Справа № 489/4152/18
Номер провадження 2/489/2066/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 року м. Миколаїв,

вул. Космонавтів,81/16 (81/17),

зал судових засідань №11

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретар судового засідання - Супрун Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору міни дійсним та визначення часток в праві спільної сумісної власності,

ВСТАНОВИВ:

25 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до відповідачів, яким просила визнати договір міни квартир зареєстрований 14.11.1995 року на Миколаївській універсальній товарно-сировинній біржі за № 82, а також визначити частки у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 у розмірі ? частини за кожним із співвласників.

Свої вимоги мотивував тим, що:

-14.11.1995 році між матір'ю позивача - ОСОБА_6 та відповідачами було укладено договір міни нерухомого майна, а саме квартир, який був оформлений на Миколаївській Універсальній Товарно-Сировинній біржі;

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6, після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1;

-після смерті матері позивач в установленому законом порядку звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлюючий документ - договір міни не посвідчений нотаріально;

-сторони ніяких претензій не пред'являють, проте відповідачі від нотаріального посвідчення договору міни ухиляються.

17 липня 2018 року Ухвалою суду було прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно заяви, представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Третя особа в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Своїм правом на подання відзиву не скористалися.

Дослідивши надані докази, встановивши фактичні обставини, суд виходить з такого.

Квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_3, ОСОБА_2 яка діяла від свого іменні та від іменні своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 12.10.1995 року, зареєстрованого в Миколаївському обласному бюро технічної інвентаризації, в реєстрі № 17951 від 17.10.1995 року.

Квартира АДРЕСА_5, належала ОСОБА_6, ОСОБА_1 на підставі Договору міни квартири від 17.03.1995 року, зареєстрованого в Миколаївському обласному бюро технічно інвентаризації, зареєстрований в реєстрі № 18963 від 17.03.1995 року.

14.11.1995 року на Миколаївській універсальній товарно-сировинній біржі за № 82 був зареєстрований Договір міни, відповідно до якого ОСОБА_6, ОСОБА_1 передали квартиру АДРЕСА_5 у власність ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, а відповідачі передали квартиру АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_6, ОСОБА_1.

Право власності на квартиру АДРЕСА_2 було зареєстровано в Миколаївському міському бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_6, ОСОБА_1за реєстровим № 17951 від 14.11.1995 р.

Претензій сторони один до одного не мали, всі умови договору міни дотримані. Проте на даний час нотаріальне посвідчення договору неможливе.

Відповідно до ст.ст.57,58 Конституції України, ст.5 ЦК України до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до положень п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності з 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.

Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у 14.11.1995 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Відповідно до ст. 242 ЦК УРСР за договором міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає зі змісту сторін.

Згідно ст. 225 ЦК УРСР право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.

Згідно із ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).

Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов'язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми.

Частиною 2 ст.47 ЦК УРСР передбачено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною.

При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обов'язки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору міни житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним.

Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що мати позивача та позивач придбала квартиру на біржі, однак через необізнаність сторін договір міни нерухомого майна не був нотаріально посвідчений, а лише зареєстрований на біржі. Позивач вказує, що після укладання договору відповідачі звільнили квартиру від особистих речей та майна, передали позивачу ключі від неї, водночас позивач почала користуватися спірною квартирою та продовжує нею користуватись по теперішній час.

Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин.

Відразу після укладання договору міни між сторонами позивачем було зареєстровано право власності в Миколаївському МБТІ, який на час виникнення спірних правовідносин мав повноваження реєстраційного органу.

Разом з тим, позивач на теперішній час не має можливості зареєструвати своє право власності на спірну квартиру на підставі договору міни, укладеного з відповідачами, через те, що на час укладання договір не був нотаріально посвідчений, а відповідно його форма не відповідала формі, передбаченій діючим законодавством.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Суд оцінює докази відповідно до вимог ст.ст. 76-81, 263,264 ЦПК за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що права позивача порушено, іншим шляхом поновити їх неможливо, отже заявлені вимоги щодо визнання договору міни майна є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим зі змісту заявлених вимог вбачається, що позивач просить суд визначити частки у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_2 за кожним із них по 1/ 2 частці, з огляду на таке.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6, після її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті ОСОБА_6 позивач звернулася до Другої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявою про прийняття спадщини після її смерті.

Проте відповідно до Постанови нотаріуса від 04.06.2018 р. позивачу було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки договір міни майна не був нотаріально посвідчений, а також не визначено частки співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру, через що неможливо визначити склад спадкової маси (частку у праві власності на квартиру) після смерті ОСОБА_6

Відповідно до ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

У відповідності до ст. 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно.

Згідно ст. 370 ЦК України у випадку виділення частки в праві спільної сумісної власності вважається, що частки кожного із співвласників в праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлене за домовленістю співвласників або законом, або рішенням суду.

Таким чином судом встановлено, що співвласники в рівних частках користувалися, володіли спільним майном, суд вважає необхідним визначити, що їх частки є рівними і складають по 1/2 частині - частка кожного.

Керуючись ст.ст. ст. 4, 19, 141-142, 200, 263-265, 280-284 ЦПК України суд

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору міни майна дійсним та визначення часток в праві спільної сумісної власності - задовольнити.

Визнати Договір міни нерухомого майна, укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з однієї сторони, та ОСОБА_6, ОСОБА_1, - з іншої сторони, зареєстрований 14.11.1995 р. на Миколаївській універсальній товарно-сировинній біржі за № 82- дійсним.

Визначити, що частки ОСОБА_6 та ОСОБА_1, в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 є рівними і складають по 1/2 частині (частка кожного).

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікацій номер НОМЕР_1,номер та серія паспорта НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_3;

Відповідач - ОСОБА_2, місце реєстрації: АДРЕСА_4;

Відповідач - ОСОБА_3, місце реєстрації: АДРЕСА_4;

Відповідач - ОСОБА_4, місце реєстрації: АДРЕСА_4;

Відповідач - ОСОБА_5, місце реєстрації: АДРЕСА_4;

Третя особа - Миколаївська універсальна товарно-сировинна біржа, місце знаходження: м. Миколаїв, вул. Артилерійська, 18/5, оф.3.9.

Повний текст рішення складено 24.09.2018.

Суддя Н.С. Тихонова