смт.Короп 25 вересня 2018 року
Коропський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого - судді Грушко О.П.
при секретарі - Хілько Н.В.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою,-
В С Т А Н О В И В :
Відповідач ОСОБА_2 на виклик в судове засідання не зявився, хоча про розгляд справи був повідомлений своєчасно, через Офіційний веб-портал «Судова влада України» Коропський районний суд Чернігівської області.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
22.06.2018 року позивач звернулася до суду з даним позовом. 05.07.2018 року позов залишено без руху. 25.07.2018 року на адресу суду надійшла позовна заява з виправленими недоліками. 27.07.2018 року відкрито спрощене провадження і справу призначено до розгляду.
Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини.
Відповідач видав позивачеві боргову розписку з додатком графіком погашення заборгованості. В розписці зазначив про те, що визнає борг у сумі 750 доларів США, які зобовязується повернути до 30.01.2018 року. Крім того, визнав борг по оплаті комунальних послуг за час проживання у квартирі, належній позивачці:
квартплата 3816,17 грн., які зобовязався повернути: 3300 до 03.12.2017 року, 516,17 грн. до 08.12.2017 року;
водопостачання 1664,48 грн. до 03.12.2017 року;
теплопостачання 9975,04 грн. до 31.12.2017 року.
Крім того, на доведення наявності боргу за комунальні послуги позивачем надані відповідні квитанції; документи, що підтверджують право власності на квартиру та боргові вимоги, направлені відповідачеві з різних фінансових установ на адресу квартири позивача.
На підставі досліджених доказів, суд вважає доведеними наступні факти: відповідач має заборгованість перед позивачем у сумі 750 доларів США; за час проживання відповідача у квартирі позивача виникла заборгованість за комунальні послуги, які відповідач визнав і зобовязався погасити.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 625 ЦПК України: Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України 27 січня 2016 року розглянула справу № 6-771цс15 про стягнення заборгованості за договором позики з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення та зробила наступний правовий висновок. За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення" індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.
За таких обставин, позовна вимога про стягнення інфляційних втрат на суму заборгованості 750 доларів США задоволенню не підлягає.
У своєму розрахунку відсотків за користування коштами позивач вказав датою початку розрахунку 18.07.2017 року. Проте, з таким висновком суд не погоджується. Так, у розписці зазначено кінцевою датою повернення боргу у сумі 750 доларів США 30.01.2018 року. Отже, розрахунок трьох процентів річних має починатися з наступного дня від вказаної дати. Саме з цього дня боржник буде вважатися таким, що прострочив. Виходячи з викладеного стягненню в якості трьох процентів річних підлягають 219,82 грн.
Стосовно стягнення індексу інфляції та трьох процентів річних по заборгованості з комунальних платежів, слід вказати наступне.
Відповідно до ст. 509 ЦК України: Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його
За змістом ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Такі положення містяться у постановах Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12 , від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11.
У розписці не вказано, кому саме: позивачу чи комунальним закладам має відшкодувати заборгованість з комунальних послуг відповідач.
Враховуючи положення вищезазначених норм закону, суд вважає, що до моменту фактичного погашення заборгованості за комунальні послуги перед відповідними установами з боку позивача, відповідач не являвся боржником позивача, так як договору найму житла між ними не було.
Отже, нарахування індексу інфляції та трьох процентів річних по заборгованості з комунальних платежів можливо лише з часу фактичного погашення вказаної заборгованості позивачем. У той же час, позивачем не було виконано вимог ухвали про залишення позову без руху в частині надання доказів про погашення заборгованості з комунальних платежів. У виправленій позовній заяві позивач лише обмежилась вказівкою на те, що по боргам за квартиру розрахувалася, але стан розрахунків не стосується предмету доказування.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України: Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оскільки, стороною позивача не надано суду доказів понесених витрат на погашення заборгованості та дати таких витрат, позовні вимоги про стягнення індексу інфляції та трьох процентів річних по заборгованості з комунальних платежів задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України: Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволено на суму, яка складає 90% від заявлених позивачем вимог.
А тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 634,32 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 526, 625 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 141, 263-265, 279, 280-285 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст.ст. 354, 355 ЦПК України.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя: Грушко О. П.