Провадження № 2/522/4571/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

в складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Смоковій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новотех-Термінал» про відшкодування шкоди заподіяної у звязку з трудовим каліцтвом на виробництві та про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «Новотех-Термінал» з позовом про відшкодування шкоди у розмірі 120000,00 гривень заподіяної у звязку з трудовим каліцтвом на виробництві та про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000,00 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що син позивача - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працював докером-механізатором на ТОВ «Новотех-Термінал» та 23.08.2011 року у наслідок нещасного випадку на виробництві отримав травму з втратою 40% працездатності.

16.10.2014 року ОСОБА_2 помер, та як стверджує позивач, так і не отримавши за життя від відповідача ніякої компенсації за втрату працездатності, на яку за відомостями позивача нібито мав право на підставі колективного договору, що діяв на ТОВ «Новотех-Термінал» у 2011 році.

Позивач стверджує, що є єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 та має право на відшкодування шкоди у розмірі 120000,00 гривень заподіяної її сину ОСОБА_2 у звязку з трудовим каліцтвом на виробництві та на відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000,00 гривень. Позивач у позові посилається на положення ст. 11 ЗУ «Про охорону праці», ст.ст. 1,11,16,22,23,268, 1166 Цивільного кодексу України, як на підстави задоволення своїх вимог.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, у відзиві та в судовому засіданні пояснив, що не вбачає законних підстав щодо задоволення позову оскільки позивач не надала доказів, що є єдиним спадкоємцем померлого сина, не обґрунтувала свою позицію з посиланням на норми чинного законодавства та не надала відповідних доказів, а також з огляду на положення Цивільного кодексу України вимоги позивача не входять до складу спадщини.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно вивчивши обставини справи та докази на їх підтвердження, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що син позивача, ОСОБА_2 дійсно працював у ТОВ «Новотех-Термінал» в період з 15.02.2010 року по 12.09.2012 року на посаді докера-механізатора та 23.08.2011 року з ним трапився нещасний випадок на виробництві у наслідок якого ОСОБА_2 отримав травму, а саме відкритий осколковий перелом обох кісток н/3 обох гомілок зі зміщенням обломків та втратив 40% працездатності.

Відповідно до висновків з ОСОБА_3 №01 від 31.08.2011 року про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом (форма Н-1), нещасний випадок 23.08.2011 року, у наслідок якого ОСОБА_2 отримав травми, стався з причин допущення порушень законодавства про працю самим потерпілим ОСОБА_2 та докером-механізатором ОСОБА_4

(а.с. 10 -13)

22.02.2012 року та 16.03.2012 року за результатами проведених Чорноморською транспортною прокуратурою перевірок за фактом нещасного випадку, що стався 23.08.2011 року з ОСОБА_2 встановлено, що у даному випадку відсутній причинний зв'язок між діями службових осіб ТОВ «Новотех-Термінал» та отриманням ОСОБА_2 травми, що сталася з вини останнього, в ході перевірки не здобуто достатніх даних, які б свідчили про вчинення службовими особами ТОВ «Новотех-Термінал» ознак складу злочину, передбаченого ст. 272 КК України. На підставі перевірки Чорноморською транспортною прокуратурою прийнято рішення про відмову в порушені кримінальної справи на підставі п.2. ст. 6 КПК України.

(а.с. 100 -101)

12.09.2012 року ОСОБА_2 звільнився з ТОВ «Новотех-Термінал» за власним бажанням відповідно до положень ст.38 КЗпП України.

(а.с. 9)

На момент коли за участю ОСОБА_2 стався нещасний випадок на виробництві на підприємстві діяв Колективний договір ТОВ «Новотех-Термінал» на 2007-2010 роки (зі змінами та доповненнями). Положеннями Додатку №10 до Колективного договору про виплату одноразової допомоги працівникам, які втратили працездатність унаслідок травматизму на виробництві встановлено, що працівникам при тимчасовій втраті працездатності унаслідок травмування на виробництві поверх виплат, встановлених законом, сплачується одноразова допомога з розрахунку середньомісячного заробітку за період непрацездатності, однак при цьому розмір виплати у кожному окремому випадку встановлюється наказом генерального директора за погодженням з профкомом, з урахуванням ступеня вини потерпілого.

(а.с. 36 -93)

Потерпілий ОСОБА_2 не звертався до адміністрації підприємства та профспілки щодо виплати йому одноразової допомоги та відповідно таке питання не розглядалося.

Водночас адміністрацією ТОВ «Новотех-Термінал» були вжиті всі можливі заходи, а саме після настання нещасного випадку одразу було визвано швидку допомогу та потерпілого було доставлено у лікарню, надавалась неодноразово фінансова допомога на ліки та проведення операції, а також придбання необхідних імплантів.

В свою чергу положеннями ст. 9 ЗУ «Про охорону праці» встановлено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування України відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", а також встановлено, що роботодавець може за рахунок власних коштів здійснювати потерпілим та членам їх сімей додаткові виплати відповідно до колективного чи трудового договору.

Відповідно до Повідомлення про наслідки нещасного випадку, що стався 23.08.2011 року (Форма Н-2) витрати підприємства ТОВ «Новотех-Термінал» зумовлені нещасним випадком з урахуванням коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійного захворювання, не враховуючи витрати на закупівлю імплантів, склали 38509,69 гривень.

(а.с. 99)

Позивач у позові посилається на положення ч.3. ст. 1166 ЦК України, а саме на те, що шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Позивач стверджує, що має право на відшкодування шкоди заподіяної каліцтвом її сину ОСОБА_2, з огляду на те що є його єдиним спадкоємцем.

Правове регулювання спадкування здійснюється положеннями Книги шостої Цивільного кодексу України - Спадкове право.

Так положеннями ст. 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Положеннями ст.1217 ЦК України визначені види спадкування та встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Позивачем не надано до суду доказів про те, що вона є спадкоємцем ОСОБА_2 та набула право на спадщину згідно положень норм цивільного законодавства.

В свою чергу положеннями ст.1218 ЦК України зазначається, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положеннями ст.1219 ЦК України встановлені саме права та обовязки, які не входять до складу спадщини. Відповідно до положень зазначеної статті право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я не входить до складу спадщини.

Отже у позивача не може виникнути право за законом успадкувати ті права та обовязки, які не входять до складу спадщини.

Стосовно вимог позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000,00 гривень судом встановлено наступне.

Положеннями ст. 23 ЦК України відшкодування моральної шкоди встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно положень пункту 5. Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З заявлених позивачем вимог не вбачається наявність фактів заподіяння їй моральної шкоди, позивач не вказує якими протиправними діями відповідача така шкода заподіяна, також позивач не наводить обставини при яких такої шкоди йому завдано та не вказує на наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини останнього в її заподіянні. Позивач не підтверджує доказами та не наводить у позові факти заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні. Позивач не обґрунтовує взагалі з чого він виходить та якими розрахунками керується, визначаючи суму моральної шкоди у розмірі 50000,00 гривень.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, системно проаналізувавши вищенаведені норми, обставини та докази, надані сторонами, суд вважає, що не має законних підстав для відшкодування ОСОБА_1 шкоди у розмірі 120000,00 гривень заподіяної у звязку з трудовим каліцтвом на виробництві її померлому сину ОСОБА_2 та про відшкодування на її користь моральної шкоди у розмірі 50000,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 76-81, 89, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новотех-Термінал» про відшкодування шкоди заподіяної у звязку з трудовим каліцтвом на виробництві та про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси.

Повний текст судового рішення складено 26.10.2018 р.

Суддя:

23 жовтня 2018 року