Постанова

Іменем України

22 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 755/10628/16-ц

провадження № 61-29745св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю.В. (суддя-доповідач), ГулькаБ. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: Департамент освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Управління освіти Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: директор Українського коледжу імені В. О. Сухомлинського міста Києва (спеціалізована шкода № 272) Кушнір Євген Семенович, Український коледж імені В. О. Сухомлинського міста Києва,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду міста Києва від 06 червня 2017 року у складі колегії суддів: Антоненко Н. О., Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Управління освіти Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: директор Українського коледжу імені В. О. Сухомлинського міста Києва (спеціалізована школа № 272) Кушнір Є. С., Український коледж імені В. О. Сухомлинського міста Києва, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовна заява мотивована тим, що з 26 травня 1988 року вона перебуває у трудових відносинах з Українським коледжем імені В.О. Сухомлинського міста Києва.

22 січня 2004 року між Українським коледжем імені В. О. Сухомлинського міста Києва (спеціалізована школа № 272) та ОСОБА_4 укладено контракт (трудовий договір), за умовами якого її призначено на посаду директора Українського коледжу імені В. О. Сухомлинського міста Києва на строк з 01 лютого 2004 року по 01 липня 2010 року.

Відповідно до наказу начальника Управління освіти виконавчого органу Дніпровської ради (Дніпровська районна у м. Києві державна адміністрація) від 22 червня 2010 року № 1064-к ОСОБА_4 продовжено термін контракту з 02 липня 2010 року по 30 червня 2015 року.

01 липня 2015 року між ОСОБА_4 та Департаментом освіти і науки молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) укладено контракт, відповідно до якого ОСОБА_4 призначена на посаду керівника закладу Українського коледжу імені В. О. Сухомлинського міста Києва (спеціалізована школа № 272) з 01 липня 2015 року по 30 червня 2016 року.

Відповідно до наказу директора Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 22 червня 2016 року № 350-К ОСОБА_4 30 червня 2016 року звільнено з посади директора Українського коледжу імені В. О. Сухомлинського міста Києва (спеціалізована школа № 272) у зв'язку із закінченням строку дії трудового договору (контракту).

Згідно із наказом начальника Управління освіти Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 29 червня 2016 року № 994-к директора Українського коледжу імені В. О. Сухомлинського міста Києва (спеціалізована школа 272) ОСОБА_4 звільнено з роботи 30 червня 2016 року на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України у зв'язку із закінченням строку дії трудового договору (контракту).

Пунктом 4.3. контракту, укладеного між сторонами 01 липня 2015 року, передбачено, що до закінчення строку дії цього контракту сторони мають за угодою сторін не пізніше, як за два місяці визначитись, чи контракт припиняється, чи укладається на новий строк.

ОСОБА_4 повідомляла Департамент освіти і науки, молоді та спорту про свій намір продовжити дію трудового договору та укласти новий контракт на п'ять років. Проте відповідачі, всупереч пункту 4.3. контракту від 01 липня 2015 року у строк менший, ніж два місяці, прийняли рішення не продовжувати із позивачем трудові відносини та звільнили її після закінчення строку дії контракту.

На підставі викладеного, з урахуванням уточнення позовних вимог (а. с. 69, 133-135) позивач просила визнати протиправними та скасувати наказ директора Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 22 червня 2016 року № 350-К та наказ начальника Управління освіти Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 29 червня 2016 року № 994-к; поновити її на посаді директора Українського коледжу імені В. О. Сухомлинського міста Києва (спеціалізована школа № 272) з дати звільнення; визнати контракт, укладений 01 липня 2015 року між ОСОБА_4 та Департаментом освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) продовженим на рівнозначний термін, визначений у контракті; стягнути з Управління освіти Дніпропетровської районної у м. Києві державної адміністрації на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, допустити негайне виконання рішення в частині поновлення її на посаді та виплатити на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28 березня 2017 року у складі судді Гончарука В. П. позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради від 22 червня 2016 року № 350-к «Про звільнення ОСОБА_4».

Визнано протиправним та скасовано наказ Управління освіти Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації № 994-к від 29 червня 2016 року про звільнення ОСОБА_4 із займаної посади.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді директора Українського коледжу імені В. О. Сухомлинського міста Києва (спеціалізована школа № 272) з 30 червня 2016 року.

Стягнуто з Управління освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 54 944 грн 16 коп.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що питання щодо припинення дії контракту мало бути вирішено виключно шляхом укладення відповідної угоди між його сторонами у строк не пізніше 30 квітня 2016 року. У матеріалах справи відсутні докази укладення між сторонам такої угоди та відсутні відомості про те, що відповідачі у межах двомісячного строку, передбаченого пунктом 4.3. контракту, прийняли рішення звільнити ОСОБА_4 після закінчення строку дії укладеного із нею контракту. Оскільки сторони не ініціювали припинення цього контракту за два місяці до закінчення строку його дії, то він вважається продовженим на термін, визначений у контракті. На підставі викладеного суд дійшов висновку про порушення трудових прав позивача при її звільненні, у зв'язку із чим визнав незаконними накази щодо звільнення ОСОБА_4 і скасував їх, поновив її на посаді директора Українського коледжу імені В. О. Сухомлинського міста Києва та стягнув з Управління освіти Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 54 944 грн 16 коп. Позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання контракту продовженим на рівнозначний термін, визначений у контракті, суд визнав передчасними, оскільки позивачем не надано доказів того, що після визнання недійсними та скасування оскаржуваних позивачем наказів, відповідачі заперечують факт продовження терміну дії контракту.

Додатковим рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06 квітня 2017 року у складі судді Гончарука В. П. доповнено рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 березня 2017 року, а саме рішення в частині поновлення ОСОБА_4 на роботі на посаді директора Українського коледжу імені В. О. Сухомлинського міста Києва (спеціалізована школа № 272) з 30 червня 2016 року та стягнення середнього заробітку у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання контракту продовженим залишено без задоволення.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 06 червня 2017 року апеляційні скарги Департаменту освіти і науки, молоді і спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), директора Українського коледжу імені В. О. Сухомлинського міста Києва (спеціалізована школа № 272), Управління освіти Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 березня 2017 року та апеляційну скаргу Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 квітня 2017 року задоволено.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 березня 2017 року та додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 квітня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким ОСОБА_4 відмовлено у позові.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що контракт є особливою формою трудового договору, в якому, зокрема, умови розірвання договору можуть установлюватись угодою сторін (частина третя статті 21 КЗпП України). У пункті 4.3. контракту, укладеного 01 липня 2015 року, сторони погодили, що не пізніше як за два місяці до закінчення строку дії контракту вони мають за угодою сторін визначити, чи припиняється контракт, чи укладається на новий термін. Досліджуючи зазначене положення контракту у системному аналізі з його іншими положеннями та нормами трудового законодавства України, суд дійшов висновку, що ні зміст контракту від 01 липня 2015 року, ні положення Правил укладення контрактів з керівниками дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, затверджених наказом Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 24 вересня 2013 року № 925-к, не дають підстав для висновку, що питання припинення контракту як строкового трудового договору вимагає укладення додаткової угоди сторін про це як окремого документа на підтвердження їх спільного волевиявлення.

У червні 2017 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення суду апеляційної інтонації та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що контракт із нею, як керівником загальноосвітнього (дошкільного) навчального закладу - Українського коледжу імені В. О. Сухомлинського міста Києва (спеціалізована школа № 272), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, укладений 01 липня 2015 року на підставі частини 3 статті 21 КЗпП України і наказу Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 24 вересня 2013 року № 925-к «Про порядок призначення та звільнення керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва». Відповідно до пунктів 23, 24 Порядку укладення контрактів з керівниками дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва (далі - Порядок), за три місяці до закінчення строку дії контракту начальник управління освіти районної в місті Києві державної адміністрації вносить на ім'я директора Департаменту освіти і науки, молоді та спорту, пропозиції щодо звільнення керівника навчального закладу у зв'язку із закінченням терміну дії контракту або продовження контракту, або укладення контракту на новий термін. У разі прийняття відповідного рішення сектор кадрового забезпечення Департаменту освіти і науки, молоді та спорту готує лист на ім'я керівника навчального закладу, щодо звільнення його у зв'язку з закінченням терміну дії контракту. Зазначений лист повинен бути надісланий керівникові навчального закладу не пізніше як за два місяці до закінчення строку дії контракту. Пунктом 4.3. контракту сторони погодили, що до закінчення строку дії цього контракту Департамент освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) і ОСОБА_4 мають за угодою сторін не пізніше, як за два місяці визначитися, чи контракт припиняється, чи укладається на новий термін. Оскільки сторони контракту не ініціювали припинення його дії за два місяці до закінчення строку контракту, він вважається продовженим на термін, зазначений у контракті. Вирішуючи спір, апеляційний суд на зазначене вище уваги не звернув, не врахував що питання щодо продовження чи припинення дії контракту у двомісячний строк до закінчення строку його дії сторонами не вирішувалось, а тому дію контракту продовжено і підстави для звільнення позивача відсутні.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 03 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із Дніпровського районного суду м. Києва.

21 серпня 2017 року Департамент освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) подав відзив на касаційну скаргу, у якому зазначав, що однією з підстав припинення трудового договору є закінчення строку його дії, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не поставила вимогу про їх припинення. Припинення строкового трудового договору (контракту) після закінчення його строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Відповідно до наказу Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 24 вересня 2013 року № 925-к Департамент призначає на посаду та звільняє з посади директорів загальноосвітніх навчальних закладів комунальної власності територіальної громади міста Києва, що передані до сфери управління районних в місті Києві державних адміністрацій за поданням голови районної в місті Києві державної адміністрації. Проте зазначений нормативно-правовий акт не містить положень, які б визначали термін підготовки та подання відповідного клопотання до Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Управління освіти Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації 26 лютого 2016 року направило на ім'я директора Департаменту лист № 01/21?44/632, у якому зазначено інформацію про комплектування керівників навчальних закладів та вказано про майбутнє звільнення ОСОБА_4 у зв'язку із закінченням строку дії укладеного із нею контракту. Крім того, Департамент освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у своєму листі від 19 травня 2016 року № 063-4560 попереджав позивача про майбутнє її звільнення з посади директора Українського коледжу імені В. О. Сухомлинського міста Києва (спеціалізована школа № 272). Оскільки звільнення позивача відбулося по закінченню обумовленого умовами контракту строку та у порядку, який не суперечить нормам чинного трудового законодавства України, апеляційний суд при вирішенні спору дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених ОСОБА_4 позовних вимог. На підставі викладеного Департамент освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) просив касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити і рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

29 серпня 2017 року до суду подано відзив на касаційну скаргу, у якому Український коледж імені В. О. Сухомлинського міста Києва (спеціалізована школа № 272) просив відхилити касаційну скаргу ОСОБА_4 та рішення апеляційного суду залишити без змін, оскільки припинення строкового трудового договору (контракту) після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Департамент освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не зобов'язаний попереджати або в іншій формі повідомляти працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України, оскільки чинним трудовим законодавством не передбачено попередження працівника про припинення строкового трудового договору (контракту). Продовження строку дії контракту є правом сторін за умови коли обидві сторони не заперечують проти цього. Оскільки Департамент освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) заперечує проти продовження трудових відносин із позивачем, то підстави для продовження дії строкового трудового договору (контракту) або укладення нового - відсутні.

У вересні 2017 року Управління освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації подало відзив на касаційну скаргу, у якому зазначало, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні. Позивач не заперечувала проти укладення із нею строкового трудового договору, подала до Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) заяву про бажання укласти такий договір на один рік.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 26 травня 1988 року ОСОБА_4 перебувала у трудових відносинах з Українським коледжем імені В. О. Сухомлинського міста Києва (спеціалізована школа № 272).

22 січня 2004 року між Українським коледжем імені В. О. Сухомлинського міста Києва (спеціалізована школа № 272) та ОСОБА_4 укладено контракт (трудовий договір), за умовами якого її призначено на посаду директора коледжу на строк з 01 лютого 2004 року по 01 липня 2010 року.

Відповідно до наказу начальника Управління освіти виконавчого органу Дніпровської ради (Дніпровська районна у м. Києві державна адміністрація) від 22 червня 2010 року № 1064-к ОСОБА_4 продовжено термін контракту з 02 липня 2010 року по 30 червня 2015 року.

Відповідно до заяви ОСОБА_4 від 22 червня 2015 року, адресованої директору Департамент освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), позивач просила перевести її на умови контракту на посаді директора Українського коледжу імені В. О. Сухомлинського міста Києва (спеціалізована школа № 272).

Згідно із наказом начальника Управління освіти Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 01 липня 2015 року № 1085-к директора Українського коледжу імені В. О. Сухомлинського міста Києва (спеціалізована школа № 272) ОСОБА_4 переведено на умови контракту з 01 липня 2015 року до 30 червня 2016 року.

01 липня 2015 року між ОСОБА_4 та Департаментом освіти і науки молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) укладено контракт, відповідно до якого ОСОБА_4 призначена на посаду керівника закладу Українського коледжу імені В. О. Сухомлинського міста Києва (спеціалізована шкода № 272) з 01 липня 2015 року по 30 червня 2016 року.

Відповідно до наказу директора Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 22 червня 2016 року № 350-К ОСОБА_4 з 30 червня 2016 року звільнено з посади директора Українського коледжу імені В. О. Сухомлинського міста Києва (спеціалізована школа № 272) у зв'язку із закінченням строку дії трудового договору (контракту).

Згідно із наказом начальника Управління освіти Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 29 червня 2016 року № 994-к директора Українського коледжу імені В. О. Сухомлинського м. Києва (спеціалізована школа 272) ОСОБА_4 звільнено з роботи 30 червня 2016 року на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України у зв'язку із закінченням строку дії трудового договору (контракту).

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

На контрактну форму трудового договору не поширюється положення статті 9 КЗпП України про те, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно із законодавством України про працю, є недійсними.

Таким чином, виходячи з особливостей зазначеної форми договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, при укладенні контракту закон надав право сторонам встановлювати їхні права, обов'язки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами Кодексу законів про працю України, так і підвищену відповідальність керівника, та додаткові підстави розірвання договору.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Відповідно до пункту 5.1. контракту, укладеного з позивачем, він діє з 01 липня 2015 року по 30 червня 2016 року.

Пунктом 4.3. контракту, укладеного між сторонами 01 липня 2015 року, передбачено, що до закінчення строку дії цього контракту сторони мають за угодою сторін не пізніше, як за два місяці визначитись, чи контракт припиняється, чи укладається на новий строк.

Згідно із пунктом 4.4. контракту цей контракт припиняється: після закінчення строку дії контракту; за згодою сторін; з ініціативи Департаменту до закінчення строку дії контракту у випадках, передбачених законодавством України та цим контрактом; з ініціативи керівника до закінчення строку дії цього контракту у випадках, передбачених законодавством України (стаття 39 КЗпП України); з інших підстав, передбачених законодавством України.

Листом директора Департаменту освіти і науки молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 19 квітня 2016 року № 063-159к директора Українського коледжу імені В. О. Сухомлинського міста Києва (спеціалізована шкода № 272) попереджено про розірвання з нею з 01 липня 2016 року трудових відносин на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України у зв'язку із закінченням строку дії трудового договору (контракту).

Чинним трудовим законодавством України не передбачено обов'язку власника повідомляти працівника про закінчення дії строкового трудового контракту. Крім того, позивачу було достеменно відомо про те, що останнім робочим днем згідно з умовами контракту було 30 червня 2016 року.

Закінчення строку трудового договору (контракту) припиняє трудові відносини тоді, коли вимогу про звільнення заявила одна з сторін трудового договору - працівник чи власник або уповноважений ним орган. При такому волевиявленні однієї зі сторін друга сторона не може перешкодити припиненню трудових відносин.

На підставі викладеного суд апеляційний суд, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, обґрунтовано виходив із того, що закінчення строку дії контракту безпосередньо погоджено його сторонами під час укладення цього трудового договору. Припинення дії строкового трудового договору за умови попереднього укладення угоди сторін як спільного волевиявлення чинним трудовим законодавством України не передбачено. Оскільки власник не висловив своє бажання продовжувати трудові відносини із працівником після закінчення строку дії трудового договору (контракту), то підстави для задоволення позову ОСОБА_4 відсутні.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції прийняте відповідно до вимог норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховую наведе, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу та залишити оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 06 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

Б. І. Гулько

Д. Д.Луспеник