АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/7011/2018 Головуючий в 1-й інстанції - Українець В.В.
760/4353/18 Доповідач Чобіток А.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 вересня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії судді :

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В, ЯщукТ.І.

при секретарях - Казанник М.М., Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 22 червня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ,-

у с т а н о в и в:

Упровадженні Солом»янського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ.

У червні 2018 року представник ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 чинити перешкоди ОСОБА_2 у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Ухвалою Солом»янського районного суду міста Києва від 22 червня 2018 року в задоволенні вказаної заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через порушення судом норм процесуального права та постановити нову про забезпечення позову ОСОБА_2 у вказаний спосіб. Зазначає, що оскільки ОСОБА_3 вже звернулася з позовом про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 та замінила замки на вхідних дверях цієї квартири, в якій вони проживали однією сім»єю, то є всі підстави вважати, що ОСОБА_3 може вчиняти такі ж дії щодо квартири АДРЕСА_1, де ОСОБА_2 змушений проживати та проводити ремонті роботи.

Перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали нормам процесуального права,заслухавши представників сторін, Апеляційний суд міста Києва, який діє відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ч. 4 ст. 147 та п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» приходить до наступного.

Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду ( ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України).

Відповідно до Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно із нормами цивільного процесуального права , предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої суд має ухвалити рішення. Вказана дефініція дає правильне розуміння того, що позивач, звертаючись до суду, має матеріально-правову заінтересованість захистити своє право.

Установлено, що предметом як первісного, так і зустрічного позову є поділ майна подружжя.

Так, ОСОБА_2 серед іншого просить визнати спільною сумісною власністю подружжя зокрема і квартиру АДРЕСА_1, визнавши за кожним із подружжя право власності на неї по ? частині.

Заяву про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 чинити йому перешкоди проживати ( володіти, користуватися) квартирою АДРЕСА_1, ОСОБА_2 мотивував тим, що ОСОБА_3 звернулася з позовом про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 та замінила замки на вхідних дверях цієї квартири, в якій вони проживали однією сім'єю, а тому є всі підстави вважати, що ОСОБА_3 може вчиняти такі ж дії щодо квартири АДРЕСА_1

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_2 у вказаний ним спосіб, суд першої інстанції виходив з того, що не вжиття такого виду забезпечення позову не утруднить та не зробить неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду відповідним нормам процесуального права, зокрема ст.ст. 149, 150 ЦПК України, а також роз'ясненням , викладеним у Постанові № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Аргументи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, оскільки обраний позивачем спосіб забезпечення позову по суті є матеріально-правовою вимогою та не відповідає заявленим вимогам у даній справі, якими є поділ майна подружжя.

При цьому обставини, якими позивач обґрунтовує заяву про забезпечення позову та апеляційну скаргу, носять характер припущення.

Керуючись ст.ст. 268, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України,суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 22 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий : Судді: