Справа № 703/3206/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2018 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Опалинської О.П.

при секретарі судового засідання Бойко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Смілянської міської ради Черкаської області про поновлення строку на прийняття спадщини, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27 жовтня 2013 року померла її мати ОСОБА_2 Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1. Спадкоємцями після смерті матері є вона та син померлої ОСОБА_3, який 13 листопада 2013 року подав нотаріально засвідчену заяву про відмову від спадщини після смерті матері. За таких обставин вона є єдиною спадкоємицею, однак звернутися з заявою про прийняття спадщини після смерті матері вона не має змоги, оскільки ще у 1996 році виїхала до Італії та лише одного разу приїжджала до України, ще у 2013 році, коли мати померла, відтак пропустила строк звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а тому звернулася до суду з позовом та просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері, визнавши причини пропуску такого поважними.

Позивач в судове засідання не зявилася, надіслала до суду заяву, згідно якої просила справу розглядати без її участі на задоволенні позовних вимог наполягає. Справу просила розглядати за участі представника по дорученню ОСОБА_4

Представник позивача в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник Смілянської міської ради Черкаської області в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву в якій справу просить розглядати без його участі за наявними в матеріалах справи доказів.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву ОСОБА_1 такою, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

27 жовтня 2013 року померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії І-СР №222434 яке видане 30 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Сміла реєстраційної служби Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області (а.с. 7).

Як вбачається з заяви посвідченої приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу ОСОБА_5 - ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 (а.с.8).

Відповідно до свідоцтва про народження серії VII-УР №0688289 зареєстрованого міським бюро ЗАГС м. Сміла Черкаської області та виданого 18 травня 1968 року батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 4).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-СР №483043 зареєстрованого відділом ЗАГС Смілянського міськвиконкому Черкаської області та виданого 23 березня 1989 року ОСОБА_8 зареєструвала шлюб із ОСОБА_9 та змінила прізвище на «Моісеєва» (а.с. 6).

Відповідно до свідоцтва про одруження серії І-СР №003465 зареєстрованого відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Смілянської міської ради народних депутатів Черкаської області та виданого 17 січня 1997 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб із ОСОБА_10 та змінила прізвище на «Костюк» (а.с. 5).

За загальними положеннями правил про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини передбачені ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані у випадку доведеності наявності перешкод для подання відповідної заяви та наявності підстав для визнання судом цих обставин поважними.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, відтак закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було та він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні і положення ч.3 ст.1272 ЦК України не застосовуються.

Отже, правила ч. 3ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Обґрунтовуючи свій позов позивач зазначила, що причиною пропуску строку для прийняття спадщини є те, що вона проживає та працює в Італії, а на територію України приїжджала лише у 2013 році на похорон до матері.

Проте, суд вважає, що будучи обізнаною про смерть спадкодавця, протягом 4 років позивач не надала жодних належних доказів наявності поважних причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними та істотними труднощами для вчинення дій щодо прийняття спадщини з дня відкриття такої. Разом з тим, як вбачається з копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії ВК №161933 останній був виданий позивачу лише 2 червня 2017 року, тобто через 4 роки після смерті матері.

Окрім того, доказів наявності спадкової справи після смерті ОСОБА_2, підтвердження звернення до нотаріуса та відмови такою у видачі позивачу свідоцтва про право власності на спадкове майно суду не надано.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Однак, всупереч зазначеному вище, суду не надано доказів на підтвердження поважності пропуску строку для прийняття спадщини з часу її відкриття.

Оскільки доводи позивача не ґрунтуються на безспірних доказах, що містяться у справі та нормах чинного законодавства, тому суд не вбачає підстав для визнання причин пропуску строку для прийняття спадщини поважними і вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 76, 81, 89, 247, 259, 263-265,273,354 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, ст.ст. 1268, 1269, 1272 ЦК України, листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Смілянської міської ради Черкаської області про поновлення строку на прийняття спадщини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його отримання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителька АДРЕСА_2.

Відповідач: Смілянська міська рада Черкаської області, вул. Незалежності, 37 м. Сміла Черкаська область.

Головуючий О.П.Опалинська