233 № 233/3110/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року м.Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бєлостоцької О.В.,

за участі секретаря Теліціній О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Українська залізниця» про стягнення нарахованої в квітні 2017 року, але не виплаченої грошової компенсації за невикористану відпустку, в якій зазначила, що з 2012 року перебувала у трудових відносинах із ДП «Донецька залізниця», правонаступником якого є відповідач по справі. 10 квітня 2017 року її було звільнено за угодою сторін згідно п.1 ст.36КЗпП України. На день звільнення на її користь відповідачем була нарахована, але не виплачена грошова компенсація за невикористану відпустку у розмірі 1733 гривні 02 копійки, що відповідно до ст.ст.83, 116 КЗпП України є грубим порушенням її прав.

Позивач просить:

-стягнути з ПАТ «Українська залізниця» на її користь нараховану в квітні 2017 року, але не виплачену грошову компенсацію за невикористану відпустку в сумі 1733 гривні 02 копійки.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності.

Представник ПАТ «Українська залізниця» в судове засідання не зявився, про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, надав відзив на позовну заяву, у звязку з чим суд вважає за можливе розглянути справу по суті за відсутності представника відповідача відповідно до положень ст.223 ЦПК України.

З наданого представником ПАТ «Українська залізниця» відзиву вбачається, що відповідач не визнає позовні вимоги ОСОБА_1 та просить відмовити їх задоволенні в повному обсязі, обґрунтовуючи свою позицію наступними обставинами:

-«Ясинуватська дирекція залізничних перевезень», в якій працювала позивачка, не входить до складу ПАТ «Укрзалізниця», тому у відповідача не виникає обовязків щодо виплати позивачці нарахованої, але не виплаченої грошової компенсації за невикористану відпустку;

-позивач перебувала у трудових відносинах з ДП «Донецька залізниця (структурний підрозділ «Ясинуватська дирекція залізничних перевезень»), трудовий договір між ОСОБА_1 та ПАТ «Українська залізниця» не укладався. ДП «Донецька залізниця» залишається юридичною особою, яка перебуває у стані припинення, отже є належним відповідачем по справі (а.с.40-42).

Зясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 з 25 березня 2014 року працювала економістом 1 категорії фінансово-економічного сектору апарату управління дирекції Дебальцевської дирекції залізничних перевезень ДП «Донецька залізниця»; з 01 липня 2016 року була підпорядкована до Ясинуватської дирекції залізничних перевезень.

10 квітня 2017 року ОСОБА_1 звільнено із займаної посади згідно п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.3-6).

Відповідно до довідки Ясинуватської дирекції залізничних перевезень ДП «Донецька залізниця» від 24 квітня 2017 року № 64 ОСОБА_1 не виплачена заробітна плата за період роботи в Ясинуватській дирекції залізничних перевезень ДП «Донецька залізниця» за квітень 2017 року в розмірі 1733 гривні 02 копійки (а.с.9).

Як вбачається з розрахунку заробітної плати за квітень 2017 року, який за своїм змістом узгоджується із довідкою від 24 квітня 2017 року № 64, позивачці в квітні 2017 року було нараховано компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 1733 гривні 02 копійки (а.с.10).

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оплату праці», ст. 94 Кодексу законів про працю Ураїни заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» структуру заробітної плати. Компенсаційні виплати, якими в даному випадку є компенсація за невикористану відпустку, віднесено до додаткової заробітної плати.

Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно правового висновку, який викладено у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.01.2017 року у справі № 6-2912цс16, всі суми (заробітна плата, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, справа «ОСОБА_2 Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності.

ЄСПЛ неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст. 1 Протоколу №1 Конвенції є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені.

Приймаючи до уваги наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі в повному обсязі та стягнення на користь позивача з відповідача заборгованості із заробітної плати в розмірі 1733 гривні 02 копійки.

Викладені у відзиві доводи відповідача з приводу того, що ПАТ "Українська залізниця" не стало правонаступником підприємств залізничного транспорту, розташованих на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, в тому числі Державного підприємства "Донецька залізниця" є неспроможними, зважаючи на наведене.

Частиною 3 ст.2 Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» передбачено, що Товариство утворюється як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття (далі - підприємства залізничного транспорту).

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 року № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» передбачено утворення публічного акціонерного товариства Українська залізниця, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття,згідно з додатком 1, яким передбачено, в тому числі, і Державне підприємство «Донецька залізниця».

Відповідно до витягу з протоколу № 19 засідання правління ПАТ «Укрзалізниця» від 15 квітня 2016 року в складі регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» утворено структурні підрозділи із визначенням їх місцезнаходження: Донецьку дирекцію залізничних перевезень та Луганську дирекцію залізничних перевезень (а.с.44). Як вбачається з наказу ПАТ «Укрзалізниця № 503 від 15 квітня 2016 року в складі регіональної філії «Донецька залізниця» утворено структурні підрозділи Донецька дирекція залізничних перевезень та Луганська дирекція залізничних перевезень (а.с.43).

Посилання відповідача на постанови Верховного Суду України від 08.02.2017 року у справах № 910/5096/16, № 910/10474/16, від 22.02.2017 року у справах № 910/8325/16, № 910/11196/16, № 910/9323/16, № 910/8349/16 в обґрунтування своєї позиції з приводу того, що ПАТ "Українська залізниця"не стало правонаступником Державного підприємства "Донецька залізниця" є безпідставним, оскільки зазначені справи не містять правових висновків щодо трудових правовідносин, які виникли у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Українська залізниця», ухвалені з урахуванням інших фактичних обставин, які стосуються господарських зобовязань.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача по справі.

На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст. 94,116, КЗпП України, ст.ст.1, 2, 24 Закону України «Про оплату праці», керуючись ст.ст. ст.ст.4,19,259,263, 264, 265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1; РНОКПП НОМЕР_1) до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (місцезнаходження: м.Київ, вул.Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) про стягнення заборгованості по заробітній платі задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній плати в розмірі 1733 (одна тисяча сімсот тридцять три) гривні 02 копійки.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в дохід держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 27 вересня 2018 року.

Суддя