ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
справа № 629/1775/18 Головуючий суддя І інстанції Попов О.Г.
повадження № 22-ц/818/231/18 Суддя доповідач Котелевець А.В.
П О С Т А Н О В А

іменем України

справа № 629/1775/18

провадження № 22-ц/818/231/18

29 жовтня 2018 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

імена (найменування сторін):

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Литвиненко Олени Леонідівни - представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08 серпня 2018 року в складі судді Попова О.Г.,

у с т а н о в и в:

В квівтні 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») в особі свого представника Савіхіної Анастасії Миколаївни звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Позовна заява мотивована тим, що 08 серпня 2012 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 1 500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії платіжної картки.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

ОСОБА_1 належним чином не виконала умов договору та порушила взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим станом на 28 лютого 2018 року у неї утворилась заборгованість в сумі 54 719 грн. 53 коп., яка складається з: 713 грн. 06 коп. - заборгованості за кредитом, 46 124 грн. 59 коп. - заборгованості за процентами за користування кредитом, 4 800 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією, штрафи - 500 грн. 0 0коп. (фіксована частина), 2 581 грн. 88 коп. (процентна складова), які банк просить стягнути в судовому порядку.

18 червня 2018 року ОСОБА_1 подала відзив на позов, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відзив мотивовано тим, що позов подано з пропуском строку позовної давності. Останній платіж нею було здійснено 16 жовтня 2013 року, позов пред'явлено лише 06 квітня 2018 року. Крім того, з 08 серпня 2012 року відсоткова ставка (поточна заборгованість) складала 36%, з 01 січня 2013 року - 30,0%, з 01 вересня 2014 року - 34,80%, а з 01 квітня 2015 року - 43,20%. При цьому її не було належним чином повідомлено про збільшення відсоткової ставки.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08 серпня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1 звернулася із заявою про застосування строків позовної давності, передбачених статтею 257 ЦК України. Встановлено, що останній платіж відповідач здійснила 16 жовтня 2013 року, однак АТ КБ «Приватбанк» звернулося у суд із відповідним позовом лише 06 квітня 2018 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

04 вересня 2018 року Литвиненко Олена Леонідівна - представник АТ КБ «Приватбанк» звернулася до Апеляційного суду Харківської області з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення ухвалено без врахування правової позиції, що міститься в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 та в постанові Верховного Суду від 01 березня 2018 року у справі № 591/8058/15-ц. Оскільки строк дії картки встановлено до 31 березня 2016 року, АТ КБ «Приватбанк» подав позов в межах строку позовної давності.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 12 вересня 2018 року в складі судді Маміної О.В. відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17 вересня 2018 року в складі суддів Маміної О.В. (головуючого), Колтунової А.І., Піддубного Р.М. справа призначалася до розгляду.

03 жовтня 2018 року ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивовано тим, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення на підставі належним чином оцінених доказів.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХП «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-УШ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Харківської області ліквідовано та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

08 жовтня 2018 року вказану апеляційну скаргу передано до Харківського апеляційного суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, 08 серпня 2012 року між банком та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № б/н шляхом підписання анкети-заяви, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 1 500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії платіжної картки.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

ОСОБА_1 належним чином не виконала умов договору та порушила взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим станом на 28 лютого 2018 року у неї утворилась заборгованість в сумі 54 719 грн. 53 коп., яка складається з: 713 грн. 06 коп. - заборгованості за кредитом, 46 124 грн. 59 коп. - заборгованості за процентами за користування кредитом, 4 800 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією, штрафи - 500 грн. 0 0коп. (фіксована частина), 2 581 грн. 88 коп. (процентна складова), що підтверджується доданим позивачем розрахунком заборгованості.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідач не заперечує факту отримання в 2012 році у АТ КБ «Приватбанк» кредитної картки № 123003 із кредитним лімітом 1 500 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії платіжної картки. Також ОСОБА_1 підтвердила, що останній платіж в сумі 280 грн. 00 коп. нею був здійснений 16 жовтня 2013 року.

Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк.

Згідно з пунктом 2.1.1.2.11 Умов та правил надання банківських послуг картка діє до останнього дня місяця, зазначеного на лицевій стороні картки включно.

Відповідно до пункту 2.1.1.2.12 цих Умов при закінченні строку дії відповідна картка продовжується банком на новий термін (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), за зверненням клієнта до банку, відповідно до діючих тарифів. Перевипуск картки на новий термін здійснюється при додержанні клієнтом умов обслуговування картки, передбачених договором.

Для перевипуску картки до закінчення строку її дії клієнт повинен звернутися у відділення банку (пункт 2.1.1.2.13).

Строк дії картки, наданої ОСОБА_1 згідно з Кредитним договором № б/н від 08 серпня 2012 року, - до останнього дня березня 2016 року, що підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк» від 10 липня 2018 року № 30.1.0.0/2-20180621/1837 (а. с. 95).

У підпунктах 1-14 пункту 2.1.1.12 Умов та правил надання банківських послуг визначено порядок нарахування і виплати процентів і комісії, порядок погашення боргових зобов'язань. Зокрема, зазначено, що строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі - останнім днем місяця, указаного на картці.

Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості за Кредитним договором № б/н від 08 серпня 2012 року не заперечується відповідачем та підтверджує, що останній платіж було здійснено 16 жовтня 2013 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У статті 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб'єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати свої права в примусовому порядку через суд.

Оскільки відповідно до Умов та правил надання банківських послуг строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналогічний висновок висловлений Верховним Судом України в постанові від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

За таких обставин та з урахування наведених норм матеріального права правильним є висновок суду першої інстанції, що оскільки останній платіж на погашення кредитної заборгованості за Кредитним договором № б/н від 08 серпня 2012 року позичальником було внесено 16 жовтня 2013 року, а з позовом до суду банк звернувся у квітні 2018 року, то до таких правовідносин слід застосувати строк позовної давності, про що і було заявлено відповідачем у справі.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги про те, що перебіг позовної давності слід обраховувати після спливу останнього дня місяця картки, березня 2016 року, не заслуговують на увагу, оскільки позивачем не надано належних доказів, які відповідно до вимог пунктів 2.1.1.2.12, 2.1.1.2.13 Умов та правил надання банківських послуг підтверджували б факт перевипуску нової кредитної картки відповідача, якщо однією із вимог такого перевипуску є додержання клієнтом умов обслуговування картки, передбачених договором, та те, що позивач мав можливість звернутися до суду за захистом своїх прав протягом трьох років з дня, коли виникло право пред'явити таку вимогу (з часу настання строку несплати чергового платежу).

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін (пункт 4 частини 3 статті 2 ЦПК України).

За правилами частин першої-третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом четвертим частини другої статті 43 ЦПК України учасник справи зобов'язані, зокрема, подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до частин першої, п'ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання на те, що рішення ухвалено без врахування правової позиції, що міститься в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 та в постанові Верховного Суду від 01 березня 2018 року у справі № 591/8058/15-ц, є безпідставним з урахуванням правової позиції, що міститься в постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Литвиненко Олени Леонідівни - представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 29 жовтня 2018 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

О.Ю.Тичкова