Яковлєва