Справа № 312/213/2018
№ 2/312/111/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2018 року с. Велика Білозерка

Великобілозерський районний суд Запорізької області в складі головуючого судді Рогоза А.Ю., при секретарі Біряк І.В., за участю представників відповідача адвоката ОСОБА_1, ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с. Велика Білозерка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, зазначивши, що 09.07.1999 року у шлюбі з відповідачем народилася донька ОСОБА_4. 24 червня 2004 року шлюб між сторонами було розірвано і з відповідача стягнуто аліменти, які він сплачував до повноліття доньки. На теперішній час ОСОБА_4 продовжує навчання на другому курсі денної форми навчання за контрактом у Запорізькому національному технічному університеті. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, а позивач не в змозі самостійно її утримувати, у звязку з чим просить суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення донькою двадцяти трьох років.

Ухвалою судді Великобілозерського районного суду Запорізької області від 14 серпня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання та відкрито провадження у справі.

10.10.2018 року відповідач подав до Великобілозерського районного суду Запорізької області відзив на позовну заяву, позовні вимоги не визнав, оскільки позивач не надала доказів її тяжкого матеріального становища чи стану здоровя. Крім того, відповідач зазначив, що він не має змоги надавати доньці матеріальну допомогу, так як ніде не працює, єдиним джерелом його доходів є вирощування овочів, сплачує аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання, а також на його утриманні перебувають дві неповнолітні доньки, дружина, яка не працює, та мати інвалід третьої групи.

08.10.2018 року позивач надала до суду відповідь на відзив, вказуючи, що відповідач є працездатною особою, має у власності земельну ділянку, яка перебуває в оренді у СВК «Росія», за що отримує орендну плату, його дружина є також працездатною, а мати пенсіонер за віком, разом з ним не проживає.

18.10.2018 року відповідач подав до суду заперечення, в яких зазначив, що позивачем не надано суду підтвердження, що їй із дочкою потрібна матеріальна допомога.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

У судовому засіданні представники відповідача адвокат ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечували з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву та запереченнях.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків (стаття 200 СК України).

Отже, в силу приписів ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає донька, яка продовжує навчання по досягненню повноліття.

Скориставшись своїм правом, передбаченим вищезазначеною нормою закону, позивач звернулася до суду з відповідним позовом.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЖС № 033448, виданого 21.07.1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Великобілозерського району Запорізької області, ОСОБА_4 народилася 09.07.1999 року, її батьками вказано ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.5).

ОСОБА_4 будучи повнолітньою особою, яка не досягла віку 23 років, згідно з довідкою № 4947 від 19.07.2018 року та Договором № 242-1/721 про надання освітніх послуг від 31.08.2017 року, з 01.09.2017 року навчається на 2 курсі денної форми навчання за контрактом у Запорізькому національному технічному університеті (а.с.9,11) та мешкає у гуртожитку (а.с.10).

ОСОБА_4 знаходиться на утриманні матері ОСОБА_2, але доходів останньої (а.с.8) не вистачає на необхідне забезпечення повнолітньої доньки на період її навчання у навчальному закладі.

Разом з тим, в судовому засіданні не встановлено обставин неможливості надання відповідачем матеріальної допомоги своїй доньці, яка продовжує навчання.

Так, судом враховується, що відповідач є працездатною особою, згідно із записом у трудовій книжці від 17.09.2016 року звільнений з ПрАТ «Агропромислова компанія» за власним бажанням, має у власності земельний пай, який перебуває в оренді у СВК «Росія», за що отримує орендну плату, його дружина ОСОБА_2 є працездатною, згідно з записом у трудовій книжці 09.03.2016 року звільнена з останнього місця роботи за власним бажанням.

Одночасно суд вважає, що зазначені відповідачем обставини, які підтверджені належними доказами, зокрема, наявність у відповідача іншої сім'ї, перебування на його утриманні двох неповнолітніх доньок ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, необхідності сплати аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_7 на період навчання, можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів, які просить стягнути позивач, з 1/6 на 1/8 частину усіх видів доходу (заробітку) відповідача.

Таким чином, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4, у розмірі у розмірі 1/8 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на одну працездатну особу починаючи з 25 липня 2018 року до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення донькою двадцяти трьох років.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Позивач, як одержувач аліментів, від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції звільнена (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), відтак, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 704,80 грн. за подання позовної заяви підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82,89,141,263-268, 279 ЦПК України, ст.ст. 182, 198, 199, 200 Сімейного кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, Запорізька область, Кам»янсько-Дніпровський район, с. Водяне, провул. Причальний, буд. 1) на користь ОСОБА_2 (НОМЕР_2 виданий Великобілозерським РВ УМВС України в Запорізькій області 30.11.1998 року, РНОКПП НОМЕР_3, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка продовжує навчання, у розмірі 1/8 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на одну працездатну особу починаючи з 25 липня 2018 року до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення донькою двадцяти трьох років

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, Запорізька область, Кам»янсько-Дніпровський район, с. Водяне, провул. Причальний, буд. 1) судовий збір на користь держави в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення виготовлене в нарадчій кімнаті 29 жовтня 2018 року.

Суддя А.Ю. Рогоза