Постанова

Іменем України

03 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 712/3749/17-ц

провадження № 61-28184св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Штелик С. П. (суддя-доповідач), Лесько А. О., Мартєва С. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 - на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 липня 2017 року у складі судді Романенко В. А. та рішення апеляційного суду Черкаської області від 21 серпня 2017 року у складі суддів: Храпка В. Д., Бондаренка С. І., Новікова О. М.,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 березня 1997 року між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого вони мають сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається на першому курсі денної форми навчання в Хмельницькій державній прикордонній академії України. Зазначала, що зі своїх доходів не може повністю забезпечити повноцінне навчання сина та його утримання, а відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги сину не надає.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_4 просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь аліменти на утримання сина у розмірі ? частини всіх видів доходів відповідача щомісячно на період навчання сина, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 липня 2017 року в позові відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач є інвалідом ІІ групи, пенсіонером, його заробітна плата та пенсія є незначною. Крім того, в судовому засіданні достеменно встановлено, що відповідач має на утриманні батька ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, який також є інвалідом та потребує допомоги, яку йому надає відповідач ОСОБА_5 Натомість ОСОБА_9 за 2016 рік отримав грошове забезпечення у розмірі 2 818 грн 72 коп. Таким чином, позивачем не надано суду переконливих доказів щодо спроможності відповідача сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який навчається. Повнолітній ОСОБА_9 за захистом своїх прав до суду не звернувся, хоча мав змогу це зробити. Таким чином, позивач ОСОБА_4 є неналежним позивачем, а тому відсутні підстави стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина, який навчається.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 21 серпня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що позивач не надала до суду будь-яких доказів про те, що вона несе витрати в зв'язку із навчанням сина. Син знаходиться на повному державному утриманні. Проживання сина поза межами учбового закладу є його особистим волевиявленням. Таким чином, на даний час син не потребує матеріальної допомоги.

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 - просить скасувати рішення судів та задовольнити позов, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Підстави касаційного оскарження обґрунтовано тим, що нею були надані суди докази скрутного матеріального становища та потреби сина в утриманні. Суди відмовили у позові безпідставно, оскільки потреби курсанта не обмежуються наявністю військово-навчального майна, літератури, харчування та одягу.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

21 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Суди установили, що ОСОБА_9 є повнолітнім сином сторін та проходить навчання в Національній академії державної прикордонної служби України, перебуває на державному утриманні у навчальному закладі з дня призначення на посаду курсанта із 08 серпня 2015 року з терміном навчання 4 роки.

Грошове забезпечення курсанта 2 курсу ОСОБА_9 складає 2 818 грн на 2016 рік і в середньому 243 грн 83 коп. щомісячно.

Відповідач є інвалідом ІІ групи і одержує пенсію у розмірі 1 312 грн, також його середньомісячна зарплата на час розгляду справи складала 3 487 грн.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів.

Статтею 199 СК України встановлено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Встановивши, що ОСОБА_9 перебуває на повному державному утриманні, необхідність найму житла поза межами навчального закладу та понесення витрат на інші потреби сина в навчанні позивач не довела, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові про стягнення витрат на навчання повнолітнього сина.

Доводи касаційної скарги є необґрунтованими та законність рішення апеляційного суду не впливають.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 21 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. П. Штелик

А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв