Справа № 522/2588/18
Провадження № 2/522/5308/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Чернявської Л.М.

При секретарі судового засідання Ткаченко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю, визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 13 лютого 2018 року звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом, в якому просить зобов?язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди в користуванні її власністю 141/1000 частинами квартири АДРЕСА_1, шляхом зняття з реєстраційного обліку по вказаній адресі; визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме 141/1000 частини квартири АДРЕСА_1.

Позивач мотивує вимоги наступним. ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Павлова) А.Г. є власником 141/1000 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 10.10.2005 року, який посвідчений приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_3 реєстр. № 13608. В даній квартирі наразі зареєстрований колишній чоловік ОСОБА_2, шлюб з яким розірвано 15.12.2016 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси. При цьому, ОСОБА_2, який не проживає у вказаній квартирі з дня розірвання шлюбу, залишаючись зареєстрованим по вказаній жилплощі, створює для позивачки перешкоди в користуванні своєю власністю, так як позивач вимушена нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг.

Провадження у справі відкрито 21 лютого 2018 року. Ухвалою суду від 02 липня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

В судове засідання представник позивача не з?явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити повністю.

Відповідач у судове засідання не з?явився, про час, дату і місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку через оголошення на офіційному інтернет-сайті судової влади, про поважність причин не явки суд не повідомив.

Згідно ст. 281 ЦПК України суд, враховуючи відсутність відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином про дату судового засідання, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів в заочному порядку.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Павлова) А.Г. є власником 141/1000 частини квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування від 10.10.2005 року, який посвідчений приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_3 реєстр. № 13608.

Відповідно до довідки №213 від 05.02.2018 року про склад сім?ї та прописку, на вказаній житловій площі зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено 18.07.2007 року та розірвано 15.12.2016 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси № 522/19273/16-ц, після чого відповідач добровільно виселився з вказаної квартири.

ОСОБА_2 не мешкає в квартирі позивачки з грудня 2016 року, що підтверджується відповідними актами, складеними сусідами позивачки (підписи яких засвідчені представником КП «ЖКС «Фонтанський»), від 08.02.2018 року та від 02.07.2018 року. Будь-які особисті речі відповідача відсутні в квартирі позивачки.

При цьому, ОСОБА_2, який не проживає у вказаній квартирі з грудня 2016 року, залишаючись зареєстрованим по вказаній житловій площі, створює для позивачки перешкоди в користуванні своєю власністю, так як вона вимушена нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю.

Згідно із ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за свою волею, незалежно від волі інших осіб.

Положення статті 317 Цивільного кодексу України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону.

Згідно зі ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Суд встановив, що реєстрація відповідача в квартирі, яка є приватною власністю позивачки, створює перешкоди у користуванні останньою своїм майном, що є прямим порушенням статті 319 Цивільного кодексу України.

Крім того, згідно із ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу України, члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічне положення міститься в статті 383 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу України, до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, оскільки відповідач на момент звернення позивачки до суду та станом на теперішній час у спірній квартирі не проживає більше одного року, вселитися в квартиру не намагався, в чому йому ніхто не заперечував, особистих речей в квартирі не має, суд доходить висновку, що ОСОБА_2 втратив право на користування житловим приміщенням, а саме 141/1000 частини квартири АДРЕСА_1

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 29, 316, 317, 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 64, 156 ЖК України, ст.ст. 263 265, 282-283 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3) про усунення перешкод в користуванні власністю, визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Зобов?язати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3) не чинити ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) перешкоди в користуванні її власністю 141/1000 частинами квартири АДРЕСА_1, шляхом зняття з реєстраційного обліку по вказаній адресі.

Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3) таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме 141/1000 частини квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 30 жовтня 2018 року.

Суддя Л.М. Чернявська

24.10.2018