Ухвала

21 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 588/320/18

провадження № 61-44183ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на заочне рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 11 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Сумської області від 08 серпня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з указаним позовом, який мотивовано тим, що 25 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 з наступними змінами, внесеними додатковою угодою від 11 березня 2009 року № 2 та додатковою угодою від 24 квітня 2009 року № 1, згідно умов якого відповідач отримав кредит у сумі 6 200,00 дол. США, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 14% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту до 24 квітня 2015 року. Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 21 січня 2015 року у справі № 588/2041/14-ц стягнуто з позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором по кредиту та процентам у розмірі 1 458,38 дол. США, що станом на 01 грудня 2014 року еквівалентно 21 830,88 грн та по пені у розмірі 1421,80 грн. Після набрання рішенням законної сили виконавчі листи направлені на виконання до органу державної виконавчої служби. На даний час залишаються непогашеними кредит у сумі 468,11 дол. США та проценти у розмірі 715,06 дол. США, що нараховані за період з 01 січня 2015 року по 31 січня 2018 року та не були предметом розгляду судової справи № 588/2041/14-ц. Так як суми боргу по кредитам та процентам не були повернуті у повному обсязі у строк, вказаний у договорі, позивач відповідно до пункту 4.1 договору має право вимагати стягнення пені за прострочення повернення кредиту та процентів, а також відповідно до частини другої статті 625 ЦК України має право на стягнення 3% річних.

У зв'язку з наведеним, ПАТ «УкрСиббанк» просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 25 квітня 2008 року № 0 у розмірі: 715,06 дол. США - по процентах, нарахованих з 01 січня 2015 року по 31 січня 2018 року; 3 389,42 грн - пені за несвоєчасну сплату кредиту за період з 15 лютого 2017 року по 15 лютого 2018 року; 4 551,83 грн - пені за несвоєчасну сплату процентів за період з 15 лютого 2017 року по 15 лютого 2018 року; 69,50 дол. США - 3 % річних з суми коштів, що стягнута за рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 21 січня 2015 року по справі № 588/2041/14-ц.

Заочним рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 11 травня 2018 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» три відсотки річних за прострочення виконання грошових зобов'язань в сумі 69,50 дол. США, що за курсом НБУ станом на 15 лютого 2018 року еквівалентно 1 820,50 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 112,77 грн компенсації судового збору за подання позовної заяви. У задоволенні іншої частини вимог банку - відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Сумської області від 08 серпня 2018 року заочне рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 11 травня 2018 року змінено в частині вирішення позовних вимог про стягнення трьох відсотків річних за прострочення виконання грошових зобов'язань та розподілу судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» три відсотки річних за прострочення виконання грошових зобов'язань в сумі 49,45 доларів США та 80,49 грн компенсації судового збору за подання позовної заяви. В іншій частині заочне рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 11 травня 2018 року залишено без змін.

10 вересня 2018 року ПАТ «УкрСиббанк» подало касаційну скаргу на заочне рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 11 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Сумської області від 08 серпня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило оскаржувані судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості в розмірі, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (176 200,00 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Доводи заявника проте те, що ця касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики, оскільки існуючі висновки Великої Палати Верховного Суду не містять в собі обґрунтувань стосовно того, чи мають умови договору превалююче значення при оцінці права нарахування кредитором процентів та яким чином необхідно застосовувати положення статті 1048 ЦК України та частини третьої статті 1049 ЦК України у системному зв'язку між собою, як на наявність підстави, передбаченої підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, для перегляду судових рішень у малозначній справі, є необґрунтованими, оскільки зводяться до тлумачення заявником чинних норм цивільного законодавства України та по своїй суті є наміром замінити існуючу судову практику.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

З урахуванням наведеного, оскільки ПАТ «УкрСиббанк» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на заочне рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 11 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Сумської області від 08 серпня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак