Справа № 209/1810/18
Провадження № 2/209/1062/18
13 вересня 2018 року м. Кам'янське
Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Решетник Т.О.,
за участю секретаря Шаповал А.В.,
розглянувши в залі Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Третя особа - Відділ реєстрації фізичних осіб Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради, про захист права власності та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
В червні 2018 року позивач звернулася до суду з уточненим позовом до ОСОБА_2 про захист права власності та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що на праві власності їй, ОСОБА_1, належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору дарування квартири, укладеного 19 грудня 2003 між ОСОБА_3 та нею у Першій Дніпродзержинській державній нотаріальній конторі та зареєстровано в реєстрі за №1-3923. В ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» право власності зареєстроване на її ім'я 18 лютого 2004 року за реєстраційним номером: 4007653. Складається квартира із двох ізольованих кімнат, житловою площею 30,3 кв. м., загальною площею 52.8 кв. м та входить до ЖБК № 51 м. Кам'янське. Після набуття права власності на квартиру, вона була зареєстрована в ній 20 січня 2004 року, зазначена квартира є її єдиним постійним місцем проживання. В якості членів сім'ї, в квартирі також були зареєстровані її донька, яка є відповідачкою по справі, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та її онук - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, коли після розірвання шлюбу з чоловіком ОСОБА_5, з яким вона проживала у м. Одесі, донька з дитиною переїхала до м. Дніпродзержинська. З моменту вселення та реєстрації в квартирі і до теперішнього часу, донька у належній їй квартирі не проживає постійно, а лише тимчасово. Відповідач не працює, зловживає спиртними напоями, деградує як особистість, займається бродяжництвом. Після переїзду до м. Дніпродзержинська (нині м. Кам'янське) відповідачка одразу залишила сина на її вихованні та утриманні і не цікавиться його долею. Донька з'являлась на декілька днів в квартирі і знову зникала. В останні раз відповідач пішла із дому 19 липня 2014 року, не залишивши жодних особистих речей, і по сьогоднішній день не мешкає з квартирі.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просить: визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 Дніпропетровської області, що є підставою для зняття її з реєстраційного обліку у зазначеній квартирі.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, заявила клопотання про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася без поважних причин, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, відповідно до вимог ст.ст.128-130 ЦПК України, про поважність причин неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутністю не надавала, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталася, а також не скористався правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову.
Представник третьої особи - Відділу реєстрації фізичних осіб Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника (а.с.37).
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.08.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.09.2018 року постановлено провести заочний розгляд справи та вирішити справу на підставі наявних у ній доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1, на праві власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 у Кам'янське, на підставі договору дарування квартири, укладеного 19 грудня 2003 між ОСОБА_3 та нею у Першій Дніпродзержинській державній нотаріальній конторі та зареєстровано в реєстрі за №1-3923, право власності зареєстроване в ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» на її ім'я 18 лютого 2004 року за реєстраційним номером: 4007653(а.с.14, 13).Складається квартира із двох ізольованих кімнат, житловою площею 30,3 кв. м., загальною ліцею 52.8 кв. м„ та входить до ЖБК № 51 м. Кам'янське (а.с.15-16).
З матеріалів справи вбачається, що у квартирі за адресою:АДРЕСА_1 зареєстровані: позивач, донька позивача - відповідач ОСОБА_2, 1979 р.н. та онук позивача - ОСОБА_4, 2002 р.н. що підтверджується довідкою про склад сім'ї ЖБК № 51 від 30.05.2018 року (а.с.17).
В заявленому позові позивач зазначила, що з моменту вселення та реєстрації в квартирі і до теперішнього часу, донька у належній їй квартирі постійно не проживала, вона ніде не працює, зловживає спиртними напоями, займається бродяжництвом. Після переїзду до м. Дніпродзержинська відповідачка одразу залишила сина на вихованні та утриманні позивача, не цікавиться його долею. В останні раз відповідач пішла із дому 19 липня 2014 року, не залишивши жодних особистих речей, і по сьогоднішній день не мешкає з квартирі, інтересу до квартири, як до житлового приміщення, що потрібно їй для проживання, не проявляє.
Факт непроживання відповідача ОСОБА_2 з 2014 року по теперішній час в зазначеній квартирі підтверджується актом про непроживання по ЖБК № 51 від 30.05.2018 року, складеним головою ЖСК № 51 Вінник Л.Ф.(а.с.18).
Згідно наданих суду матеріалів, позивач зверталась до органів поліції з заявою про вжиття заходів пошуку її доньки ОСОБА_2, довідкою Дніпровського ВП Кам'янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області вих. № 38.2/5-11.143 від 14.09.2016 року повідомлено про оголошення ОСОБА_2 в розшук (а.с.21).
Згідно листа Дніпровського ВП Кам'янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області вих. № 46.2/12.6403 від 04.06.2018 року, ОСОБА_2 із заявами та повідомленнями до Дніпровського ВП з приводу перешкод у користуванні житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, не зверталась (а.с.22).
Згідно змісту позову, між позивачем, як власницею житла, та відповідачкою відсутня будь-яка домовленість або встановлені законом підстави щодо користування вказаною квартирою, наявність реєстрації відповідача у квартирі перешкоджає позивачу вільно користуватися і розпоряджатися своєю власністю,
За правилами ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Суд вважає, що відсутність відповідача ОСОБА_2 з 2014 року, у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, є наслідком втрати права користування цим житловим приміщенням, тому перебування відповідача на реєстраційному обліку у належній позивачу квартирі перешкоджає здійсненню нею у повному обсязі гарантованого Конституцією України права власності, яке згідно із ст. 321 ЦК України є непорушним.
Враховуючи зазначені вище обставини та положення закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 4, 13, 76-89, 223, 258-265, 272, 280-283 ЦПК України, суд -
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем може бути подана апеляційна скарга на рішення суду, яка відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст судового рішення складено 18.09.2018 року.
Суддя Т.О. Решетник