Справа № 510/1867/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.09.2018 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачка за первинним позовом - ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, щодо їх задоволення заперечувала, надала зустрічну позовну заяву із вимогами до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3, з урахуванням позиції відповідачки, відмовилась від пред'явленого ОСОБА_1 позову, зустрічні позовні вимоги повністю визнала, щодо їхнього задоволення не заперечувала, просила про розгляд справи без її участі.

Позивачка за зустрічним позовом - ОСОБА_2 на задоволенні позовних вимог наполягала, просила розглянути справу у її відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про народження позивачки ОСОБА_2.; копія свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_5 із ОСОБА_2.; копія генерального плану на житловий будинок; копія акту про закінчення будівництва і ведення до експлуатації житлового будинку від 02.01.1974р.; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку від 02.06.2017р.; копія свідоцтва про народження ОСОБА_6- бабусі позивачки; копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу ОСОБА_7 і ОСОБА_6.; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_9 - померла ІНФОРМАЦІЯ_1.; копія технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1, оформленого на ім'я ОСОБА_9

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка за зустрічним позовом у справі - ОСОБА_2 є онукою ОСОБА_9 За життя ОСОБА_9 на підставі договору житлової забудови від 27.07.1957р. належав житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1

За життя ОСОБА_9 не розпорядилася належним їй майном, заповіту не залишила, ІНФОРМАЦІЯ_1. померла. Після її смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно (на житловий будинок). Спадкоємцем після смерті бабусі за правом представлення є позивачка (її онука), оскільки матір позивачки - ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2., тобто до смерті своєї матері - ОСОБА_9

У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка не звернулася до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за законом. Проте, навіть у випадку своєчасного звернення позивачки за прийняттям спадщини, оформити її було б неможливо у зв'язку із тим, що в неї були відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів. Крім того, право власності на нерухомість, що належало бабусі, не зареєстровано відповідно до вимог чинного законодавства України (не внесено у Державний реєстр прав власності на нерухомість).

Останні роки перед смертю ОСОБА_9 позивачка мешкала разом із нею, доглядала за бабусею, як онука. Після її смерті вона понесла витрати у зв'язку із її похованням, виконала необхідні поминальні обряди, доглядає за будинком, що належав їй. Відповідач у справі на спадщину не претендує, не заперечує, щоб спадщину оформила позивачка.

У нинішній час, при зверненні позивачки до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок.

Необхідні нотаріусу документи позивачка надати не може у зв'язку із втратою їх спадкодавцем.

Отже, після смерті ОСОБА_9 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на нерухомість, як на об'єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивачка після смерті бабусі прийняла спадщину за законом в порядку ст. 549 ЦК України 1963р., що залишилася після померлої ОСОБА_9 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці її не прийняли та на неї не претендують.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ч. 1 п.4 Прикінцевих і Перехідних положень ЦК України 2003р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки спадкодавець помер у 1994р., спадкові відносини виникли у той час, то підлягають застосуванню положення ЦК УРСР 1963р.

Згідно із вимогами ст. 548 ЦК УРСР 1963р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Ст. 549 ЦК УРСР передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Після смерті ОСОБА_9 за прийняттям спадщини в установлений законом строк ніхто не звертався, однак, позивачка, як спадкоємець першої черги за законом за правом представлення, прийняла її фактично, в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963р.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За ст. 529 ЦК УРСР При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Як передбачено ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту

відкриття спадщини.

За ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивачка не звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою для прийняття спадщини.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину фактично, оскільки її воля, як спадкоємиці першої черги (за правом представлення), була виражена у її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання правовстановлюючих документів на житловий будинок, розпорядження щодо його цільового використовування тощо).

Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб'єктом набуття права власності на житловий будинок з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч. 1 ст.549 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Що стосується вимог за первинним позовом ОСОБА_1, то як вже зазначалося вище представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 відмовилася від позову. Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач має право відмовитись від позову на будь-якій стадії провадження у справі. Виходячи зі змісту вищевказаної норми, поданої по справі заяви про відмову від позову, суд приходить до висновку про можливість прийняття відмови від позову судом.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 206, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР 1963р., ст. ст. 15, 328, ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 від 21.09.2004р., ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в порядку спадкування за законом (за правом представлення) право власності на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 що належав ОСОБА_9, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя В.І. Дудник