№ 207/1074/18
№ 2/207/954/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року м. Кам`янське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді : Юрченко І.М.

при секретарі: Сівачук А.А.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Кам`янське клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності, та зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська знаходиться вищезазначена справа.

Представником позивача ОСОБА_2 подано до суду клопотання про забезпечення позову, в якому він просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, посилаючись на те, що відповідно до відповіді МВС України РСЦ в Дніпропетровській області ТСЦ №1244, за відповідачем рахувався автомобіль MERCEDES-BENZ VІTO 109 CDI, 2148 куб.см., 2007 року випуску, дата державної реєстрації 31.12.2014 року, номерний знак НОМЕР_1 ., вартість якого згідно з довідкою № 2802-18/3 від 28.02.2018 року виданою Правобережною товарною біржею, на момент оцінки складала 270848,00 грн. За час розгляду справи відповідач встиг продати чи подарувати об`єкт спільного майна, а саме автомобіль марки MERCEDES-BENZ VІTO 109 CDI, 2148 куб.см., 2007 року випуску, про що свідчить довідка надана МВС України РСЦ в Дніпропетровській області ТСЦ №1244 № 31/4-1244-32аз від 08.06.2018 року, в якій вказано, що станом на 07.06.2018 р оку, за відповідачем транспортні засоби не зареєстровані. Гроші за спірний автомобіль від відповідача позивачка не отримувала. Зазначені дії ОСОБА_3 свідчать лише про реальні наміри при поділі спільно нажитого майна подружжя уникнути витребування спірного автомобіля.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно відповідача та забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Окрім цього, Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4» роз`яснив, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Заява представника позивача та матеріали справи не містять даних та доказів, які б свідчили про наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову в разі невжиття заходів забезпечення, зокрема, шляхом накладення арешту на квартиру відповідача, яка до того ж не є предметом спору.

Крім того, у справі відсутні дані щодо вартості майна, яке належить відповідачу та на яке позивач просить накласти арешт, станом на час розгляду заяви, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості оцінити співмірність заявленого виду забезпечення позову із позовними вимогами, збалансованість інтересів сторін, розумність і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову.

Так, представник позивача ОСОБА_2 просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, однак вищезазначена квартира не є предметом позову. Предметом за первісним позовом є автомобіль MERCEDES-BENZ VІTO 109 CDI, 2148 куб.см., 2007 року випуску, дата державної реєстрації 31.12.2014 року, номерний знак НОМЕР_1 , а предметом за зустрічним позовом є телевізор LED LG LF640V та холодильник INDESIT DF 4181W, а отже суд не вбачає підстав для накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , тому в задоволенні заяви необхідно відмовити.

З урахуванням наведеного, у задоволенні заява представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали суду направити представнику позивачу ОСОБА_2 .

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.М. Юрченко