Справа № 761/1697/18
Провадження № 2/761/3975/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

02 липня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Макаренко І.О.,

при секретарі Триндюк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив суд: усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення з неї ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути судовий збір та витрати за складання позову.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 та його матір ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_1, в рівних частинах та в цій же квартирі вони зареєстровані. В зв'язку з сімейними обставинами позивач з матір'ю тимчасово не проживають в квартирі, однак сплачують всі комунальні витрати і періодично приїжджає, щоб контролювати стан житлового приміщення. 21.10.2017 р. позивач приїхав до Києва, однак не зміг потрапити до квартири, оскільки були зміненні замки. В зв'язку з чим, останній викликав співробітників поліції, після чого з'ясувалося, що без відома власників квартири, вона була зайнята ОСОБА_2, прийомним сином батьків позивача. Добровільно відповідач виселятися з квартири не бажає, у зв'язку з чим, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила задовольнити, проти винесення заочного рішення суду не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, свого відзиву на позовну заяву до суду не надав.

Третя особа в судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, своїх пояснень на позовну заяву до суду не надала.

Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_8 витягом з держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень.

Згідно до довідки Комунального концерну «Центр комунального сервісу», в вищевказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_1, власники квартири.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, зареєстрованого 21.10.2017 р. о/у СКП ВП №2 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві лейтенантом поліції Авдійчуком А.М. «21.10.17 р. близько 10 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_3, було виявлено, що гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 самовільно зайняв вказану квартиру, змінив замки».

Висновком від 31.10.2017 р. встановлено, що в квартиру АДРЕСА_4 самовільно заселився брат заявника, змінив замки на вхідних дверях квартири.

В ході відпрацювання матеріалів були опитані позивач - ОСОБА_1, відповідач - ОСОБА_2, та гр. ОСОБА_5, яка мешкає в сусідній квартирі АДРЕСА_5 та була свідком незаконного проникнення відповідача до квартири.

В результаті розгляду заяви позивача інспектор поліції відділу №2 Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві, ст. лейтенант поліції Гринчук Р.Л. встановив, що відповідач самовільно заселився до АДРЕСА_6 та змінив замки до вхідних дверей, але в зв'язку з тим, що відповідач вважає себе співвласником квартири, правоохоронні органи вважають, що підстав для внесення заяви до Єдиного реєстру досудових розслідувань не має, а суть даної заяви носить цивільно-правовий характер, що підтверджується Висновком від 31.10.2017 року, затвердженим Начальником Шевченківського УП ГУНП у м. Києві Г.Л. Приступою.

В поясненнях дільничому інспектору Гринчуку Р.Л. 26.10.2017 р. відповідач пояснив, що до квітня 2017 р. перебував в Лук'янівському СІЗО. Звільнившись прийшов до квартири АДРЕСА_7. Так як ключів не було, він вирізав двері та змінив замки. В даній квартирі останній не прописаний з 1988 р.

Згідно довідки Центру комунального сервісу Шевченківського району м. Києва №02/10/09-3151 від 03.11.2017 р. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 23.08.1972 р. з батьками на підставі ордеру на вселення.

27.03.1984 р. був знятий з реєстрації в зв'язку з перебуванням в місцях позбавлення волі.

З 01.09.1987 р. по 01.09.1988 р. був тимчасово зареєстрований в квартирі, а 15.10.1988 р. знятий з реєстрації в зв'язку з виїздом до Тюмені.

08.05.1996 р. він отримав паспорт без реєстрації в м. Києві.

Частиною 1 статті 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 319 ЦК України власник володіє, користується. розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини 2 статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно статті 391 ЦК України власник майна мас право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 116 Житлового кодексу також визначає, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Крім того. ст. 150 Житлового кодексу встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2. 4. 7 та 1 1 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до частини 1 ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 не я власником спірної квартири, то і правових підстав використання даного приміщення відсутні.

Отже, позивач, як власник квартири має право вимагати від відповідача, який без відповідних правових підстав проживає у належній позивачу квартирі, усунути перешкоди у вільному володінні, користуванні та розпорядженні своїм майном, в тому числі і шляхом виселення.

При таких обставинах позивач має право вимагати виселення відповідача, а відповідач підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Враховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 116, 150 ЖК України, ст.ст. 317, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 137, 141, 258, 263-265, 280-283, 354, 355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_2.

Виселити з квартири за адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 500,00 грн. та судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: