Справа № 182/2294/18
Провадження № 2/0182/2001/2018
12.10.2018 року Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Рибакової В.В.
при секретарі Затуливітер Н. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом (а.с.1,2), який уточнювала (а.с.15,16), посилаючись на наступні обставини.
Вона у 1994 році успадкувала за заповітом будинок АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом.
Після реєстрації шлюбу її сина з відповідачем, вона дала дозвіл на реєстрацію останньої в своєму будинку. ЇЇ син разом з дружиною проживали за вказаною адресою, однак у листопаді 2014 року невістка зібрала свої речі і, не пояснюючи нічого, поїхала в інше місто, повідомивши про те, що більш не повернеться. Вона неодноразово телефонувала до відповідача з вимогою знятися з реєстрації, але вона категорично відмовляється це робити, адреса її фактичного проживання не відома.
Залишаючись зареєстрованою у будинку, відповідач перешкоджає їй вільно користуватись та розпоряджатись своєю власністю. До того ж, оскільки відповідач у будинку не проживає, вона вимушена нести додаткові витрати при оплаті надмірних комунальних послуг, які вираховуються залежно від зареєстрованих за адресою осіб, у неї виникають труднощі з оформленням субсидії.
На підставі викладеного, просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_2 та стягнути з відповідача судовий збір, сплачений при подачі позову.
Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.06.2018 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відкрито провадження по справі, призначено проведення першого судового засідання для розгляду справи по суті (а.с.19,20).
Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.27), на позовних вимогах наполягає. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не зявилася, була повідомлена про день, час і місце розгляду справи належним чином за місцем реєстрації (АДРЕСА_2) (а.с.18). До суду повернувся поштовий конверт з судовою повісткою з викликом у судове засідання на 12.10.2018 року о 12.00 год., як не вручений у звязку з закінченням терміну зберігання (а.с.26). У відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України судова повістка вважається врученою. Будь-якої іншої адреси місця проживання чи перебування відповідача суду невідомо.
Суд на підставі ст.280 ЦПК України розглянув справу заочно.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі ст.ст.16,319,383,386,391 ЦК України.
Судом встановлено наступне.
Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.07.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською А.І., зареєстровано в реєстрі за № 2-2115, позивач, після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_8, успадкувала житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_2, розташований на земельній ділянці 370 кв.м. (а.с.6,6 на звороті); зареєстровано в НБТІ 18.07.1994 року, записано в реєстрову книгу №35 за реєстровим № 162.
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 126583780 від 06.06.2018 року відомості про права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження стосовно будинку АДРЕСА_2 відсутні (а.с.21).
Як вбачається з відповіді КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 25.06.2018 року № 693, станом на 31.12.2012 року право власності на нерухоме майно будинок АДРЕСА_2, зареєстровано за ОСОБА_1 в цілому на підставі свідоцтва про право на спадщину від 12.07.1994 року р№2-2115 (а.с.23).
Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду, адреса АДРЕСА_2, власником будинку зазначено ОСОБА_1, частка ціла, техпаспорт складений станом на 06.1994 року (а.с.7).
Згідно довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 20.03.2018 року, виданої ОСББ «Рубін-Н», ОСОБА_1,1941 року народження, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).
За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 14.05.2018 року, що надійшла на адресу суду 16.05.2018 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 03.10.1997 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.18).
З Акту про не проживання від 29.03.2018 року, складеного квартальним комітетом за участю сусідів та затвердженого головою квартального комітету №3 Морозовою Е.І. (а.с.5) вбачається, що ОСОБА_2, 1974 року народження, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, за місцем реєстрації не проживає з листопада 2014 року. На даний момент не знаходиться в м. Нікополь, на зв'язок не виходить, родичі надати інформацію відмовляються.
У звязку з реєстрацією відповідача у спірному будинку позивач вимушена нести додаткові витрати при оплаті комунальних послуг. Через реєстрацію відповідача у спірному будинку у неї виникають перешкоди для отримання житлових соціальних пільг.
Крім того, порушуються її права, як власника, щодо володіння, користування та розпорядження спірним будинком. Вона позбавлена права на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй нерухомим майном.
У добровільному порядку вирішити спір не вдається.
Враховуючи обставини справи, те, що відповідач з листопада 2014 року не проживає у спірному будинку, доказів щодо поважних причин її не проживання та щодо домовленості між нею та власником житла суду не предявлено, те, що відповідач фактично проживає за іншою адресою, суд вважає за необхідне позов задовольнити.
На підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., сплачений останньою при подачі позову (а.с.4).
Керуючись ст.ст.12,13,81,89,128,131,141,259,264-265,268,280-282 ЦПК України, п.п.15.5п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 16,319,383,386,391 ЦК України, -
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_2.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: В. В. Рибакова