Справа № 559/177/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2018 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Жуковської О.Ю.,

секретаря судового засідання Остапчук О.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дубно справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем по справі перебувала у шлюбі, який розірвано рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 08 липня 2014 року. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03.03.2015 задоволено її позов до відповідача про стягнення аліментів. Присуджено стягнути з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_5 аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно до досягнення ним повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Кожного місяця на дитину та на її розумові фізичні та моральні потреби витрачається значна сума коштів, на даний час, у звязку з важким матеріальним становищем, виникла потреба у збільшенні розміру аліментів, відповідно до чинного законодавства. Тому, просила збільшити розмір аліментів, визначений за рішенням від 03.03.2015 та стягувати з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 від усіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову до суду до досягнення ним повноліття.

17.04.2018 від відповідача надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у його відсутність.

15.05.2018 представник позивача ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_7, подала заяву, згідно якої просили змінити позовні вимоги, а саме просить: стягнути з ОСОБА_2 аліменти на ім'я ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Зміни в позовних вимогах обґрунтовує тим, що на момент подачі позову їй не було відомо, що відповідач звільнився з роботи і тому визначати аліменти в частці від його заробітку на сьогодні недоцільно. Крім того, їй стало відомо, що відповідач працює за кордоном, розмір його заробітку їй не відомий, але думає, що він є не менший за 20000 грн на місяць.

У звязку із зміною позовних вимог, представником відповідача ОСОБА_3 було направлено до суду відзив, згідно якого ОСОБА_8 збільшені позовні вимоги визнав частково, а саме: згідний сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн щомісячно і до досягнення сином повноліття. Свої заперечення мотивує тим, що відомості позивача про наявність у нього роботи закордоном є лише її здогадками, що не відповідають дійсності і не підтверджені будь-якими доказами, він ніде не працює, на його утриманні також знаходиться малолітня дитина - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, та дружина ОСОБА_10, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною по досягненню трьох річного віку, постійної роботи немає, дохід отримує від тимчасового підробітку, а цього ледве вистачає на елементарні потреби його нової родини, та звичайно сплати аліментів на старшого сина, які він завжди вчасно та у повному обсязі сплачував, незважаючи на обставини.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові та просила суд їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні пояснив суду, що згідний сплачувати аліменти по 1000 грн. в місяць для дитини, яка проживає з колишньою дитиною в Росії, дитину привозять рідко, хоч він дуже хоче спілкуватись, завжди пересилає аліменти і не менше 50% прожиткового мінімуму, і понад аліменти надсилає кошти. Але у нього на утриманні є ще інша маленька дитина та дружина, яка у відпустці по догляду за дитиною. За кордоном він не працює, бо не може залишити сімю без чоловічої підтримки. За останній рік був за кордоном 2-3 рази по 2-3 тижні, бо надовго дружину з маленькою дитиною самих лишити не може. Заробітки були дуже невдалі, останніх два рази повертався додому попутками і привозив із собою усього 200-250 доларів. В Україні також заробляє підробітками і після сплати комунальних послуг та аліментів в нього чистими на життя лишається близько 3000 грн., тому платити аліменти в розмірі, який просить позивачка, він не може.

Представник відповідача в судовому засіданні наполягала на частковому задоволенні позову, відповідач згідний та має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно на утримання сина. Але після визнання позову представник позивача збільшила розмір аліментів до суми, яку відповідач платити не здатен. В решті дала пояснення аналогічні поданим у відзиві.

Заслухавши пояснення відповідача, представників сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов про збільшення розміру аліментів підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано 08 липня 2014 року рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області (а.с.10).

Від шлюбу в сторін народилася дитина син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом серії І-ГЮ №001123 (а.с.3).

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03.03.2015 присуджено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно до досягнення ним повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.4).

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно зі ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років у 2018 році становить (становитиме) від 1860,00 грн до 2027,00 грн на 31.12.2018.

За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.ст. 1, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (норми матеріального права в редакції, чинній на час пред'явлення позову), прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення.

Отже, прожитковий мінімум на дітей з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів значно виріс, саме ч.2 ст. 182 СК України змінено Законом України № 2037-УІП «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року. Визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, замість 30% як це було до того та на момент винесення рішення.

Згідно правового висновку, викладеного Верховним судом 03.05.2018 в справі № 581/638/17-ц, розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів.

Отже, розмір присуджених аліментів необхідно змінити, а новий розмір визначити з врахуванням положень ст. 182 СК України, враховуючи наявність у відповідача на утриманні іншої малолітньої дитини та дружини (а.с.62,63), а також що відповідач офіційно не працює (а.с. 38).

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

У сукупності наведеного, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, судом визнається необхідним та достатнім збільшення аліментів, що присуджені з відповідача на користь позивача, в розмірі 1400 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, аліменти у збільшеному розмірі необхідно стягувати з дня набрання рішенням суду законної сили.

На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати в сумі 704,60 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 184, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 258-259, 265, 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, - задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Дубенського міськрайонного суду від 03 березня 2015 року. Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, на ім`я ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1400 (однієї тисячі чотириста) грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави (в особі Державної судової адміністрації України) 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського Апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_7, Російська Федерація.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_8.

Повний текст рішення складено 24.10.2018.

Суддя: