АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7172/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Остапчук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І., Чобіток А.О.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, третя особа: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 червня 2018 року,

встановив:

у березні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №18282, вчинений 07 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. про стягнення з неї на користь ПАТ «Альфа банк» заборгованості за кредитним договором від 03 травня 2007 року в розмірі 262 247,53 дол. США та 225 370 грн. 31 коп.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07 червня 2018 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до п 8 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII Апеляційний суд м. Києва діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Київського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалась на те, що 03 травня 2007 року між нею та ПАТ «Альфа банк» було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого їй було надано кредит в розмірі 167 500 дол. США зі сплатою 12,25% річних строком до 03 квітня 2022 року.

В забезпечення виконання умов договору того ж дня між сторонами було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

У лютому 2017 року ОСОБА_3 дізналась про вчинення 07 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. виконавчого напису про стягнення з неї на користь ПАТ «Альфа банк» заборгованості за період з 03 листопада 2013 року по 03 серпня 2016 року в розмірі 262 247,53 дол. США та 225 370 грн. 31 коп.

Позивач зазначала, що виконавчий напис не відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки його було вчинено зі спливом трирічного строку після виникнення права вимоги у банку, а також зазначала, що стягнута заборгованість не є безспірною.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07 червня 2018 року в задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом було дотримано вимог Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого у Міністерствіюстиції України22 лютого 2012 року за № 282/20595 та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, а тому підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню, відсутні. Однак, з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може, оскільки він не відповідає встановленим у справі обставинам.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 03 травня 2007 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Альфа банк» було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого їй було надано кредит в розмірі 167 500 дол. США зі сплатою 12,25% річних строком до 03 квітня 2022 року.

07 жовтня 2016 року приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа банк» заборгованість за вказаним кредитним договором за період з 03 листопада 2013 року по 03 серпня 2016 року в розмірі в розмірі 262 247,53 дол. США та 225 370 грн. 31 коп.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції Українивід 22 лютого 2012 року № 296/5,передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Як вбачається з матеріалів справи та вказано позивачем при зверненні до суду з позовом, з серпня 2015 року у провадженні Дарницького районного суду м.Києва перебував спір між ПАТ «Альфа банк» та ОСОБА_3 з приводу виконання умов кредитного договору від 03 травня 2007 року за позовом банку до боржника про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення наявної заборгованості.

При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 4 березня 2015 року в справі № 6-27цс15, від 11 березня 2015 року в справі № 6-141цс14).

Разом з тим, судом першої інстанції не було взято до уваги той факт, що станом на день вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису у суді перебував спір про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості боржника та в тому числі з приводу розміру наявної заборгованості.

Так, матеріали справи свідчать про те, що у серпні 2015 року ПАТ «Альфа банк» звернувся до суду з позовом (справа №753/23766/15-ц) про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості, яка утворилась станом на 03 травня 2015 року та складає 13 367 064 грн. 42 коп.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києві від 14 березня 2016 року у задоволенні позову було відмолено. Вказане рішення було оскаржене ПАТ «Альфа банк» в апеляційному порядку та постановою Апеляційного суду м.Києва від 17 травня 2018 року скасоване з ухваленням по справі нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог. Вказаним рішенням було встановлено розмір наявної у ОСОБА_3 перед ПАТ «Альфа банк» заборгованості - 4 848 562 грн. 43 коп.

Вказані обставини судом першої інстанції належним чином досліджені не були, що призвело до помилкового висновку про безспірність заборгованості, яка спростовується тим фактом, що на час вчинення виконавчого напису нотаріусом 07 жовтня 2016 року в суді розглядався по суті спір щодо розміру цієї заборгованості.

Частиною 1 ст. 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасування з прийняттям по справі нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 червня 2018 року скасувати та прийняти по справі нове судове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, третя особа: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ЧуловськогоВолодимира Анатолійовича №18282 від 07 жовтня 2016 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді