ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/194/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді МИЦИК Ю.С.

при секретарі ГОРБЕНКО А.О.

за участі:

скаржника не з'явився

представника скаржника ОСОБА_2

представника заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу представника ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5, заінтересована особа ОСОБА_6 на дії державного виконавця Дарницького районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шпак О.І.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5, звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Дарницького районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шпак О.І. та просив зобов'язати Дарницький районний відділ державної виконавчої служби м. Києва закрити виконавче провадження №52431370 по виконанню виконавчого листа №753/9352/15-к, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 26.08.2016, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 грошових коштів, в зв'язку зі спливом 6 місячного терміну. Скарга обґрунтована тим, що 04.10.2016 року старшим державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №52431370. Скаржник зазначає, що пройшло більш ніж 6 місяців з дня відкриття виконавчого провадження, та протягом якого державний виконавець повинен провести виконавчі дії, тож вказане виконавче провадження підлягає закриттю в зв'язку із закінченням строку, оскільки у власності ОСОБА_5 немає жодного рухомого та нерухомого майна, документи, які підтверджують вказаний факт містяться в матеріалах виконавчого провадження. Крім того, наразі, боржник перебуває на обліку як безробітний в Дарницькій районній філії Київського міського центру зайнятості, що підтверджується відповідною довідкою. З цього виходить, що останній не має офіційного доходу. Представником скаржника було направлено до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва заяву про закриття виконавчого провадження, яка залишилася поза увагою державного виконавця.

Представник скаржника вимоги скарги підтримала та просила її задовольнити з підстав викладених у змісті скарги.

Представник Дарницького районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві категорично заперечувала проти задоволення вказаної скарги, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність. При цьому пояснила, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням вимог закону.

Дослідивши письмові докази, матеріали виконавчого провадження, суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що у провадженні Дарницького районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві на виконанні перебуває виконавче провадження №52431370 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 грошових коштів в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Згідно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження, крім іншого, здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права, обов'язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об'єктивності.

Згідно ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» містить перелік дій, які виконавець має право та зобов'язаний вчиняти.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, державним виконавцем було вчинено необхідні дії, визначені Законом для примусового виконання рішення суду.

07.12.2016 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, копія якої направлена до відповідних органів - для виконання, сторонам виконавчого провадження до відома.

21.07.2017 під час примусового виконання рішення суду державним виконавцем з метою перевірки майнового стану боржника направлено вимоги до банківських установ про наявність відкритих рахунків на ім'я боржника та залишку коштів на них.

25.09.2017 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, копії якої направлені до банківських установ до виконання.

22.02.2018 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Крім того, були направлені запити до Пенсійного фонду України та до Державної фіскальної служби України.

Як вбачається з відповіді Державної установи «Кагарлицька виправна колонія № 115», з 26.10.2016 року по дату надання відповіді (03.01.2018) засуджений ОСОБА_5 був працевлаштований та отримував заробітну плату на карту «Ощадбанк», яка була виготовлена установою 14.11.2016.

Згідно довідки, що видана Державною установою «Кагарлицька виправна колонія № 115», ОСОБА_5 отримав заробітну плату за період з жовтня 2016 по листопад 2017 в розмірі 20595,29 грн.

Також з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що згідно розпоряджень державної виконавчої служби на користь стягувача ОСОБА_6 в межах виконавчого провадження при примусовому виконанні виконавчого документа № 7553/9352/15-к було частково перераховано грошові кошти з рахунку ОСОБА_5, відкритого в АТ Ощадбанк.

Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення.

Однак, суд вважає безпідставними посилання представника скаржника на те, що оскільки боржник перебуває на обліку як безробітний в Дарницькій районній філії Київського міського центру зайнятості, не має офіційного доходу, оскільки в останнього відсутнє будь-яке майно, відтак є підстави для закінчення виконавчого провадження.

При цьому, суд, вважає за необхідне зазначити, що строк, на який посилається у скарзі представник скаржника, є строком, протягом якого, державний виконавець зобов'язаний вжити усіх необхідних заходів для забезпечення виконання рішення суду, та не є строком, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, в розумінні п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону.

Перевіряючи правомірність рішень і дій державного виконавця у виконавчому провадженні №52431370, зокрема, щодо закриття означеного виконавчого провадження на підставі поданої представником боржника заяви, суд приходить до висновку, що державним виконавцем були спрямовані дії для забезпечення повного і своєчасного виконання рішення суду у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

При вирішенні даного спору суд дотримується загальних засад цивільного законодавства, визначених у статті 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності, і враховує, що крім боржника, у виконавчому провадженні є стягувач, права якого також не може порушувати державний виконавець.

Також необхідно враховувати позицію Європейського суду з прав людини, згідно якої право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції (справа Юрій Миколайович Іванов проти України).

З огляду на означене, суд не вбачає підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст.450-451, 353-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу представника ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5, заінтересована особа ОСОБА_6 на дії державного виконавця Дарницького районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шпак О.І. - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду виготовлено 18.09.2018 року.

СУДДЯ: МИЦИК Ю.С.