У Х В А Л А

11 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 728/2783/16-ц

провадження № 61-20729св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі - приватне акціонерне товариство «Чернігівське обласне підприємство Автобусних станцій 17499»,

треті особи: Чернігівська обласна державна адміністрація, фізична особа-підприємець ОСОБА_5, фізична особа-підприємець ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 13 березня 2017 року у складі судді Приліпка В. М. та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 12 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Шитченко Н. В., Бобрової І. О., Вінгаль В. М.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з приватного акціонерного товариства «Чернігівське обласне підприємство Автобусних станцій 17499» (далі - ПАТ «Чернігівське обласне підприємство автобусних станцій 17499») майнову шкоду у розмірі 108,82 грн та відшкодувати спричинену йому моральну шкоду, яку оцінив у 5 000,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він є особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання та має право на пільги, передбачені Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», серед яких є і право на пільговий проїзд усіма видами міського та громадського транспорту.

22 листопада 2016 року близько 18 год. він звернувся в касу автостанції міста Бахмач з метою придбання пільгового квитка на рейс № 1581 к за маршрутом Батурин-Бахмач-Чернігів на отримання послуги перевезення його, як пасажира, до міста Чернігів.

Проте касир відмовила йому у продажу такого квитка з посиланням на розпорядження приватного акціонерного товариства «Чернігівське обласне підприємство Автобусних станцій 17499», згідно з яким ця пільгова категорія пасажирів не обслуговується.

У зв'язку з цим він змушений був придбати квиток відповідно до тарифу вартістю 50,05 грн.

Аналогічні відмови на свої звернення щодо продажу пільгового квитка в касі автостанції міста Бахмач він отримав 05 грудня 2016 року, 08 грудня 2016 року та 13 грудня 2016 року.

Унаслідок порушення відповідачем його законних прав споживача він поніс майнові збитки, оскільки змушений був придбати квитки за повну вартість, а також зазнав моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях із-за протиправної поведінки щодо нього.

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 13 березня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із недоведеності позивачем порушення його прав як споживача та завдання йому саме відповідачем майнових і моральних збитків, оскільки ПАТ «Чернігівське обласне підприємство автобусних станцій 17499» є повіреною особою перевізника, на яку договором покладено обов'язок лише продажу квитків на конкретний маршрут. Загальна кількість квитків, ціна, умови пільгового продажу визначаються самим перевізником і підприємство автобусних станцій змінити їх не вправі.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 12 квітня 2017 року рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 13 березня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції та залишив рішення суду без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У травні 2017 року ОСОБА_8 подав касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків про відсутність підстав для задоволення позову.

Зокрема, суди не звернули увагу на порушення відповідачем Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

У червні 2017 року ПАТ «Чернігівське обласне підприємство автобусних станцій 17499» подало заперечення на касаційну скаргу, в яких просить залишити без змін оскаржувані судові рішення як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п'яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Чернігівське обласне підприємство Автобусних станцій 17499», треті особи: Чернігівська обласна державна адміністрація, фізична особа-підприємець ОСОБА_5, фізична особа-підприємець ОСОБА_6, про захист прав призначити до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н.О. Антоненко

В.І. Крат