Справа № 310/6248/18
2/310/2517/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (представник ОСОБА_1) до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, вказуючи, що 24.07.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач ОСОБА_2 не виконує зобовязання за договором та не сплачує грошові кошти, що підлягають оплаті за його умовами. Просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 21271,68 грн. та судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

У судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку.

Відповідач у судове засідання не зявилась, про дату час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Стаття 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

За ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Статтею 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Позивачем надано суду копію анкети-заяви від 24.07.2011 року у якій зазначено, що ОСОБА_2 ознайомившись з «Умовами та правилами надання банківських послуг», тарифами ПриватБанку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. У заяві зазначено, що своїм підписом ОСОБА_2 підтвердила факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку (а.с. 8).

Вказаною заявою, витягом з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», умовами та правилами надання банківських послуг відповідач взяв на себе зобовязання сплачувати відсотки за користування кредитом та повернути кредит (а.с. 9-24).

Аналізуючи зазначені правові норми та надані суду докази, суд вважає, що між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» 24.07.2011 року укладено кредитний договір, який за правовою суттю є договором приєднання і містить всі необхідні умови цього виду договору.

Вказаним договором відповідачем взято на себе зобовязання сплачувати відсотки за користування кредитом та повернути кредит.

Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача перед банком станом на 19.06.2018 року склала 21271,68 грн., у тому числі: заборгованість за тілом кредиту 1337,11 грн., заборгованість за відсотками 10079,32 грн., заборгованість за пенею 8366,12 грн. та заборгованість за судовими штрафами 1489,13 грн. (а. с. 6-7).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання мають виконуватись належним чином, відповідно до закону та умов договору.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні, встановлений строк (термін) то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України розмір і порядок отримання процентів за договором позики встановлюється договором. Правила ст. 1048 ЦК України поширюються і на відносини за кредитним договором (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).

Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, грошові кошти видав відповідачу, але останній умови договору не виконує.

За таких обставин з відповідача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в розмірі 1337,11 грн. та відсотками в розмірі 10079,32 грн.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 8366,12 грн. пені та 1489,13 грн. судових штрафів. З цього приводу слід зазначити наступне.

Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 549 ч. 1 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 21 жовтня 2015 року по справі №6-2003 цс 15.

Суд вважає, що за таких обставин неустойка у вигляді штрафів і пені, нарахована за один і той же період, є одним і тим же видом цивільно-правової відповідальності, а тому є неправомірним їх одночасне застосування, у зв'язку з чим з відповідача підлягає стягненню тільки неустойка у вигляді пені в розмірі 8366,12 грн.

На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 141, 259, 263-265, 280-282, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 6, 207, 526, 530, 546, 549, 626, 627, 634, 638, 1048, 1054 ЦК України, ст. 61 Конституції України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: 71116, АДРЕСА_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, буд 1Д) 1337,11 грн. заборгованості за тілом кредиту, 10079,32 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 8366,12 грн. пені, а всього 19 782,55 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 1762 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення складено 30 жовтня 2018 року.

Суддя