Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2018 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н. В. , при секретарі Мащенко Д.О., представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача аліменти на його користь в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця довічно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що він є батьком відповідача. Він є пенсіонером, пенсію отримує в розмірі 1452,00 гривні щомісячно, є непрацездатною особою похилого віку та на даний час залишився без засобів до існування і потребує матеріальної допомоги. Зазначив, що з відповідача на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно.

Позивач надав заяву про можливість слухання справи за його відсутності, в якому позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, оскільки батько є пенсіонером, а діти зобов'язані утримувати батьків.

Третя особа ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення позовних заперечувала та надала письмовий відзив, відповідно до якого зазначила, що відповідач по справі є батьком їх спільної дитини, який добровільно аліменти не сплачує та рішенням суду з відповідача були стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини, починаючи з 08.04.2010 року і до досягнення нею повноліття. Крім того, рішенням суду з відповідача було стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_4, як непрацездатної дружини, в розмірі 1/7 частини, до досягнення дитиною 3-х років. Відповідач по теперішній час перебуває за межами України в Російській Федерації, не працює, постійного заробітку не має, у зв'язку із тим, що аліменти він не сплачував, виникла заборгованість, тому постановами державних виконавців було встановлено тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, вогнепальною мисливською, пневматичною та зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, тимчасове обмеження боржника у праві полювання. На підставі рішення суду з відповідача на користь ОСОБА_4 стягнуто неустойку (пеню) за прострочку сплати аліментів. Зазначила, що позивач матеріально забезпечений, на праві власності має нерухоме майно, яке складається з трьох житлових будинків, двох автомобілів, а тому має можливість їх утримувати, є військовослужбовцем та отримує пенсію по вислузі років та має пільги по сплаті комунальних послуг, а тому дана позовна заява подана з метою зменшення розміру виплати аліментів на утримання з їх відповідачем спільної дитини.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно свідоцтва про народження вбачається, що позивач є батьком відповідача ОСОБА_3.

Позивач є пенсіонером, отримує пенсію за віком, інших джерел доходів не має. Згідно довідки Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду м. Маріуполя Донецької області від 30.03.2018, розмір пенсії позивача з жовтня 2017 року становить 1452,00 грн.

З посвідчення №27788 вбачається, що позивач є пенсіонером, пенсія призначена за вислугою років з 14.12.2000 року.

З повідомлення Кальміуського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, вбачається, що виконавчий документ про стягнення з позивача аліментів станом на 03.10.2018 року на виконанні не перебуває та не надходив.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов'язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов'язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

В силу ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред"явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Судом встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочним рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 травня 2010 року з відповідача на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 08 квітня 2010 року і до повноліття дитини.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 травня 2016 року з відповідача на користь ОСОБА_4 стягнуто неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 3882,22 грн.

Постановами державного виконавця від 14.05.2018 року стосовно відповідача встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, вогнепальною мисливською, пневматичною та зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, тимчасове обмеження боржника у праві полювання.

З розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, наданого 06.07.2018 року Жовтневим відділом державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, вбачається, що борг станом на 01.07.2018 р. складає 49534,60 гривень. Сторони в судовому засіданні стверджували, що борг склав 25000 гривень.

Згідно з інформацією, наданою 14.09.2018 року Регіональним сервісним центром в Донецькій області, позивач по справі ОСОБА_2 є власником мопеда Honda Dio, транспортного засобу Honda Vigor, Mitsubishi L400.

З інформації, наданою Головним управлінням пенсійного фонду України в Донецькій області, вбачається, що позивач по справі з січня 2002 року по лютий 2012 року отримував заробітну плату.

З довідки про доходи пенсіонера ОСОБА_2 від 13.09.2018 року, виданою Головним управлінням пенсійного фонду України в Донецькій області, вбачається, що розмір пенсії з травня 2018 року по серпень 2018 року складає 3166,36 гривень щомісячно.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Пункт 21Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" містить роз'яснення, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них.

Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Свідченням такої потреби є отримання матір'ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо.

При визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей.

При вирішення спору слід врахувати роз'яснення, викладені в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 березня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно з ч.2 ст.205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», встановлено те, що в 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2018 року становить 1700 гривень, а для осіб, які втратили працездатність становить 1373 гривні.

Так, з точки зору закону необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків.

До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги.

Свідченням потреби батьків у матеріальній допомозі є отримання матір'ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум.

При цьому слід враховувати, що держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо.

Як встановлено вище, позивач отримує пенсію в розмірі, що перевищує прожитковий мінімум для непрацездатних осіб у розмірі 3166,26 гривень, а також є власником транспортних засобів.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач отримує доходи, які є вищими за прожитковий мінімум, крім того, крім того, матеріально забезпечений, у зв'язку з чим суд вважає, що вимоги ОСОБА_2 є такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі викладеного та керуючись: ст.ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259, 263 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення буде виготовлений 29 листопада 2018 року.

Суддя: Н. В. Литвиненко