Справа № 137/1272/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" жовтня 2018 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Желіховського В.М.

секретаря судового засідання Голота О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в смт. Літин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3, який являвся батьком позивачу та відповідачу у справі. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований по АДРЕСА_1. Позивач зазначає, що вона із відповідачем є спадкоємцями та звернулися для оформлення спадщини до нотаріуса, однак в нотаріальному порядку оформити спадщину на житловий будинок не можуть, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Тому ОСОБА_1 змушена звернутися до суду з вказаним позовом і просить визнати за нею право власності ? частину житлового будинку в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3.

09.10.2018 р. Літинським районним судом Вінницької області прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 відповідно до якої остання також просить визнати за нею право власності ? частину житлового будинку в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовну заяву підтримує повністю та визнає зустрічну позовну заяву ОСОБА_2

Відповідач за первісним та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовну заяву підтримує повністю та визнає зустрічну позовну заяву ОСОБА_1

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.

Із копії свідоцтва про смерть (а.с. 5) судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 Копією свідоцтва про народження позивача (а.с.6) встановлюється факт, що покійний ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4. Із копії свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.7) встановлено, що позивачка після одруження змінила прізвище з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2». Із копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.8) встановлено, що 14.07.2017 р. здійснено реєстрацію спадкової справи, спадкодавець ОСОБА_3 Із копії технічного паспорту на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 (а.с.9-13) судом встановлено, що стоїть відмітка про відсутність правовстановлюючих документів. Із довідки Дяковецької сільської ради за № 70 від 22.01.2018 р. (а.с.14) встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 на день смерті проживав та був зареєстрований, являвся головою домогосподарства за адресою АДРЕСА_1. Із довідки Дяковецької сільської ради за № 69 від 22.01.2018 р. (а.с.15) встановлено, що за померлим ОСОБА_3 рахується земельна ділянка орієнтовною площею 0,60 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1, в тому числі 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлвоого будинку та господарських споруд; 0,35 га для ведення особистого селянського господарства. Рішенням виконавчого комітету Дяковецької сільської ради Літинського району Вінницької області за № 50 від 17.12.1993 року (а.с. 16), ОСОБА_3 в приватну власність передано земельну ділянку площею 0,60 га. Із копії листа з Літинської державної нотаріальної контори за № 80/02-14 від 18.01.2018 року (а.с. 17) судом встановлено, що ОСОБА_2, та ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно після смерті покійного ОСОБА_3 Копією свідоцтва про народження встановлюється факт, що покійний ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_2.

Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів").

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Пунктом 23 Постанови пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в зв'язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в нотаріальному порядку позивач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом не можуть оформити спадщину, тому первісний позов та зустрічний позов необхідно задовольнити та визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по ? частині житлового будинку з погосподарськими спорудами, який розташований по АДРЕСА_1, оскільки судом встановлено, що вони є спадкоємцями за законом і мають право на оформлення спадщини.

На підставі ст.ст. 1218, 1225, 1261, 1268, 1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 48, 76, 81, 259, 263-268 ЦПК України, Постановою пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", суд, -

ВИРІШИВ:

Первісний позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на ? частину житлового будинку, загальною площею 57,0 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м. літ. «А», ганку, літньої кухні-сараю «Б», погребу з шиєю «В, ш/п», огорожі № 1, воріт № 2, хвіртки № 3, криниці № 4, які розташовані за адресою по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на ? частину житлового будинку, загальною площею 57,0 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м. літ. «А», ганку, літньої кухні-сараю «Б», погребу з шиєю «В, ш/п», огорожі № 1, воріт № 2, хвіртки № 3, криниці № 4, які розташовані за адресою по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4. Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати протягом 30 днів після проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.