Справа № 723/2070/18
Провадження № 2/723/2578/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Дедик Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Петреску Л.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сторожинець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Сторожинецької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, Територіальної громади в особі Банилово-Підгірнівського старостинського округу Сторожинецької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Зазначала, що з 29 грудня 1999 року вона зареєстрована та проживає у домогосподарстві, що знаходиться в с. Банилів-Підгірний, по вул. Колгоспній, 12, Сторожинецького району, Чернівецької області. З 10.01.20000 року разом з нею зареєстрований та проживає у вищезазначеному домогосподарстві її син ОСОБА_1

Вказує, що власником зазначеного домоволодіння була ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 29.11.1996 року та на день її смерті у спадковому домоволодінні були зареєстровані: голова двору ОСОБА_4 та її онука ОСОБА_5 При житті 21.08.1992 ОСОБА_4 заповіла все своє майно своєму сину ОСОБА_3, який після її смерті став власником спадкового домоволодіння, оскільки фактично прийняв спадщину та вступив у володіння спадковим майном, так як в будинку була зареєстрована його малолітня дочка. Також вказує, що ОСОБА_3 належним чином не оформив право на спадщину за заповітом та не зареєстрував за собою право власності на зазначене майно у відповідних органах.

Зазначає, що в грудні 1999 року вона у ОСОБА_3 придбала домоволодіння в с. Банилів-Підгірний, по вул. Колгоспній, 12, Сторожинецького району, Чернівецької області, що складається з житлового будинку, сараю, прибудови та погребу, за яким закріплена земельна ділянка площею 0,50 га для обслуговування будинку і господарських будівель та більше десяти років - по сьогоднішній день проживає в ньому, утримує його, отримує пошту, сплачує комунальні послуги.

Вважає, що добросовісно заволоділа зазначеним нерухомим майном, безперервно та відкрито володіла ним більше десяти років, тому просила визнати за нею право власності на домоволодіння, що розташоване в с. Банилів-Підгірний, по вул. Колгоспній, 12, Сторожинецького району, Чернівецької області.

Ухвалою суду від 11.09.2018 року було замінено первісного відповідача - Банилово-Підгірнівський старостинський округ Сторожинецької міської ради належним відповідачем Сторожинецькою міською радою.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснила, що з грудня 1999 року відкрито користується будинковолодінням, прописана в ньому, сплачує всі витрати по утриманню, претензій на будинковолодіння ніхто не заявляв. ОСОБА_3 пустив її в будинок, сказав, що не буде в ньому жити, домовилися, що вона сплатить йому деяку суму. Вона декілька разів передавала йому кошти різними сумами. Вважає, що він продав їй будинок.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, пояснив, що в грудні 1999 року позивачка придбала у відповідача ОСОБА_3 вказане господарство, на яке не було правовстановлюючих документів. Відповідач в кінці грудня 1999 року виписав з нього свою неповнолітню доньку і дав дозвіл на прописку позивачки ї її сина. Передача майна відбулася добровільно у формі купілі-продажу. Будинковолодіння є спадщиною відповідача після смерті матері, яка померла в 1996 році, яку він прийняв, але не оформив у нотаріуса. З 1999 року ОСОБА_1 відкрито користується нерухомим майном, постійно в ньому проживає, доглядає господарство, користується землею, на неї оформлені особові рахунки, відповідач не заявляв претензій на будинок. Підставою звернення до суду з даним позовом є тривале відкрите користування нерухомим майном більше 10 років.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, пояснив, що успадкував будинок після смерті матері, в деякий час його доглядав, ремонтував, в ньому ніхто не жив. Не знав, що потрібно звертатися для оформлення спадщини, вважав, що заповіт дає право на власність. В 1999 році продав будинковолодіння позивачці за гроші, але документи про продаж не оформили. Претензій щодо будинку в нього немає, бажає, щоб судовим рішенням будо узаконено право позивачки на будинковолодіння. .

Представник відповідача Сторожинецької міської ради - в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомили, хоча належним чином повідомлялися про час, дату та місце розгляду справи, відзиву на позов до суду не подано.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.11.1996 року у віці 66 років в с. Банилів-Підгірний померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-МИ №024843, виданого 30.11.1996 р.

З копії заповіту, складеного ОСОБА_4 21.08.1999 року, вбачається, що вона заповіла все своє майно ОСОБА_3 Вказаний заповіт не змінювався та не скасовувався, що підтверджується відповідним написом на ньому, вчиненим 16.03.2018 року в.о. старости ОСОБА_6

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії V-УР №1321536, виданого 30.09.1965 року, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

Належність ОСОБА_4 домоволодіння, що складається з: житлового будинку літ. «А», тераси літ. «А1», літніх кухонь літ. «Б,З», сараїв літ. «В, Г, Ж, Е, Є», убиральні літ. «Д», підвалу літ «ЗПД», колодязя №1, воріт №2, хвірток №3,№5, огорожі №4 та знаходиться в с. Банилів-Підгірний, по вул. Колгоспній, 12, Сторожинецького району, Чернівецької області підтверджується копією технічного паспорта на житловий будинок, витягом з погосподарської книги №2 за 1996-2000 роки (особовий рахунок №123).

Відповідно до довідки, виданої Банилово-Підгірнівським старостинським округом за №1179 від 16.03.2018 року, станом на день смерті ОСОБА_4 29.11.1996 року в будинку за адресою: с. Банилів-Підгірний, вул. Колгоспна, 12, Сторожинецького району були зареєстровані: ОСОБА_4 голова двору та її онука ОСОБА_5

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Згідно із пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 25.04.2018 року по справі №717/256/16-ц, від 01.08.2018 р. по справі №204/5790/16-ц, від 21.08.2018 року по справі №210/12550/16-ц, за загальними правилами, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею та незалежно від волі колишнього власника. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності слід виходити з того, що задоволення таких вимог можливе лише за наявності необхідних умов, а саме: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Тобто, набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності.

Безтитульне володіння - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Таким чином, задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст. 344 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов, а саме: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. Норми цієї статті не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалось на підставі договірних зобов'язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), чи у будь-який інший передбачений законом спосіб оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_3, вважаючи себе спадкоємцем за заповітом після смерті матері на спадкове майно, зокрема, будинковолодіння, яке є предметом спору в даній справі, в грудні 1999 року передав його ОСОБА_1, отримавши за нього грошові кошти. Як позивач, так і відповідач вважають, що передача будинку відбулася на умовах купівлі-продажу, що не було оформлено через відсутність правовстановлюючих документів. Наведене свідчить, що користування ОСОБА_1 будинковолодінням здійснювалося на умовах зобов»язання, що випливає з договору купівлі-продажу і воля відповідача ОСОБА_3 як можливого власника будинковолодіння внаслідок спадкування, була направлена на передачу будинку позивачці на умовах відплатності.

Отже до правовідносин, які склалися між сторонами, не підлягають застосуванню норми ст.334 ЦК України і на цій підставі позов не може бути задоволений.

На підставі ст.344 ЦК України, керуючись ст.ст.3,4,5,12,13,19, 23,76,81, 263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В АЛ И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Сторожинецької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 30 жовтня 2018 року.

СУДДЯ