Провадження № 2/760/5035/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

за участю секретаря - Гаєвської С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в травні 2018 р. звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03.07.2012 р. на утримання дитини - сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ? частини з усіх видів заробітку до твердої грошової суми в розмірі 1200,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до повноліття ОСОБА_3, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_10 р.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 23 лютого 2008 р. між ним та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований у м. Києві Центральним відділом реєстрації шлюбів у м. Києві з Державним центром розвитку сім'ї, актовий запис № 239.

Від шлюбу мають спільну дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

24 травня 2012 р. рішенням Солом'янського районного суду м. Києва шлюб між ними було розірвано.

Відповідно до рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03.07.2012 р. з позивача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 17 квітня 2012 р. і до повноліття.

Починаючи з 17.04.2012 р. він регулярно сплачував аліменти, оскільки дбав про належне матеріальне забезпечення сина.

Позивач посилається на те, що сплачувати аліменти у встановленому рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 03.07.2012 р. розмірі, продовжувати не має змоги, у зв'язку з наступним.

Так, 26.07.2014 р. він уклав із ОСОБА_4 шлюб, який був зареєстрований у м. Києві Деснянським ВРАЦС Деснянського РУЮ у м. Києві, актовий запис № 1064.

Від вказаного шлюбу позивач має дитину - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Дитина перебуває на утриманні позивача та також потребує належного матеріального забезпечення для її гармонійного розвитку.

Дружина позивача, ОСОБА_4 знаходиться також на його утриманні, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, не працює та не має доходу.

16.01.2017 р. він звільнився з посади менеджера ТОВ «Цунамі», у зв'язку із закриттям магазину. Маючи обов'язок щодо утримання сім'ї та дітей та бажаючи знайти роботу для отримання постійного заробітку, він став на облік в Деснянській районній філії Київського міського центру зайнятості. Протягом всього часу перебування на обліку в центрі зайнятості, а саме з 01.02.2017 р. по 05.11.2017 р., він сплачував аліменти у розмірі 30% від мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, оскільки ? частина доходу, який він отримував, перебуваючи на обліку становила менше встановленого державою розміру. Сплата аліментів позивачем за період перебування на обліку в центрі зайнятості здійснювалося за допомогою поштових переказів на ім'я відповідача.

Отже, з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини, матеріальний стан позивача змінився в бік погіршення, у нього з'явились додаткові зобов'язання щодо утримання дитини від другого шлюбу, перебування дружини в декретній відпустці по догляду за дитиною, неможливість знайти роботу, відсутність постійного доходу та інші життєві обставини, які впливають на матеріальне забезпечення позивача.

Зазначені обставини, які впливають на зменшення розміру аліментів, виникли після ухвалення рішення Солом'янського районного суду м. Києва у 2012 р., і сплачувати на даний час визначений раніше розмір аліментів, позивач не може через важкий майновий стан, а тому він змушений звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у вигляді сплати твердої грошової суми у розмірі 1200,00 грн. до досягнення дитиною повноліття.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві, та надані докази.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував щодо зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача на підставі рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03.07.2012 р. на утримання дитини - сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ? частини з усіх видів заробітку до твердої грошової суми в розмірі 1200,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до повноліття ОСОБА_3, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_10 р. Надав суду заяву про визнання позову відповідачем ОСОБА_2 в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, врахувавши їх доводи та вивчивши надані письмові докази у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 23 лютого 2008 р. зареєстрували шлюб, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2, виданого Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї.

Від шлюбу мають спільну дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві 31.07.2008 р.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 24 травня 2012 р., шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 23.02.2008 р. Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 239, розірвано.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 03 липня 2012 р., стягнуто з ОСОБА_1, 1984 р. народження, проживаючого в АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_2, проживаючої в м. Києві на АДРЕСА_1, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17 квітня 2012 р. і до повноліття ОСОБА_3, до ІНФОРМАЦІЯ_10 р.

Позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, оскільки з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини, матеріальний стан позивача змінився в бік погіршення, у нього з'явились додаткові зобов'язання щодо утримання дитини від другого шлюбу, перебування дружини в декретній відпустці по догляду за дитиною, неможливість знайти роботу, відсутність постійного доходу та інші життєві обставини, які впливають на матеріальне забезпечення позивача. Зазначені обставини, які впливають на зменшення розміру аліментів, виникли після ухвалення рішення Солом'янського районного суду м. Києва у 2012 р., і сплачувати на даний час визначений раніше розмір аліментів, позивач не може через важкий майновий стан.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.ч. 7, 10 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Так, встановлено, що відповідач ОСОБА_1 26 липня 2014 р. зареєстрував шлюб з гр. ОСОБА_4, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві 26.07.2014 р.

Від даного шлюбу мають малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_5, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві 04.11.2014 р.

16.01.2017 р. відповідач ОСОБА_1 звільнився з посади менеджера ТОВ «Цунамі», що підтверджується копією трудової книжки.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 перебував на обліку в Деснянській районній філії Київського міського центру зайнятості.

Згідно довідки Деснянської районної філії Київського міського центру зайнятості №1526 від 26.03.2018р., дохід ОСОБА_1 з 01.02.2017 р. по 05.11.2017 р. становить 11160,65 грн.

Таким чином, судом встановлено, що з моменту постановлення рішення суду про стягнення аліментів з позивача його матеріальний та сімейний стан суттєво змінились.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у справі № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»)».

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнала в повному обсязі, про що надала відповідну заяву.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що після стягнення аліментів з позивача на користь відповідача за рішенням суду відбулася зміна матеріального стану платника аліментів - зменшення доходу, що унеможливлює сплату ним аліментів в розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, а тому наявні правові підстави для зменшення розміру аліментів.

Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 7, 180-184, 192 СК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 206, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 03 липня 2012 року, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та стягувати з ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН: НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3) на користь ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_8, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4) аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень 00 копійок, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_10 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: Кушнір С.І.