Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.10.2018 Справа №607/15712/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді - Позняка В.М.

за участю секретаря с/з - ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 13 серпня 2018 року звернулася із позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду від 06 червня 2013 року, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_5 мотивовано тим, що розмір аліментів, визначений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 червня 2013 року, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 450 гривень щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на даний час є недостатнім, оскільки з часу ухвалення рішення суду розмір витрат на утримання сина значно зріс. Вказує, що на даний час вона не може повністю задовольнити та забезпечити потреби дитини одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, не має змоги оплатити його лікування та медичні обстеження, які для нього є необхідними для призначення лікаря, відвідування гуртків тощо. Син потребує значно більших матеріальних витрат, оскільки збільшилися потреби в навчанні, розвитку та іншому.

Ухвалою судді від 14 серпня 2018 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позов.

В судовому засіданні позивач позов підтримала. Пояснила, що вона працює в ТОВ «Микулинецький бровар», її заробітна плата складає 7000 гривень, проживає з батьками. Син навчається у 6 класі 11 школи, ходить на додаткові заняття, на англійську, за яку в місяць вона платить 640 гривень. Окрім того, оплачує харчування сина. Їй відомо, що відповідач їздить на заробітки.

В судовому засіданні відповідач позов визнав частково, вказав, що має змогу оплачувати аліменти в розмірі не більше 1000 гривень. Окрім того, вказав, що один раз їздив на заробітки на 2 місяці, більше не має змоги їхати через хворобу батька, в який переніс інфаркт. Живе за рахонок батьків.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі із 24 вересня 2006 року, який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 серпня 2012 року. Вказаним рішенням суду ОСОБА_6 було відновлено дошлюбне прізвище «Дубенюк».

Від даного шлюбу в сторін народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД № 050173, виданим 20 червня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 червня 2013 року у справі № 607/5629/13-ц суд вирішив стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 450 грн. щомісячно, починаючи із 28 березня 2013 року, до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається з довідки № 2442 від 08 серпня 2018 року, виданої ПП «ТернопільКомСервіс», ОСОБА_2 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з сином ОСОБА_4, та батьками ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

З медичного висновку КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» № 176/08 від 07 серпня 2018 року вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, хворіє.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з вимогами ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до вимог ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Суд вважає, що після ухвалення рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 06 червня 2013 року звязку із тим, що з віком збільшилися потреби неповнолітньої дитини, та враховуючи інфляційні процеси в державі, а також майновий стан дитини, яка перебуває на утриманні матері, стан його здоровя, а такожмінімальний розмір аліментів на одну дитину, який відповідно до ст. 182 СК України не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір аліментів 450 грн. на дитину, є недостатнім, та підлягає збільшенню.

При вирішенні справи суд враховує, майновий стан відповідача як пояснив останній, він офіційно не працює, один раз їздив на заробітки на два місяці, однак зараз не має такої можливості у звязку з хворобою батька. Доказів протилежного суду надано не було.

В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що аліменти на утримання неповнолітньої дитини слід визначити в розмірі 1000 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки необхідність стягнення аліментів у більшому розмірі, а також те, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у розмірі, більшому від вказаної суми, позивачем не доведено належними доказами.

Менший розмір аліментів, враховуючи пояснення позивача, є недостатнім для належного виховання та утримання неповнолітньої дитини, та забезпечення його належним рівнем життя, необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, а також враховуючи, що розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року 1860 грн., з 1 липня 1944 грн., з 1 грудня 2027 грн.

Окрім того, стягнення аліментів в розмірі 1000 гривень на місяць визнається і самим відповідачем.

Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 81, 259, 263-268, 272, 273, 352, 354, 355, Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 180, 182, 192 Сімейного кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 ОСОБА_2 (46010, м. Тернопіль, проспект Злуки, 23/1, ІПН НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає - 47284, село Ренів, Зборівського району Тернопільської області) про збільшення розміру аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_3 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 червня 2013 року у справі №607/5629/13-ц та стягувати із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень щомісяця але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягувати із дня вступу рішення в законну силу і до досягнення повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 30 жовтня 2018 року.

Головуючий суддяОСОБА_5