КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи 757/4990/17-ц

Апеляційне провадження 22-ц/824/1221/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Мазурик О.Ф., Кравець В..

при секретарі Борисенко Д.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідачі Держава Україна в особі Міністерства юстиції України

Державна казначейська служба

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 травня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Писанця В.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

у січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України, якому просив стягнути з Державного бюджету на його користь 1 000 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди посилаючись на те, що суди першої, апеляційної та касаційної інстанції безпідставно відмовили йому у відкритті провадження за його позовом до суду. Вважає, що його позов мав бути розглянутий по суті та задоволений на підставі Конституції України, як норми прямої дії або ж вказано, що його позбавлено прав, гарантованих ст.ст. 40, 56 Конституції України.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22.05.2018 у задоволенні позову відмовлено.

Справа № 757/4990/17-ц А/п № 22-ц/824/1221/18
Головуючий у суді першої інстанції: Писанець В.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував, що відповідач не надав ніяких доказів, а тому у позові його відмовлено «без доказово». Вважає, що суд мав задовольнити позов на підставі ст. 1167 ЦК України та ст. 56 Конституції України. Він надав докази вчинення йому моральної шкоди, описавши у позовній заяві, якими діями така шкода завдана та яких моральних страждань він зазнав, а тому вважає висновки суду про те, що він не надав доказів безпідставними.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Міністерства юстиції України Кривов`яз О.В. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду. При цьому зазначила, що суди здійснюють правосуддя самостійно. Процесуальні дії, законність та обґрунтованість судових рішень перевіряються лише судами вищих інстанцій у порядку, визначеному процесуальним законодавством, а тому Міністерство юстиції України не є належним відповідачем у даній справі. Крім того, позивач не надав будь - яких доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральної шкоди.

У судовому засіданні представник Міністерства юстиції України Кривов`яз О.В. підтримала відзив та просила залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Інші сторони у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.03.2014 ОСОБА_1 звернувся до Червоноградського міського суду Львівської області з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями Сокальського районного суду Львівської області.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 14.04.2014 визначено підсудність вищевказаного позову Жовкінському районному суду Львівської області.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області 11.07.2014, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Червоноградського міського суду Львівської області про відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями Сокальського районного суду Львівської області (справа № 444/916/14-ц).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.12.2014 ОСОБА_1 відмовлено у відкритті касаційного провадження у вищезазначеній справі.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту вчинення йому моральної шкоди діями чи бездіяльністю відповідачів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Згідно ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до ст. 1174 цього Кодексу шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

За змістом зазначених норм відшкодування матеріальної чи моральної шкоди, завданої особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими або службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається на державу.

Для застосування такого виду відповідальності, який передбачений вищезазначеними нормами є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 1173 ЦК України є шкода, протиправна поведінка та причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що спірні правовідносини не є деліктними.

За змістом позовної заяви позивач пов`язує вчинення йому моральної шкоди з тим, що суд не розглянув його позов до Червоноградського міського суду Львівської області про відшкодування моральної шкоди завданої протиправними діями Сокальського районного суду Львівської області по суті та не задовольнив його, а відмовив у відкритті провадження.

Разом з тим, виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний вищестоящий суд у порядку, визначеному процесуальним законодавством. Ухвалення рішення не на користь позивача, відмова у відкритті провадження, повернення позовної заяви чи інші процесуальні дії суду не створюють деліктних зобов`язань між сторонами та не дають підстав для застосування ні положень ст. 1167 ЦК України, ні положень ст. 1173 цього Кодексу, оскільки чинним законодавством не передбачено позасудовий перегляд судових рішень.

Будь - яких інших підстав неправомірності дій суду, крім ухвалення судових рішень, з якими позивач не згодний позовна заява не містить.

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив відсутність правових підстав для покладення на відповідачів відповідальності за процесуальні рішення судів, доводи апеляційної скарги про те, що позивач описав у позовній заяві свої моральні страждання не впливають на висновки суду.

Виходячи з викладеного, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 30.10.2018.

Головуючий

Судді