КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________________________
Справа №756/7068/16-ц
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/975/2018
УХВАЛА

26 жовтня2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

розглянувши у спрощеному порядку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 6 липня 2018 року (суддя Тітов М.Ю.) у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача,

встановила:

у травні 2016р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 29 листопада 2013р. у розмірі 27 754грн 02коп. та судових витрат.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору без номеру від 29 листопада 2013р. відповідач отримав кредит у розмірі 14 000грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач посилався на те, що підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Позивач вважав, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом № СП-2010-256 від 6 березня 2010р. та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Позивач стверджував, що свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, проте відповідач своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, відповідно до умов договору не надавав, зобов'язання за договором не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 27 754грн 02коп., яка складається із заборгованості: за кредитом у розмірі 13 019грн 93коп., за процентами за користування кредитом у розмірі 12 036грн 28коп., за пенею та комісією у сумі 900грн, а також штрафів у розмірі 500грн (фіксована частина) та 1 297грн 81коп. (процентна складова).

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 6 липня 2018 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задоволено, стягнуто з

- 2 -

ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 27 754грн 02коп. та судові витрати в розмірі 1 378грн. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги банку, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог, оскільки позичальник у анкеті-заяві висловив згоду про укладення договору та зазначив, що він ознайомлений та згоден з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, а також надав згоду, що ця заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду в частині стягнення з нього заборгованості скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову банку у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач серед іншого посилається на те, що він не підписував Умови та Правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою, а підпис в анкеті-заяві не свідчить про його згоду на ці умови, тому вважає, що договір з банком укладений не був..

Ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 15 серпня 2018 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем не подано.

3 жовтня 2018 року справа передана до Київського апеляційного суду.

Ухвалою колегії суддів Київського апеляційного суду від 9 жовтня 2018 року справа призначена до судового розгляду без повідомлення учасників справи.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В ухвалі колегії суддів Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року (справа № 754/13763/15-ц) зазначено, що колегія суддів вважає, що у разі, якщо Умови та Правила надання банком кредиту, зокрема й умова про збільшення строку позовної давності, не містять підпису позичальника та при цьому банк не надає судам належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови та Правила містили ту чи іншу спірну умову, зокрема і щодо збільшеного строку позовної давності, у момент підписання заяви позичальника, або в подальшому не змінювались, то такі Умови та Правила надання банком кредиту не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору банку з цим позичальником.

Тобто, при розгляді справ з аналогічними фактичними обставинами банки, на підтвердження тих чи інших умов кредитування, повинні надавати судам підписані позичальником Умови та Правила надання банком кредиту або докази, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, наприклад, підписану заяву позичальника, яка містить посилання на конкретну редакцію таких Умов, відповідно, із

наданням суду цієї редакції Умов або докази на підтвердження того, яка саме редакція Умов була чинною на дату підписання заяви позичальником, тощо.

Надані Умови та Правила надання банком кредиту, без підтвердження того, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, не повинні оцінюватися судами, як належний доказ у справах з аналогічними фактичними обставинами.

Враховуючи, що наведений вище правовий висновок колегії суддів Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду суперечить правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 24 вересня 2014 року у справі № 6-144цс14, колегія суддів Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного

- 3 -

суду передала справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки вважає за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше ухваленому судовому рішенні Верховного Суду України, а також вважає, що є необхідність у формуванні єдиної правозастосовчої практики розгляду судами аналогічних спорів.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 263 ЦПК України, застосування єдиної правозастосовної практики, колегія суддів вважає за необхідне зупинити апеляційне провадження у даній справі до закінчення перегляду в касаційному порядку справи № 754/13763/15-ц.

Керуючись п. 10 ч. 1 ст. 252, п. 14 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

зупинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 6 липня 2018 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача до закінчення перегляду в касаційному порядку справи № 754/13763/15-ц.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк