Справа № 500/5773/18
Провадження № 2/500/3056/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Пащенко Т.П.,

за участю секретаря - Топтигіної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному порядку в залі суду в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ земельної ділянки, яка є об'єктом права спільної сумісної власності,-

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 про поділ земельної ділянки, яка є об'єктом права спільної сумісної власності. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що після смерті її батька ОСОБА_3 спадкоємцями на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 є дружина померлого ОСОБА_3 (1/2 частка) та неповнолітня онука ОСОБА_2 (1/2 частка). Згідно заповіту від 05.05.2018 року ОСОБА_3 заповіла позивачці ? частку вказаного житлового будинку, та позивачка прийняла спадщину за заповітом 03.08.2018 року. Проте нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку у зв'язку із тим, що у документі, що посвідчує право власності за спадкодавцем ОСОБА_3 частка вищевказаної земельної ділянки, на яку необхідно видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, не визначена.

Позивачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник позивачки надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, просив розглядати справу у його відсутність.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 16.01.2008 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області (а.с.8).

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 на земельній ділянці 600 кв.метрів. На 1/2 частку вищевказаного житлового будинку Ізмаїльською державною нотаріальною конторою 13.10.2008 року за №3-7449 видане свідоцтво про право власності на ім'я ОСОБА_3 1/2 частка вищевказаного житлового будинку з надвірними спорудами залишилася відкритою для спадкоємиці, яка прийняла спадщину за заповітом, неповнолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належала земельна площею 0,0827 га, передана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер - НОМЕР_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого реєстраційною службою Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області від 27.06.2014 року, НОМЕР_3 (а.с.15).

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_4 від 12.09.2014 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкуванням здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до заповіту від 05.05.2008 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О.М., ОСОБА_3 усе своє майно де б воно не було та в чому б воно не знаходилося та взагалі все те, що на день смерті буде йому належати заповіла ОСОБА_1 (а.с.16).

Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Осіб які мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_3 немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Як було встановлено судом, позивачка ОСОБА_1 у передбачений ст. 1270 ЦК України строк звернулась до Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України.

03.08.2018 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області на ім'я позивачки ОСОБА_1 було виданого свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,0827 гектарів, що перебуває у власності (а.с.17). Листом від 03.08.2018 року №802/02-14 державний нотаріус Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належне її матері ОСОБА_3 майно, яке складається із частки земельної ділянки площею 0,0827 га., що розташована в АДРЕСА_1, виділеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у зв'язку з тим, що частка земельної ділянки, на яку необхідно видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, не визначена.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, а також, те що частину спадкового майна позивач вже оформила, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв'язку з чим задовольняє позов.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 до ОСОБА_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, про поділ земельної ділянки, яка є об'єктом права спільної сумісної власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0827 га, передану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер - НОМЕР_2, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого реєстраційною службою Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області від 27 червня 2014 року за НОМЕР_5.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 31 жовтня 2018 року.

Суддя: Т.П.Пащенко