УХВАЛА

23 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 405/6658/17

провадження № 61-42300ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 10 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Управління державної міграційної служби в Кіровоградській області про захист прав споживача,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулись з позовом до Управління державної міграційної служби в Кіровоградській області про захист прав споживача.

Позов мотивовано тим, що 12 вересня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області для термінового отримання чотирьох паспортів громадянина України для виїзду за кордон, призначених для позивачів та їхніх двох малолітніх дітей.

В позовній заяві зазначено, що адміністративна послуга щодо оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон не пізніше 7 робочих днів отримана після спливу 16 робочих днів, що свідчить про неотримання позивачами послуги за прискореною процедурою.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 квітня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області про захист прав споживача відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 10 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 квітня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області про захист прав споживачів відмовлено.

09 серпня 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) до Верховного Суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 направлено касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 10 липня 2018 року, в якій просять скасувати оскаржуване судове рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо повернення неправомірно утриманих коштів, стягнення моральної шкоди та неустойки та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 8 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про строкові платежі і видачі ціна позову визначається сукупністю всіх платежів або видач, але не більше ніж за три роки.

В пункті 10 частини першої статті 176 ЦПК України вказано, що у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог ціна позову визначається загальною сумою всіх вимог.

Відповідно до частини 9 статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року становив 1762,00 грн.

Предметом позову у даній справі є майнові вимоги про повернення переплаченої суми за невиконану адміністративну послугу в розмірі 1012 грн, сплату пені в сумі 5221,92 грн та немайнова вимога про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1012 грн.

Отже, з огляду на майнові вимоги позивачів зазначена справа є малозначною відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи зміст немайнової вимоги позивачів дана справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подано касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 та пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 10 липня 2018 року.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько