Провадження № 2/161/3570/18

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.,

з участю секретаря судового засідання Загоровської І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Луцького міськрайонного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

Позивач та його представник в судове засідання призначене на 24.10.2018 року не зявилися, заяви про розгляд справи за їх відсутності суду не надали.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання подав заяву про розгляд справи без здійснення технічної фіксації. Позовні вимоги не визнає. В своїй заяві зазначає, що має місце повторна неявка позивача у судове засідання. Представник позивача 24.09.2018 року був повідомлений про призначений розгляд справи на 18.10.2018 року, проте в день судового розгляду була подана заява про неможливість зявитися через участь в іншій справі та додано ордер від 17.10.2018 року. Тобто представник позивача за день до судового засідання надав перевагу іншій справі, хоча завчасно був повідомлений про час і дату судового засідання. Також звертає увагу суду, що в заяві від 18.10.2018 представник позивача просив суд відкласти розгляд справи на будь-який інший зручний для суду час. Тим самим сторона позивача виявила свою готовність прибути у судове засідання та відповідно слідкувати за часом та датою його призначення. На підставі наведеного просив позов залишити без розгляду.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи суд прийшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, в судові засідання, які були призначені на 18.10.2018 року та 24.10.2018 року, позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

На адресу суду від представника позивача ОСОБА_4 на судове засідання призначене на 18.10.2018 року надійшло клопотання про відкладення судового розгляду у звязку з тим, що він бере участь в іншому судовому засіданні та додано ордер від 17.10.2018 року (а.с. 75,76).

Судове засідання було відкладено на 24.10.2018 року.

Позивач та представник позивача 24.10.2018 року повторно не зявилися в судове засідання, заяву про розгляд у відсутності суду не надавали.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 3 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його незявлення не перешкоджає розгляду справи.

Тобто зі змісту ч. 3 ст. 257 ЦПК України слідує, що у разі повторної неявки позивача, який був повідомлений належним чином, суд залишає позовну заяву без розгляду незалежно від причини такої неявки.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні, від 03.04.2008 року у справі «Пономарьова проти України» констатував, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В заяві від 18.10.2018 року представник позивача просив суд відкласти розгляд справи на будь-який інший зручний для суду час. Тим самим сторона позивача виявила свою готовність прибути у судове засідання та відповідно слідкувати за часом та датою його призначення

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно надійшла 07.12.2012 року. У даній справі 25.02.2013 року було постановлено заочне рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені. За заявою відповідача, у звязку з обставинами, які мали істотне значення для справи, ухвалою суду від 28.08.2018 року заочне рішення було скасовано.

Таким чином, аналіз матеріалів справи дає підстави стверджувати що позивач зловживає наданими йому процесуальними правами, що призводить до безпідставного затягування розгляду вищезазначеної цивільної справи та порушення розумних строків її розгляду.

Оскільки, позивач, будучи повідомленим належним чином про час і місце розгляду справи в судове засідання повторно не зявився, без поважних на те причин, так як на момент розгляду справи в матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б свідчили про поважні причини неявки позивача в судове засідання, не забезпечив явку свого представника та не цікавився про стан відомого судового провадження, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 257 п. 3 ч. 1 ЦПК України, суд ,-

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_5