КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №361/3737/17 Головуючий у І інстанції - Селезньова Т.В.
апеляційне провадження №22-ц/824/2018/2018 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Таргоній Д.О., Ігнатченко Н.В.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛТ Кредит» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2017 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛТ Кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

ТОВ «КЛТ Кредит» звернулося до Броварського міськрайонного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 серпня 2016 року між ТОВ «КЛТ Кредит» і ОСОБА_2 за допомогою веб-сайту kltcredit.com.ua був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого позивач надав ОСОБА_2 позику в сумі 4000 грн. шляхом безготівкового переказу коштів на її рахунок зі сплатою відсотків за користування коштами в розмірі 1944 грн., які вона мала сплатити протягом 30 діб з моменту підписання договору електронним цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором, зі строком повернення кредиту до 10 вересня 2016 року.

Відповідач умови договору не виконала, позику і відсотки в обумовлений договором термін не повернула, внаслідок чого у неї перед позивачем утворилась заборгованість і нарахована неустойка відповідно до умов договору.

Просило суд, стягнути з відповідача заборгованість за договором позики №-012185 від 11 серпня 2016 року, в сумі 33744 грн., в тому числі заборгованість за кредитом 4000 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 27600 грн., заборгованість за пенею 200 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2017 року, у задоволенні позову ТОВ «КЛТ Кредит» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «КЛТ Кредит» подало апеляційну скаргу, яку обґрунтовувало тим, що 11 серпня 2016 року між позивачем та відповідачем за допомогою веб-сайту kltcredit.com.ua було укладено Договір позики № - 012185.

Договір укладений з використанням електронного підпису.

Укладення договору відбувалось наступним чином.

Товариство інформує позичальника про прийняте рішення щодо видачі кредиту на телефонний номер позичальника шляхом надсилання йому смс-повідомлення та електронного повідомлення на адресу електронної пошти, зазначені у заявці.

Заявник здійснює вхід на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.

В особистому кабінеті відкривається доступ для перегляду договору та його підписання.

Електронна система товариства генерує позичальнику одноразовий ідентифікатор для підписання договору, який надсилається смс-повідомленням на телефонний номер позичальника. Одноразовий ідентифікатор діє протягом 10 хвилин з моменту його надсилання.

У разі згоди із запропонованими товариством умовами, позичальник підписує Договір або накладанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором шляхом введення одноразового ідентифікатора в спеціально відведене поле в Особистому кабінеті.

Введенням одноразового ідентифікатора в спеціально відведене поле в Особистому кабінеті та натискаючи кнопку «Підтвердити» позичальник підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє і зобов'язується неухильно дотримуватись положень Правил та Договору.

Укладення товариством Договору чи іншого документа з Позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора, юридично є еквівалентом отримання товариством ідентичного за змістом договору чи іншого документа, які підписані власноручним підписом позичальника, у зв'язку з чим створює для нього такі ж правові зобов'язання та наслідки. Документи, створені в електронній системі товариства є оригіналами і мають однакову юридичну силу з документами у паперовій формі.

Таким чином, отримавши одноразовий ідентифікатор смс-повідомленням відповідач наклав електронний підпис одноразовим ідентифікатором шляхом введення одноразового ідентифікатора в спеціально відведене поле в особистому кабінеті на сайті відповідача і таким чином підписав договір.

Після цього, позивач відповідно до п.1.1 Договору надав відповідачу грошові кошти у позику у сумі 4000 грн. шляхом перерахування суми позики в безготівковому порядку шляхом банківського переказу на поточний рахунок позичальника.

В свою чергу, відповідач зобов'язався сплатити позивачу відсотки від суми позики та повернути суму позики впродовж строку позики.

Отже, вважає висновки суду щодо неукладеності договору позики необґрунтованими та такими, що не відповідають обставинам справи.

Оскільки договір позики є реальним, то він вважається укладеним з моменту передачі грошових коштів відповідачу шляхом надсилання на його поточний рахунок у банку. Підтвердженням укладення договору позики між позивачем та відповідачем є як сам договір так і платіжне доручення з позначкою банку про виконання і зазначенням у призначенні платежу того, що кошти перераховано на підставі договору позики.

Просило, скасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що документ зі назвою договір № - 012185 від 11 серпня 2016 року, який долучений позивачем до позову у якості договору позики (зворотної допомоги) між сторонами, не може бути прийнятий як договір, що укладений у письмовій формі, тобто у формі, якої від нього вимагає закон, і не може розглядатись як письмовий доказ укладення договору позики.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами законодавства з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження укладення договору позики з відповідачкою, позивач подав як докази: копію паспорта і ідентифікаційного коду ОСОБА_2;договір № НОМЕР_5 - 012185 від 11 серпня 2016 року, в якому сторонами договору зазначено ТОВ «КЛТ Кредит» в особі Кареліна О.В., що діє на підставі Статуту, з однієї сторони, і ОСОБА_2, Україна, АДРЕСА_1, НОМЕР_3 Борзнянським РВУМВС України в Чернігівській області, 15 вересня 2009 року, НОМЕР_5, що має електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1 та номер телефону НОМЕР_4 з іншої сторони.

Відповідно до п.1.1 даного договору, за даним договором позикодавець надає позичальнику грошові кошти 4000 грн. Відповідно до п.1.2 позика надається позичальнику тільки за допомогою веб-сайту позикодавця kltcredit.com.ua за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором.

У п. 7.13 договору зазначено, що цей договір підписано позикодавцем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ст.ст. 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

У графі реквізити та підписи сторін: Позичальник - ОСОБА_2, НОМЕР_2 Борзнянським РВУМВС України в Чернігівській області, 15 вересня 2009 року, Україна, 07400, АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_5, телефон НОМЕР_4, смс код, Електронний підпис/ ОСОБА_2

У графіку розрахунків у графі позичальник зазначені такі ж самі дані про позичальника і зазначено Електронний підпис/ ОСОБА_2

Крім того, в матеріалах справи міститься копія платіжного доручення № 1360 від 11 серпня 2016 року платник КЛТ Кредит ТОВ, отримувач поповнення карт Приват - 24 юр.ос., призначення платежу #НОМЕР_6 ІПН НОМЕР_5 ОСОБА_2 зворотня фінансова допомога згідно договору № НОМЕР_5-012185 від 11 серпня 2016 року, сума коштів 4000 грн.

У платіжному дорученні відсутній підпис як платника так і отримувача коштів.

Згідно ст.208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти: зокрема, 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Згідно зі ст.1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа.

Враховуючи положення ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов'язкові реквізити документа.

Також, згідно з ч.1,2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов'язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб'єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

За правилами ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов'язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Відповідно до ч.3 ст.207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно зі ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ст.640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідно до ст.642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Згідно вимог ст.218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами.

Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За правилами ст.14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Згідно вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивач не довів самого факту укладення договору позики з відповідачем, і відповідно не довів виникнення у відповідача зобов'язань за договором позики, а також не довів факту отримання відповідачем позики у вказаній сумі.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано вірно.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛТ Кредит» залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Д.О. Таргоній

Н.В. Ігнатченко