Дата документу 30.10.2018 Справа № 316/294/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер316/294/18 Головуючий у 1 інстанції :Бульба О.М.
Номер провадження 22-ц/807/18/18 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.

Суддів: Крилової О.В.

Кухаря С.В.

При секретарі Ващенко З.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 15 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Енергодарський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И ЛА :

В лютому 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову зазначає, що 03.04.2015 року він на підставі анкети-заяви отримав кредитну картку для розрахунків, на якій 03.11.2015 року було відкрито кредитний ліміт в розмірі 2500,00 грн., а 20.01.2016 року кредитний ліміт збільшено до 5000,00 грн. Певний час позивач користувався наданою кредитною карткою, регулярно знімаючи кошти та поповнюючи кредитний рахунок.

Однак, 11.12.2017 року, у зв'язку з виникненням спору між ним та ПАТ КБ «Приватбанк», щодо визнання недійсним кредитного договору та стягнення завданої моральної шкоди, він звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області з відповідною позовною заявою, яка перебуває в провадженні судді Енергодарського міського суду Капустинського М.В. (цивільна справа № 316/2013/17).

25.01.2018 року йому стало відомо про те, що 11.01.2018 року, державним виконавцем Енергодарського МВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 55497651 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Привабанк» боргу за кредитним договором №б/н від 03.04.2015 року у розмірі 17956,22 грн., на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р. О.

Вважає, що діями відповідача порушені його права та інтереси, оскільки відповідач не повідомляв його про існування заборгованості в тому розмірі який визначено у виконавчому написі нотаріуса та не надсилав письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання на його адресу.

Також вважає, що нотаріусом не перевірялася безспірність відповідальності боржника, як це передбачено законом.

Враховуючи зазначене, просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 7028, вчинений 05.07.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору б/н від 03 квітня 2015 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 24.05.2017 року, грошових коштів у сумі 16 156 грн. 22 коп.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 15 травня 2018 року позов задоволено.

Визнано виконавчий напис №7028 вчинений 05.07.2017 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору б/н від 03 квітня 2015 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 24.05.2017 року, грошових коштів у сумі 16156 грн. 22 коп., таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішення суду, обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався у безспірності зобов'язання та з неналежного направлення вимоги-повідомлення боржнику.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 05 липня 2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., на підставі звернення ПАТ КБ «Приватбанк», вчинив виконавчий напис №7028 про стягнення заборгованості на користь ПАТ КБ «Приватбанк» з ОСОБА_4 у розмірі 16 156,22 грн. Витрати за вчинення виконавчого напису 1800 грн. (а.с.54).

Відповідно до змісту вказаного виконавчого напису, сума в розмірі 16 156, 22 грн., яка стягується з ОСОБА_4, є боргом за Кредитним договором № б/н від 03.04.2015 року, що розрахована за період з 03.04.2015 року по 24.05.2017 року та складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5 753, 04 грн., нарахованих відсотків у розмірі 3 445, 12 грн., пені у розмірі 5 712, 53 грн., штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг.

Постановою державного виконавця Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області Пантєєвим О.М. від 11.01.2018 року відкрито виконавче провадження № 55497651 щодо виконання виконавчого напису № 7028, виданого 05.07.2017, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у розмірі 17 956, 22 грн. (а.с. 12).

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок).

Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів).

Згідно з п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса" для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами подаються, зокрема, оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов'язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Як вбачається з матеріалів справи, приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем на підтвердження наявності заборгованості було подано наступні документи:

1) копію заяви-анкети ОСОБА_4 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 03.04.2015 року (а.с.56);

2) розрахунок заборгованості за договором № б/н від 03.04.2015 р., укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_4 за період з 01.08.2015 р. по 24.05.2017 р. (а.с. 57-58).

3) письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором № б/н від 03.04.2015 р. (а.с.59).

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором.

Як визначено ч.1 ст. 626, ч.1 ст. 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Разом з тим, відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи, представником кредитора нотаріусу не було надано «Умови та Правила надання банківських послуг", а також "Тарифи", які діяли на час укладення кредитного договору, що свідчить про відсутність у нотаріуса на час вчинення виконавчого напису кредитного договору з інформації про повний обсяг його умов, зокрема, щодо підстав та розміру нарахування комісії, пені, штрафу тощо.

Крім того, надані нотаріусу документи не містять засвідченої стягувачем виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, замість якої надано розрахунок заборгованості, що не є тотожним поняттю "виписка банку", тобто первинний документ, який фіксує факт виконання господарської операції та служить підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах ("Перелік типових документів", затверджений наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року № 578/5).

Розрахунок заборгованості, підготовлений працівниками банку щодо наявності грошового зобов'язання позивача по тілу кредиту, відсотках є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача, та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог Банку до позивача.

Враховуючи те, що відповідачем не було надано суду доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заборгованість не є безспірною, що свідчить про вчинення виконавчого напису з порушенням вимог ст. 88 Закону України "Про нотаріат", й відповідно судом вірно задоволено позовні вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Доводи апелянта, що виконавчий напис був вчинений з суворим дотриманням ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 3.1, 3.2 гл. 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, на підставі наданих банком документів, що підтверджують безспірність заборгованості, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

За таких обставин судова колегія прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, судова колегія -

П О С Т А Н О В И ЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 15 травня 2018 року в цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 31 жовтня 2018 року.

Головуючий:

Судді: