Справа № 135/759/18
Провадження № 2/135/258/18
26.10.2018 року м. Ладижин
Ладижинський міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Патраманського І.О.,
судового засідання Ступак Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, у м. Ладижин Вінницької області, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зняття з реєстрації місця проживання, -
ОСОБА_2 звернулася в суд з цим позовом до ОСОБА_3, на обґрунтування якого повідомила, що є власником квартири АДРЕСА_2. У даній квартирі зареєстровані та проживають: вона, а також її син - відповідач по даній справі, який зловживає спиртними напоями та наркотиками, вчиняє відносно неї і її чоловіка насильство в сім'ї, погрожує фізичною розправою. Окрім того, відповідач перебуває на обліку в Ладижинському ВП, як «сімейний насильник» та «споживач наркотиків», неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності. У зв'язку з чим просила позбавити ОСОБА_3 права користування квартирою АДРЕСА_2 та зняти його з реєстрації місця проживання.
Ухвалою суду від 23 червня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, за наявними у справі матеріалами, згідно з положеннями ст.279 ЦПК України. Вказаною ухвалою суду відповідачеві ОСОБА_4 запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву.
Відповідач ОСОБА_3 відзив на позовну заяву не подав, повторно на виклик суду не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить його розписка про отримання повістки про виклик до суду. Заяви про відкладення розгляду справи, або розгляду справи за його відсутності до суду не направляв, відзиву не подавав.
Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.
Позивачка у судове засідання не з'явилася, однак на адресу суду від неї надійшла заява, у якій вона просить розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позов просить задовольнити.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223, п. 1 ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.
Вивчивши та дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст.16ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК УРСР, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» внесено відповідні зміни до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та визначено, що органами реєстрації є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть.
Пунктом 1 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої, статті 3 статті 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.
У судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1. У даній квартирі зареєстрований та проживає відповідач ОСОБА_3, який зловживає спиртними напоями та наркотиками, вчиняє відносно позивачки і її чоловіка насильство в сім'ї, погрожує фізичною розправою. Окрім того, відповідач перебуває на обліку в Ладижинському ВП, як «сімейний насильник» та «споживач наркотиків», неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності.
Дані факти підтверджуються сукупністю доказів, що не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості.
Із договору дарування квартири № 188, посвідченого 23.01.2002 року приватним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу Вихватнюк Л.А. видно, що власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_2
Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 122723204, виданого 04.05.2018 року видно, що власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_2
Із довідки № 1632, виданої 31.05.2018 року Відділом ведення реєстру територіальної громади Ладижинської міської ради Вінницької області ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3.
Із відповіді Бершадського відділення поліції Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області № 1987/205/01-2018 від 07.06.2018 року видно, що ОСОБА_3 станом на 07.06.2018 року перебуває на обліку в Ладижинському ВП як «сімейний насильник» та «споживач наркотиків», неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності за ч.ч. 1,2ст. 173-2 КУпАП, ч. 1 ст. 309 та ст. 125 КК України.
Ці факти та докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані з дотриманням вимог законів і не суперечать один одному.
Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_3, зловживає наркотиками та алкоголем, вчиняє насильство в сім'ї відносно позивачки ОСОБА_2, яка являється власником квартири, у якій він прописаний та проживає, тим самим перешкоджаючи їй користуватися та розпоряджатися цим майном, суд вважає за необхідне позов задовольнити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, та враховуючи те, що було прийнято рішення про відстрочення сплати позивачкою судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 704,80 грн. судового збору.
На підставі ст. ст. 4, 7, 18, 141,223, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 280, 352, 354, 355 ЦПК України, керуючись ст. ст. 319, 391, 405 ЦК України, ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зняття з реєстрації місця проживання - задовольнити.
Усунути перешкоди ОСОБА_2 в користуванні квартирою АДРЕСА_2, яка належить їй на праві власності, шляхом позбавлення ОСОБА_3 права користування квартирою АДРЕСА_2 та зняття з реєстрації місця проживання, без надання іншого житлового приміщення.
Стягнути ОСОБА_3 користь держави судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції закону №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року) апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Відповідачу, який не з'явився в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому ст.272 ЦПК України (ст.283 ЦПК України).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ст.284 ЦПК України).

Заява про перегляд заочного рішення повинна бути подана у письмовій формі (ч.1 ст.285 ЦПК України).

Повний текст рішення виготовлено «26».10.2018 року.

Суддя: