Постанова

Іменем України

25 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 463/2741/14-ц

провадження № 61-29163св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Лесько А.О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Штелик С. П.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за заявою ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку із нововиявленими обставинами ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 04 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Апеляційного суду Львівської області про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 31 березня 2017 року у складі судді Головатого Р. Я. та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 15 серпня 2017 року у складі колегії суддів Ткач З. Є., Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Апеляційного суду Львівської області про відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що йому завдано моральної шкоди в результаті протиправних дій Апеляційного суду Львівської області. Протиправні дії відповідача призвели до приниження честі, гідності та ділової репутації ОСОБА_4, завданої у зв'язку з порушенням органом державної влади, Апеляційним судом Львівської області, його прав гарантованих статтями 8, 40, 55, 56 Конституції України, шляхом постановлення завідомо неправосудної ухвали від 15 грудня 2011 року у справі № 22ц-5826/11 в результаті чого його було позбавлено доступу до правосуддя та грубо порушено конституційні права.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 04 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від

07 жовтня 2014 року, відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Апеляційного суду Львівської області про відшкодування моральної шкоди.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У січні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Личаківського районного суду

м. Львова від 04 червня 2014 року, якою відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Апеляційного суду Львівської області про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 31 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від

15 серпня 2017, відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 04 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Апеляційного суду Львівської області про відшкодування моральної шкоди.

Ухвала суду першої інстанції, з висновком якої погодився й суд апеляційної інстанції, мотивована тим, що ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 04 червня 2014 року про відмову у відкритті провадження у справі, яка не належить до ухвал суду, якими закінчено розгляд справи, у зв'язку з чим не підлягає перегляду у зв'язку з нововиявленими обставинами.

30 серпня 2017 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані ухвали судів та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції зобов'язаний був на підставі положень статті 361-364 ЦПК України 2004 року розглянути його заяву про перегляду ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 04 червня 2014 року по суті та задовольнити її. Вказує на те, що в статті 361 ЦПК України 2004 року відсутній перелік ухвал суду, якими закінчено розгляд справи, а тому вважає помилковим висновок суду про те, що ухвала про відмову у відкритті провадження у справі не може переглядатися за нововиявленими обставинами, оскільки це суперечить положенням статей 8, 40, 55, 124, 129 Конституції України.

Заперечення від учасників справи до суду не надходили.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

22 травня 2017 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом установлено, що ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 04 червня 2014 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті провадження у справі за його позовом до апеляційного суду Львівської області про відшкодування моральної шкоди.

24 березня 2017 року ОСОБА_4 звернувся із заявою про перегляд вказаної ухвали у зв'язку із нововиявленими обставинами.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 31 березня 2017 року відмовлено у відкритті провадження.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову ОСОБА_4 у відкритті провадження за його заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали суду першої інстанції від 04 червня 2014 року про відмову у відкритті провадження у справі, суд посилаючись на частину першу статті 361 ЦПК України 2004 року, дійшов правильного висновку, що ухвала про відмову у відкритті провадження не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи, тому не може переглядатися, у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до вимог частини першої статті 361 ЦПК України 2004 року рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

У зв'язку із цим такому перегляду підлягають рішення суду першої інстанції (у тому числі заочне або додаткове рішення), ухвалені за будь-яким видом судового провадження, що набрали законної сили, а також рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції, якими рішення було змінено або ухвалено нове рішення.

За змістом норм ЦПК України ухвала суду першої чи апеляційної інстанцій про відмову у відкритті провадження, не може бути переглянута за нововиявленими обставинами (тобто не є об'єктом перегляду у відповідний спосіб), оскільки не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи по суті.

Отже, постановляючи оскаржувану ухвалу, суди першої та апеляційної інстанції, установивши, що ухвалою суду, про перегляд якої звернувся заявник, було відмовлено у відкритті провадження, дійшли обґрунтованого висновку про те, що ухвала суду, у відповідності до вимог статті 361 ЦПК України 2004 року, не може бути переглянута у зв'язку із нововиявленими обставинами, оскільки вона не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи по справі.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанцій, на законність оскаржуваної ухвали не впливають, а зводяться до переоцінки обставин справи та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваних ухвал судів першої та апеляційної інстанцій.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 31 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 15 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

С.П. Штелик