Справа № 396/1684/18
Провадження № 2/396/694/18
РІШЕННЯ

Іменем України

27.09.2018 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Шепетько Володимир Іванович

з участю секретаря судового засідання: Корольової Ю.Г.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Новоукраїнка в м. Новоукраїнка цивільну справу №396/1684/18 за позовом ОСОБА_1 до Новоукраїнського районного відділу державної виконавчої служби Новоукраїнського районного управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Новоукраїнського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області МЮ України, про звільнення майна з під арешту. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що згідно фнформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (номер інформаційної довідки 136166559 від 31.08.2018 року) позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину 532 від 25.05.2018 року володіє житловим будинком по вул. Трояндова, 49, м.Новоукраїнка Кіровоградської області, яким мав намір розпорядитись, уклавши договір купівлі продажу. Під час підготовки до вчинення нотаріального правочину купівлі продажу нотаріусом було виявлено відомості про арешт нерухомого майна, який накладено в звязку із моїми зобовязаннями, що виникли в 2006 році та на сьогодні не існують. З метою можливості зняти арешт в позасудовому порядку позивач звернувся із заявою до Новоукраїнського РВ ДВС, який листом від 03.09.2018 року у відділі відсутні виконавчі документи щодо стягнення з позивача будь-яких боргів. Також більш детальну інформацію повідомити позивачу неможливо, оскільки згідно «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» п.9.9. строки зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становлять 3 роки, після чого вони підлягають знищенню. В звязку з такими обставинами позивач змушений був звернутися до суду.

Ухвалою суду від 07 вересня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, у якій роз'яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Справу призначено до судового розгляду на 27.09.2018 року.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у встановлений законом порядку та у встановлений законом строк відзиву до суду не подав.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 31.08.2018 року ОСОБА_1 є власником житлового будинку, обєкт житлової нерухомості, який знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Новоукраїнський район, м. Новоукраїнка, вул. Трояндова, будинок 49. Підставою виникнення права власності є свідоцтво про право на спадщину, серія та номер: 532, виданий 25.05.2018, видавник: Новоукраїнська районна державна нотаріальна контора Кіровоградської області; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 41308026 від 28.05.2018, ОСОБА_2, Новоукраїнська районна державна нотаріальна контора, Новоукраїнський районний нотаріальний округ, Кіровоградська область. Відповідно до вищевказаної довідки 11.09.2006 року реєстратором: Новоукраїнська районна державна нотаріальна контора; підстава виникнення обтяження: постанова, АА № 945097, 28.08.2006, Новоукраїнський відділ ДВС; обєкт обтяження: невизначене майно, все майно, що належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1; власник: ОСОБА_1, причина відсутності коду, АДРЕСА_1. (а.с.7).

Як вбачається з відповіді відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області МЮ України від 03.09.2018 року № 444/13.11-29, повідомлено наступне, що станом на 03.09.2018 року у відділі відсутні виконавчі документи щодо стягнення з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1. Більш детальну інформацію надати неможливо оскільки, згідно «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» п. 9.9. строки зберігання переданах до архіву виконавчих проваджень становлять 3 роки, після чого вони підлягають знищенню. (а.с.8).

Відповідно до частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.ч. 1,2 ст.319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти стосовно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до частини першої статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п.2, ч.1 ст.3, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

За змістом зазначених норм та положень ст.16 ЦК України власник має право вимагати відновлення свого порушеного права, в даному випадку - звільнення з-під арешту майна, яке належить йому на праві власності.

Згідно ч.1 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до положень ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі: визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника; прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена; закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів; визнання боржника банкрутом; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону; якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону; якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв'язку з цим перераховані до Державного бюджету України; якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог ЗУ "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки; погашення, списання згідно із ЗУ "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Згідно п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 року №2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.

Враховуючи встановлені обставини, оскільки будь-яке виконавче провадження відносно позивача в провадженні відділу примусового виконання рішень відсутнє, суд прийшов до висновку, що відповідно до встановлених обставин та закону арешт накладений на майно боржника знімається та скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, що не було здійснено державним виконавцем, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 316,317,319,321 Цивільного кодексу України, ст.ст. 39,40 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 258, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Новоукраїнського районного відділу державної виконавчої служби Новоукраїнського районного управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту, - задовольнити у повному обсязі.

Зобовязати Новоукраїнський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Міністерства юстиції України зняти арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 3711114; зареєстрований 11.09.2006 року за №3711114 реєстратором: Новоукраїнська районна державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова АА № 945097, 28.08.2006, Новоукраїнський відділ ДВС; обєкт обтяження: невизначене майно, все майно, що належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1; власник: ОСОБА_1, АДРЕСА_2; заявник: держнотконтора.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішенян складено 08.10.2018 року.

Головуючий: В. І. Шепетько