ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/543/18 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: стягнення аліментів
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - ОСОБА_1,ОСОБА_2,

за участю секретаря : Колесник О.Е.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2018 року в складі головуючого судді Харченко А.М., по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів і додаткових витрат на неповнолітню дитину,

встановив:

30 серпня 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів і додаткових витрат на неповнолітню дитину.

Позовна заява мотивована тим, що вона з 2008 року проживала з відповідачем ОСОБА_3 однією сімєю без реєстрації шлюбу. У період сумісного проживання у них народилася донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка прописана: АДРЕСА_1, та фактично мешкає з позивачем за вказаною адресою. На даний час вони не проживають однією сімєю, дитина знаходяться на її утриманні, часто хворіє, а відповідач матеріально не допомагає, хоча і має таку можливість. Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_4 просила стягнути на її користь з ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини до досягнення донькою повноліття; зобовязати ОСОБА_3 приймати участь у додаткових витратах на дитину в розмірі 1000 грн.00 коп.

Відповідач обіцяв у добровільному порядку надавати матеріальну допомогу у певній грошовій сумі, але ухиляється від виконання батьківських обовязків по утриманню дитини, що змусило позивача звернутися з позовом до суду. Крім іншого, дочка на цей час знаходиться під наглядом лікарів. Проблеми із здоровям при народженні знизили імунітет дитини, яка безперервно хворіє на простудні та вірусні інфекції, має інші захворювання, у звязку з чим потребує постійного коштовного лікування.

15 вересня 2017 р. позивачка доповнила свої позовні вимоги та просила зобовязати відповідача приймати участь у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (хвороби, розвитком здібностей дитини, каліцтвом) (а.с. 10-11).

На підставі викладеного, уточнивши позовні вимоги07 грудня 2017 р. ОСОБА_4 остаточно просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, - 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття та зобовязати відповідача приймати участь у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (хвороби, розвитком здібностей дитини, каліцтвом) у сумі 1000 гривень (а.с. 19).

В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на вищенаведене, та просила позов задовольнити. Крім того, зазначила, що працює неофіційно. У дитини є підозра на астматичне захворювання, тому вона потребує додаткових витрат на лікування. Так, в лютому 2018 року позивачка витратила на лікування дитини 1751 грн. 61 коп., в березні 2018 року 1349 грн. 69 коп. Позов просила задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_6 направили суду відзив на позовну заяву, в якому вважають, що спору щодо оплати аліментів та утримання дитини між сторонами не має, відповідач сплачує аліменти добровільно у сумі не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, не маючи офіційного працевлаштування у службі таксі та постійного заробітку, і маючи на утриманні хвору на рак матір інваліда 2-ї групи. А вимога про стягнення додаткових витрат на дитину позивачем не підтверджена документально та не обгрунтована, отже просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 У клопотанні на адресу суду зазначили, що відповідач, сплачуючи щомісяця 930 грн. аліментів, погоджується виплачувати на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 грн. Справу просили розглядати за їх відсутності.

У своєму письмовому відзиві, поданому 26 січня 2018 року ОСОБА_3 просив у задоволенні позову відмовити.

На обгрунтування відзиву вказав, що він добровільно надає матеріальну допомогу на дитину в залежності від отриманого заробітку, який не є стабільним. Доказів щодо необхідності додаткових витрат, повязаних з хворобою дитини, матеріали справи не містять. Крім того, він проживає разом з матірю, яка хворіє на рак та потребує у звязку з цим додаткових витрат на придбання ліків та медичне обслуговування.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2018 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів і додаткових витрат на неповнолітню дитину задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, аліменти на користь ОСОБА_4, на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 30 серпня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_4, додаткові витрати на неповнолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі 500 (пятсот) грн., щомісяця, починаючи з 30 серпня 2017 року, до зміни матеріального становища сторін і стану здоровя дитини.

Стягнуто з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_4, витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3, в доход держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи в частині визначення щомісячного розміру аліментів, просить змінити рішення суду першої інстанції в цій частині, встановивши розмір у твердій грошовій сумі, а саме - 1 000 грн. 00 коп. щомісячно.

Апеляційна скарга мотивована тим, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів не є обгрунтованим. Він не має постійного заробітку, проживає разом з матірю, яка хворіє на рак та потребує у звязку з цим додаткових витрат на придбання ліків та медичне обслуговування. Ним взяті грошові кошти у борг ОСОБА_7 на операцію та лікування матері ОСОБА_8 У разі стягнення аліментів в процентному відношенні, виконавчою службою йому буде визначатися розмір заборгованості, виходячи з середньомісячної заробітної плати непрацюючої особи по регіону.

ОСОБА_4 рішення суду першої інстанції не оскаржила, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які зявилися у судове засідання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, за змістом статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина 3 статті 181 СК України).

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд (частина 1 статті 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 187 СК України можливо відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника або одержувача аліментів.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позов частково обґрунтований та доведений позивачем, відповідач зобовязаний надавати допомогу на утримання дитини відповідно до норм чинного сімейного законодавства.

Суд апеляційної інстанції не повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_9 з 2008 року проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. У період сумісного проживання у них народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. На даний час сторони не проживають однією сімєю, дитина знаходяться на утриманні позивача, матеріальної допомоги, яку надає ОСОБА_3 на утримання дитини до повноліття, недостатньо. У звязку з цим ОСОБА_9 звернулась у суд із позовом, в якому, зокрема, просила стягнути на її користь з ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття.

Як вбачається з матеріалів справи, з копій фіскальних чеків доданих до відзиву на позовну заяву ОСОБА_3 добровільно надавав матеріальну допомогу на дитину в залежності від отриманого ним заробітку, який не є стабільним (а.с.41-47).

З копії довідки про місце проживання про склад сімї та прописку №258 від 12.01.2018 року донька зареєстрована разом з ним і він здійснює оплату за комунальні послуги, тому позивач не витрачає коштів щодо сплати за комунальні послуги за користування житлом (а.с.48). Крім того, він проживає разом з матірю, яка хворіє на рак та потребує у звязку з цим додаткових витрат на придбання ліків та медичне обслуговування. Ним за договором позики (власноручно написані розписки) від 19.02.2017 року та 23.11.2017 року взяті грошові кошти у борг ОСОБА_7 на операцію у сумі 7000 грн 00 коп. та лікування матері ОСОБА_8 у сумі 8000 грн.00 коп. (а.с.87,88) .

У постанові Верховного суду України від 13.09.2017 року по справі №6-1489цс17 сформульована правова позиція, що вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Верховного суду України від 05 лютого 2014 року, прийнятої за наслідками розгляду справи № 6-143-цс-13: з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Суд першої інстанції всупереч положень ст. 263 ЦПК України про законність та обґрунтованість рішення не взяв до уваги, що відповідач не має постійного доходу, що у нього на утриманні перебуває хвора мати, що з урахуванням положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України щодо визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі свідчить про те, що присудження аліментів у розмірі ? частини доходу порушує справедливий баланс обовязків кожного з батьків утримувати неповнолітню дитину. З огляду на це колегія суддів вважає за необхідне зменшити присуджений розмір стягнення аліментів з батька до 1 000 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 185 СК України:

1. Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

2. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Суд встановив, що з виписки з історії хвороби дитини ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, виданої 06.09.2017 КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 13» вбачається, що дитина у віці 2 роки 9 місяців перенесла гостру вогнищеву пневмонію. З того часу часто хворіє на гострі респіраторні захворювання, схильна до гострих бронхітів. З 17.03.2013 року перебуває на диспансерному обліку у лікаря-пульмонолога. У лютому 2017 року перебувала на стаціонарному лікуванні. Потребує постійного медикаментозного лікування, визначеного лікарем-пульмонологом (а.с. 12).

З наданих позивачкою копій чеків вбачається, що остання витратила на лікування дитини в лютому 2018 року 1751 грн. 61 коп., в березні 2018 року 1349 грн. 69 коп.

Враховуючи вищенаведене, суд вважав можливим стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати на неповнолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі 500 грн., щомісяця, починаючи з 30 серпня 2017 року, до зміни матеріального становища сторін і стану здоровя дитини.

Однак при цьому суд першої інстанції не взяв до уваги, згідно до витягу із історії хвороби немає висновку про те, що дитина на майбутнє потребує лікування. В цьому документі лише зазначено про те, що дитини постійно отримує комплексне лікування, призначене лікарем-пульмонологом, тобто постфактум (а.с. 12). В матеріалах справи відсутні докази про те, в якому розмірі щомісяця дитина потребує лікування.

Тому, з огляду на рівність обовязків батьків по утриманні дитини, та відповідно до наведеної норми ст. 185 СК України з батька слід стягнути понесені матірю додаткові витрати на лікування дитини в сумі (1751,61 + 1349,69)/2 = 1550,65 грн., одноразово.

Таким чином, відповідно до пунктів 1, 2, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, згідно до яких підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, - суд апеляційної інстанції змінює оскаржене рішення суду в частині стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини. В іншій частині рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 374, п.1,2,4 ч.1 ст.376, ст.ст. 382-384, 388, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2018 року змінити в частині визначення розміру аліментів.

Зменшити розмір стягнутих з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, аліментівна користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, місце народження м. Харків, мешкає за адресою: АДРЕСА_2, на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2аліментів до розміру 1 000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 30 серпня 2017 року, до досягнення донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 30 серпня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, місце народження м. Харків, мешкає за адресою: АДРЕСА_2, понесені додаткові витрати на неповнолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в сумі 1550 грн. 65 коп.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 22 грудня 2018 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді І.В.Бурлака.

ОСОБА_2.