УХВАЛА

07 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 812/9237/12

провадження № 61-43270ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2014 року та постанову апеляційного суду Запорізької області від 17 травня 2018 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 23 серпня 2018 року звернувся через засоби поштового зв'язку до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2014 року та постанову апеляційного суду Запорізької області від 17 травня 2018 року.

На підставі касаційної скарги ОСОБА_1 не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження. Як свідчить аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, вона подана з пропуском встановленого строку на касаційне оскарження. Оскаржена постанова апеляційного суду ухвалена 17 травня 2018 року. Повний текст постанови складено 23 травня 2018 року. Касаційна скарга ОСОБА_1 здана до поштового відділення 23 серпня 2018 року, що підтверджується відповідною відміткою на поштовому конверті. Тобто з пропущенням, передбаченого частиною першою статті 390 ЦПК України строку на касаційне оскарження, оскільки останнім днем строку на касаційне оскарження було 22 червня 2018 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

ОСОБА_1 у клопотанні, яке міститься у касаційній скарзі, просить поновити строк на касаційне оскарження. Щодо підстав для поновлення строку на касаційне оскарження зазначає, що: повний текст постанови апеляційного суду було отримано його представником у канцелярії суду 25 липня 2018 року лише після ознайомлення з матеріалами справи, оскільки раніше рішення суду на адресу ОСОБА_1 не надсилалося та не отримувалося.

Однак, вказані підстави не можна вважати поважними, оскільки ОСОБА_1 не надає будь-яких належних доказів щодо порушення апеляційним судом вимог щодо видачі (надсилання) копії судового рішення (конверт, супровідний лист щодо направлення судом копії рішення, довідка суду, тощо). Окрім цього, ОСОБА_1 не наводить обставин та не надає будь-яких належних доказів про те, чому він не зміг звернутися за отриманням копії рішення суду апеляційної інстанції в межах строку на касаційне оскарження або хоча б у розумний строк, враховуючи, що він був обізнаний про апеляційний перегляд, так як апеляційна скарга подана саме ним.

На підставі викладеного, згідно з частиною 3 статті 393 ЦПК України касаційна скарга підлягає залишенню без руху. Протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа, яка подала касаційну скаргу має право звернутися до суду касаційної інстанції і навести інші підстави для поновлення строку та подавши відповідні докази.

Керуючись статтями 260, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2014 року та постанову апеляційного суду Запорізької області від 17 травня 2018 року залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат