Провадження №2/447/592/18
Справа №447/913/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

23.10.2018 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Бачун О.І.

при секретарі Крочак І.Ю.

з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку та господарських будівель в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся в суд 17.04.2018року з позовом до ОСОБА_3 про визнання власності на 1/6 частину житлового будинку та господарських будівель в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.03.2001року помер його батько ОСОБА_7, а 18.12.2002року померла його мати ОСОБА_8. Після смерті батьків відкрилася спадщина на спадкове майно, що складається з 1/6 частини житлового будинку, прибудованих споруд та земельної ділянки для ОЖБ за адресою м.Миколаїв, вул. Лісна,7. Позивач та відповідачка не зверталися до нотаріуса із заявими про прийняття спадщини, оскільки не було виготовлено правовстановлюючих документів. Згідно ухвали Народного суду Миколаївського району Дрогобицької області від 15.02.1954року визнано факт володіння на праві спільної власності будинок в місті Миколаїв по вулиці Лісна, 7 Дрогобицької області за ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11. Вищевказані особи не виготовили правовстановлюючих документів, а єдиним документом на нерухоме майно є Ухвала народного суду Миколаївського району від 15.02.1954р. Оскільки нотаріус відмовив ОСОБА_1 у оформленні спадкового майна, а матері позивача ОСОБА_9 належала 1/3 частина житлового будинку по вулиці Лісній,7 у м.Миколаїв, а після її смерті залишилося двоє спадкоємців першої черги, тому він просить визнати на ним право власності на 1/6 частину спірного житлового будинку та господарських будівель.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 16.05.2018року відкрито провадження по справі і призначено підготовче судове засідання на 19.06.2018року.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 20.09.2018року закрито підготовче судове засідання і призначено справу до розгляду на 22.10.2018року.

В судовому засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задоволити, посилаючись на обставини викладені в позовні заяві. Позивач ОСОБА_1 додатково пояснив, що в м.Миколаїв, по вулиці Лісна,7 Львівської області він проживав до 1976року, пізніше проживав ІНФОРМАЦІЯ_1 до 2016року, а з 2016року знову проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. Крім цього, пояснив, що з 2004року він зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки там отримав службову квартиру, і у якій проживає його донька. Жодних інших правовстановлюючих документів на спірний будинок по вулиці Лісна,7 в м.Миколаїв, окрім Ухвали народного суду Миколаївського району від 15.02.1954року немає. Пояснити, чому не вживав заходів щодо прийняття спадщини не зміг.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 проти задоволення позовних вимог заперечили, вважають, що такі заявлені безпідставно. ОСОБА_3 додатково пояснила, що з 1987 року по даний час вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, а на день смерті батьків у спірному будинку проживав тільки ОСОБА_6 Вважає, що ОСОБА_1 пропустив строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки є правовстановлюючі документи на спірне майно, а саме Ухвала народного суду Миколаївського району Дрогобицької області від 15.02.1954року та свідоцтво про право власності видане 04.03.1954року Миколаївським міським комунгоспом

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, та пояснила, що на даний час позивач ОСОБА_1 проживає ІНФОРМАЦІЯ_5, а з 1976 року проживав ІНФОРМАЦІЯ_6. Позивач має інше житло, а тому не може претендувати на спірне спадкове майно. ОСОБА_5 вважає, що вона має право на спадкове майно, оскільки у спірному житловому будинку проживала її мати, а вона проживала ІНФОРМАЦІЯ_7 з 1964року по теперішній час з своїм чоловіком. Ствердила, що не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а частку яка їй належить вона хоче віддати третій особі ОСОБА_6

Третя особа ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог. Пояснив, що він є інвалідом третьої групи. По вулиці Лісна,7 в м. Миколаїв він проживає і зареєстрований із народження по теперішній час, крім нього у будинку була зареєстрована ОСОБА_12, а позивач ОСОБА_1 проживає в даному будинку із свою сімєю із 2016року. Вважає себе власником спірного майна, а до нотаріуса за оформленням права власності не звертався, бо вважав що це не потрібно.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що ОСОБА_1 проживав до смерті своїх батьків по вулиці Шевченка,120 в м.Миколаїв, а з 2017року проживає в ІНФОРМАЦІЯ_8

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, третіх осіб та свідка, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення.

Ухвалою народного суду Миколаївського району Дрогобицької області від 15.02.1954року признано факт володіння на праві спільної власності будинок розміщеним в місті Миколаєві Дрогобицької області по вулиці Лісна,1 за ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11.

Із довідки №877 виданої Стрийським МБТІ 18.04.2017року, вбачається, що згідно даних архіву Стрийського МБТІ право власності на обєкт нерухомого майна по вулиці Лісна, 1 в м.Миколаїв зареєстровано за ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 згідно свідоцтва про право власності виданого 04.03.1954року Миколаївським міським комунгоспом на підставі рішення Народного суду Миколаївського району Дрогобицької області справа №2-84 від 15.02.1954 та зареєстровано в реєстровій книзі №2 за реєстровим №184.

Відповідно до свідоцтва про народження серії ЯВ №007626, ОСОБА_1 народився 12.07.1951року, а його батьками записані ОСОБА_7 та ОСОБА_14.

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії 1-СГ №478214, ОСОБА_7 помер 22.03.2001року.

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії 1-СГ №193023, ОСОБА_8 померла 18.12.2002року.

Як вбачається із довідки виданої МКП «ЖКУ» №3059 від 10.07.2017року на день смерті ОСОБА_14 в будинку по вулиці Лісна,7 в м.Миколаїв, де вона проживала на день смерті були зареєстровані ОСОБА_12 та ОСОБА_6

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі ст. 81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається зі змісту ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Суд не бере до уваги акт обстеження матеріально-побутових умов сім"ї від 09.02.2018 року , оскільки такий є недопустимим доказом, позаяк не підписаний соціальним інспектором і був виданий не з метою встановлення соціальної допомоги.

Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР, що діяв на час смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_14, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Враховуючи вищенаведе, те що, позивач ОСОБА_1 на момент відкриття спадщини не проживав та не був зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_5, фактично не вступив в управління або володіння спадковим майном та не подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини у встановлений закоеном термін заяву про прийняття спадщини, у задоволенні позову слід відмови.

Керуючись ст.ст.258,263,268 ЦПК України, суд,-

ухвалив :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку та господарських будівель в порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя Бачун О. І.