Справа № 463/2035/18
Провадження № 2/463/1304/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Жовніра Г.Б.

за участю секретаря судового засідання Прошляк В.-А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 13 серпня 2010 року в розмірі 49 071,61 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 13 серпня 2010 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 8 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном, що відповідає терміну дії картки. Погашення заборгованості повинно здійснюватись відповідно до умов договору. Проте, зобов'язання щодо своєчасного внесення вказаних у договорі платежів відповідачем були порушені, унаслідок чого станом на 31 березня 2018 року виникла заборгованість по кредиту, відсоткам, пені та комісії, загальний розмір якої з урахуванням штрафів склав 49 071 грн 61 коп. Оскільки відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, просить позов задоволити стягнувши борг у примусовому порядку. У позовній заяві позивач просить проводити розгляд справи у його відсутності.

Ухвалою суду від 26 квітня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін. Відповідач подала клопотання 08 травня 2018 року про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. Ухвалою суду від 14 травня 2018 року призначено розгляд справи в спрощене позовне провадження з викликом сторін.

15 травня 2018 року відповідач подала до суду заперечення проти позову про стягнення заборгованості по кредиту, в яких зазначала, що не визнає наявності у неї заборгованості перед Банком. Крім того зважаючи на те, що кінцевий термін погашення є 14 березня 2014 року, тому з 15 травня 2014 року почався перебіг строку позовної давності, а позов подано до суду 17 квітня 2018 року. В письмових запереченнях проти позову відповідачка просила відмовити в задоволенні позову за спливом позовної давності. Вказує, що дія її картки, що видана позивачем на виконання укладеного договору закінчилася у березні 2014 року, нову картку вона не отримувала, однак з позовом до суду банк звернувся лише 17 квітня 2018 року, тобто з пропуском строку звернення. Тому вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

07 червня 2018 позивачем скеровано на адресу суду відповідь на відзив, в яких зазначає, що відповідач не виконав свої зобовязання за кредитним договором належним чином. Щодо застосування строку позовної давності вказує, що відповідачу видавалось декілька карток, остання з них мала термін дії до 31.09.2015 року, отже позов ними подано до спливу строку позовної давності, посилається на статтю 257 та 261 Цивільного кодексу України. Крім цього вважають, що підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобовязання триває, тому вважають що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, подала суду заяву від 06 серпня 2018 року про розгляд справи у його відсутності.

Суд вважає за можливе здійснити розгляд справи на основі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 даної статті кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 13.08.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем укладено договір (у формі приєднання до Умов і правил надання банківських послуг) про відкриття кредитної лінії на платіжну картку, відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит у розмірі 8 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік від суми залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

З анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання Банківських послуг у ПриватБанку від 13.08.2010 року вбачається, що ОСОБА_1 виявила бажання оформити на своє ім'я платіжну картку Кредитка "Універсальна" (а.с.7). Анкета-заява підписана відповідачем ОСОБА_1 Крім того, 13.08.2010 року ОСОБА_1 підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та про ознайомлення з фінансовими умовами надання платіжної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів (а.с.8).

Відповідач, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, була повідомлена про зміст цих умов та Правил та про розміщення їх тексту на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк», про що зазначено у самій анкеті-заяві.

Згідно з приписами положень ст.634, 638 ЦК України, відповідачка, підписавши анкету-заяву, прийняла пропозицію позивача та приєдналася до договору згідно з умовами та правилами надання банківських послуг на умовах, викладених у зазначеній анкеті-заяві.

Відповідно до п. 2.1.1.2.1. цього ж Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору є дата отримання картки, вказана у заяві.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

В Анкеті-заяві відповідачка поставила підпис, засвідчивши отримання нею 13.08.2010 року кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.7, 8).

06.08.2018 року ОСОБА_1 подала до суду письмові заперечення проти позову про стягнення заборгованості по кредиту, в яких просила відмовити в задоволенні позову за спливом позовної давності, та зазначала, що останній платіж по рахунку було здійснено 15.01.2015 року, а позов подано 17.04.2018 року

Згідно розрахунку заборгованості (а.с.4-6) та виписки по рахунку (а.с.69-84), 15.01.2015 року відповідачка сплатила на погашення кредиту 100 грн. в терміналі самообслуговування, а далі відбулось автоматичне погашення простроченої заборгованості в розмірі 100 грн. (а.с.80). Інших дій з платіжною карткою відповідачка не здійснювала. Отже, доводи відповідачки про те, що останній платіж по рахунку було здійснено 15.01.2015 року, відповідають фактичним обставинам справи.

Верховним Судом в постанові від 28.03.2018 (справа №14-10 цс 18) була висловлена позиція, відповідно до якої у разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення.

Крім цього, відповідно до п.2.1.1.2.11 Договору картка діє до останнього місяці вказаного на лицевій стороні карти включно.

Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14.

З долученої відповідачкою до матеріалів справи копії лицевої сторони кредитної картки, останні цифри якої 1959 (а.с.56), вбачається, що строк дії такої закінчився в березні 2014 року.

Позивач надав суду довідку від 04.06.2018 року, згідно з якою ОСОБА_1 згідно кредитного договору від 13.08.2010 року отримувала картки НОМЕР_2 , остання з них мала термін дії до 09.2015 року, тому вважають, що термін позовної давності ними не пропущено.

Проте, суд не може визнати доведеним факт продовження дії кредитної картки на новий строк до 09.2015, оскільки позивачем в силу вимог статей 77, 78 ЦПК України не надано суду належних та допустимих доказів про отримання та користування відповідачем кредитною карткою НОМЕР_3, а відповідач дані обставини категорично заперечила.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач категорично заперечує факт отримання іншої кредитної карти в межах цього кредитного договору, а позивачем не надано доказів продовження строку дії картки або отримання відповідачкою у ПАТ КБ «ПриватБанк» нової кредитної картки з іншим строком дії, суд приходить до переконання про сплив дії кредитної карти відповідача у березні 2014 року.

У відповідності до положень ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки позивачем останній платіж було здійснено 15 січня 2015 року, дія картки закінчилась у березні 2014 року, а позов подано 17 квітня 2017 року, суд дійшов висновку про те, що такий заявлено після спливу загальної позовної давності.

Одночасно суд враховує, що дійсно частиною 1 статті 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Звернувшись до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості, банк зазначає, що за згодою з відповідачем, між ними була збільшена позовні давність та визначена у 50 років.

Проте, визначений в Умовах та Правилах надання банківських послуг збільшений строк позовної давності не може бути застосований до наявних між сторонами правовідносин, оскільки відсутня письмова згода позичальника на збільшення позовної давності, відповідно до положення частини першої статті 259 ЦК України.

А тому посилання представника позивача на те що відповідно до п.1.1.7.31 строк позовної давності збільшений до 50 років, не може бути взята до уваги.

Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією, висловленою в постанові Верховного Суду від 28 лютого 2018 року (№61-560св17).

За таких обставин, оскільки позивачем заявлено позов після спливу позовної давності, у відповідності до вимог ч.5 ст.267 ЦПК України не наведено перед судом обґрунтованих доводів про поважність причин пропуску трирічного строку на звернення до суду, а також про наявність обставин зупинення, переривання, чи досягнутої домовленості між сторонами про збільшення строку позовної давності, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову за спливом позовної давності. Відмовляючи у задоволенні позову, у відповідності до ст.141 ЦПК України, у суду відсутні підстави для покладення на відповідача судових витрат.

Керуючись ст. 257, 259, 267, 634, 638 ЦК України, ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

відмовити в задволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 13 серпня 2010 року в розмірі 49 071,61 гривень.

Дата складання рішення суду 01.11.2018.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (імя) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, .

Відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1

Суддя: Жовнір Г.Б.