РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Провадження № 2/510/858/18

Справа № 510/315/18

30.10.2018 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі

Головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.

При секретарі Міхайліченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області /третя особа Головне управління Держгеокадастру в Одеській області/ про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно /третя особа Головне управління Держгеокадастру в Одеській області/, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до рішення Ренійського районного суду Одеської області від 17 грудня 2004 року по справі № 2-1181/2004р. за її чоловіком ОСОБА_2 було визнано право власності на земельну частку (пай) у розмірі передбаченому колишнім членам колективного сільськогосподарського підприємства «Ренійський» (с. Нагірне Ренійського району Одеської області) - 4,10 умовних кадастрових гектарів.

Розпорядженням Ренійської районної державної адміністрації від 16 березня 2006 року № 158/А-2006 була затверджена технічна документація із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі власнику ОСОБА_2 із земель резервного фонду Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Також був виготовлений державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 116223, відповідно до якого власником земельної ділянки загальним розміром 2,46 га, яка розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області (земельна ділянка № 4 розташована в масиві резервного фонду), кадастровий номер земельної ділянки: :01:005:0147 є ОСОБА_2 Однак вказаний державний акт не було видано власнику ОСОБА_2 у звязку з його смертю.

25 квітня 2006 року помер ОСОБА_2, після його смерті відкрилася спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку розміром 2,46 га, яка розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області (земельна ділянка № 4 розташована в масиві резервного фонду), цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки: :01:005:0147.

За життя померлий не склав заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги є дружина померлого та його батьки.

Батьки померлого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 склали заяви про відмову від своєї частки у спадщини після смерті сина.

На час відкриття спадщини позивач мешкала разом із померлим, про відмову від спадщини він не заявляла, а тому вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Через деякий час позивач звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, 03 лютого 2018 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів.

Позивач у судове засідання не зявилася, причини неявки суду не відомі, про дату, час та місце, проведення судового засідання сповіщалася.

Представник позивач адвокат ОСОБА_5 у судове засідання зявився позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, про дату, час та місце, проведення судового засідання сповіщався належним чином, надав суду заяву, відповідно до якої він просить розглядати справу за його відсутності.

Представник третьої у судове засідання зявився, проти задоволення позову не заперечував.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, відповідно до рішення Ренійського районного суду Одеської області від 17 грудня 2004 року по справі № 2-1181/2004р. за її чоловіком ОСОБА_2 було визнано право власності на земельну частку (пай) у розмірі передбаченому колишнім членам колективного сільськогосподарського підприємства «Ренійський» (с. Нагірне Ренійського району Одеської області) - 4,10 умовних кадастрових гектарів.

Розпорядженням Ренійської районної державної адміністрації від 16 березня 2006 року № 158/А-2006 була затверджена технічна документація із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі власнику ОСОБА_2 із земель резервного фонду Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Також був виготовлений державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 116223, відповідно до якого власником земельної ділянки загальним розміром 2,46 га, яка розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області (земельна ділянка № 4 розташована в масиві резервного фонду), кадастровий номер земельної ділянки: :01:005:0147 є ОСОБА_2 Однак вказаний державний акт не було видано власнику ОСОБА_2 у звязку з його смертю.

25 квітня 2006 року помер ОСОБА_2, після його смерті відкрилася спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку розміром 2,46 га, яка розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області (земельна ділянка № 4 розташована в масиві резервного фонду), цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки: :01:005:0147.

За життя померлий не склав заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги є дружина померлого та його батьки.

Батьки померлого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 склали заяви про відмову від своєї частки у спадщини після смерті сина.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

На час відкриття спадщини позивач мешкала разом із померлим, про відмову від спадщини не заявляла, а тому вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Через деякий час позивач звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, 03 лютого 2018 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів.

В матеріалах справи наявні належні докази, стосовно того, що земельна ділянка загальним розміром 2,46 га, яка розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області (земельна ділянка № 4 розташована в масиві резервного фонду), кадастровий номер земельної ділянки: :01:005:0147 дійсно належала померлому ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 116223, виданому на підставі розпорядження Ренійської районної державної адміністрації Одеської області від 16 березня 2006 року № 158/А-2006. Однак вказаний акт не було видано ОСОБА_2 у звязку з його смертю.

Крім того, суд враховує той факт, що відповідно до довідки наданої виконавчим комітетом Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області за ОСОБА_2, померлим 25 квітня 2006 року, на території Нагірненської сільської ради в СВК «Ренійський» закріплена земельна ділянка, площею 2,46 га, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 116223.

Також, у підтвердження своїх позовних вимог, позивач надала суду копії документів, які підтверджують право власності та видавалися на імя померлого ОСОБА_2, копії заяв ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відмову від прийняття спадщини, підтвердження родинного звязку між померлим та позивачем, підтвердження проживання разом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та інші докази, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем.

Відповідно до ст. 131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Отже, всі вказані обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та не викликають у суду жодних сумнівів.Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають чинному законодавству, а тому мають бути задоволені.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частина 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а надані суду документи у повному обсязі підтверджують право померлого ОСОБА_2 на спірне спадкове майно, спадкоємцем якого є ОСОБА_1, а тому позов має бути задоволено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 81, 89, 133, 141, 206, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області /третя особа Головне управління Держгеокадастру в Одеській області/ про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку загальним розміром 2,46 га, яка розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області (земельна ділянка № 4 розташована в масиві резервного фонду), кадастровий номер земельної ділянки: :01:005:0147, що була виділена ОСОБА_2, померлому 25 квітня 2006 року, на підставі розпорядження Ренійської районної державної адміністрації Одеської області від 16 березня 2006 року № 158/А-2006, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області протягом тридцяті днів з дня його проголошення.

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонова