Постанова

Іменем України

25 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 563/1062/15-ц

провадження № 61-14159св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Корецька міська рада Рівненської області,

третя особа: Комунальне підприємство «Добробут»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Рівненської області від 11 березня 2016 року у складі колегії суддів: Боймиструка С. В., Буцяка З. І., Гордійчук С. О.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Корецької міської ради Рівненської області, третя особа: Комунальне підприємство «Добробут» (далі КП - «Добробут») про визнання нечинним та скасування рішення від 04 лютого 2014 року, визнання недійсним державного акту.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Корецької міської Ради від 04 лютого 2014 року «Про передачу в постійне користування КП «Добробут» Корецької міської ради земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (для обслуговування ринку) в АДРЕСА_1» затверджено проект землеустрою щодо відведення та передачі КП «Добробут» в постійне користування земельної ділянки в АДРЕСА_1 загальною площею 2,1939 га.

Вказані обставини, перешкоджають та унеможливлюють здачу в експлуатацію та оформлення позивачем права власності закінченого будівництвом кафе на спірній земельній ділянці.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_4 просила визнати незаконним та скасувати рішення Корецької міської Ради від 04 лютого 2014 року та визнати недійсним державний акт на право постійного користування земельною ділянкою в АДРЕСА_1 загальною площею 2,1939 га, який видано КП «Добробут» на підставі рішення Корецької міської ради від 04 лютого 2014 року.

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 28 грудня 2015 року (у складі судді Кулика Є. В.) позов задоволено частково.

Визнано недійсним та скасовано рішення Корецької міської ради від 04 лютого 2014 року «Про передачу в постійне користування КП «Добробут» Корецької міської ради земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (для обслуговування ринку) в АДРЕСА_1.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) Реєстраційної служби Корецького районного управління юстиції Рівненської області, державний реєстратор ТроценкоМ. М., прийняте 05 лютого 2014 року про право постійного користування земельною ділянкою за адресою Рівненська область, Корецький район, АДРЕСА_1, площею 2,1939 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури.

Відмовлено у задоволенні іншої частини позовних вимог. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що передача КП «Добробут» Корецької міської ради в постійне користування земельної ділянки в АДРЕСА_1, яка є в числі земельної ділянки під будівлею кафе позивача та отримання відповідачем державного акту на право постійного користування цією земельною ділянкою порушує земельні права ОСОБА_4

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 11 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують законність набуття ОСОБА_4 прав на спірну земельну ділянку розташовану в АДРЕСА_1, площею 2,1939 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури. Крім того, рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 11 червня 2015 року встановлено, що ОСОБА_4 не є власником приміщення кафе, а лише власником конструктивних елементів, будівельних матеріалів та обладнання, використаних для спорудження приміщення кафе.

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення місцевого суду.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_4 не має змоги оформити право власності на будівлю кафе без оформлення права на земельну ділянку. Вважає, що передача КП «Добробут» Корецької міської ради в постійне користування земельної ділянки порушує її права та перешкоджає позивачу ввести в експлуатацію збудовану будівлю кафе і зареєструвати право власності.

У відзиві на касаційну скаргу, поданому у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Корецька міська рада Рівненської області зазначає, що апеляційний суд правильно установив, що позивач не набула права власності на будь-яку будівлю, споруду, що знаходиться на цій земельній ділянці, а тому у неї не виникло право користування цією земельною ділянкою, отже оскаржувані рішення не порушують її прав.

21 березня 2018 року цивільну справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Апеляційним судом встановлено, що 23 вересня 2002 року між міським комунальним підприємством «Ринок» (замовником) та ОСОБА_4 (підрядником) укладено договір підряду, згідно умов якого підрядник зобов'язалася за власний рахунок та своїх матеріалів збудувати кафе на ринку в АДРЕСА_1.

Будівництво кафе розпочато у вересні 2002 року і закінчено лише у червні 2009 року і як новостворене майно в експлуатацію не прийнято, право власності не оформлено.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 11 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Корецької міської ради про визнання нечинним та скасування рішення від 24 лютого 2011 року, визнання права власності на будівлю, встановлено, що ОСОБА_4 не є власником приміщення кафе, а лише власником конструктивних елементів, будівельних матеріалів та обладнання використаних для спорудження приміщення кафе.

Згідно з частиною першою статті 61 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Аналогічна норма міститься і в діючій редакції ЦПК України (частина 4 статті 82).

На підставі належним чином оцінених доказів, апеляційний суд, скасувавши рішення суду першої інстанції, та ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні позову, правильно виходив із того, що усупереч вимогам статей 10, 60 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи, відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують законність набуття ОСОБА_4 прав на спірну земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 про те, що передача КП «Добробут» Корецької міської ради в постійне користування земельної ділянки порушує її права, не заслуговують на увагу, оскільки при переході права власності на такий вид майна, як будівельні матеріали, воно не породжує будь-якого похідного права на земельну ділянку, на якій це майно розташоване.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, що не передбачено положеннями статті 400 ЦПК України, яким судом надана належна правова оцінка, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновку суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Рівненської області від 11 березня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська В. С. Висоцька В. В. Пророк