У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.09.2018 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Бедьо В.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на визнання і виконання рішення іноземного суду на території України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду в інтересах ОСОБА_2 з даним клопотанням, в якому просить поновити строк на предявлення рішення, виданого міським судом в Празі про виконання Вексельного платіжного доручення за реєстраційним номером 47 Сm510/2011-14 від 28 березня 2012 року та надати дозвіл на його примусове виконання на території України.

Боржником згідно рішення є громадянин України ОСОБА_3( адреса постійного місця проживання в Чехії ін. 25230, м. Ржевніце, вул. На Ямех, буд. 798), місце знаходження майна боржника, згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Україна, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Гагаріна, буд. 254.

Клопотання обґрунтовується тим, що на даний час Вексельне платіжне доручення 47 Сm510/2011-14 від 28 березня 2012 року не виконане, оскільки згідно Постанови KSPH 69 INS 33149/2014-А-21 від 18.03.2015 року, ОСОБА_3 оголошений банкротом в Чеській Республіці. При отриманні відомостей про наявне майно в Україні та на підставі Договору між Україною та Чеською Республікою про правову допомогу в цивільних справах від 28.05.2001 року зявилася можливість виконати рішення суду в Україні, тому стягувач ОСОБА_2 як правонаступник Приватного підприємства «СВ Прав» у відповідності до ст. 393 ЦПК України звернувся безпосередньо до суду України з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

ОСОБА_2 та його представник в судове засідання не зявилися, хоч про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, разом з тим в матеріалах справи є заява від представника про розгляд справи у їх відсутності.

Представник боржника ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просить відмовити в задоволенні клопотання з підстав, викладених у письмових запереченнях на клопотання.

У відповідності до ст. 467 ч.5 ЦПК України суд розглядає справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши зміст клопотання та додані до нього письмові докази, суддя приходить до наступного.

Відповідно до п. 5.1 розділу 5 "Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень", затвердженої спільнимнаказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 року № 1092/5/54, рішення іноземного суду визнається та виконується в Україні, якщо його визнання та виконання передбачено міжнародним договором України або за принципом взаємності у відносинах з іноземною державою, рішення суду якої має виконуватися в Україні.

Згідно з п. 5.3 розділу 5 зазначеної "Інструкції", іноземне клопотання розглядається судом України за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Відповідно до ст.462 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно зі ст. 54 Конвенції "Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах", клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень розглядаються судами договірної сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання. Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

В п.12 постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни №12від 24.12.1999року «Пропрактику розгляду судами клопотань про визнанняй виконаннярішень іноземнихсудів таарбітражі іпро скасуваннярішень,постановлених упорядку міжнародногокомерційного арбітражуна територіїУкраїни» зазначено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може виходити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Статтею 464 ЦПК України визначено, що питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України або його місце проживання (перебування) або місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

У клопотанні зазначено, що 28.03.2012 року міський суд в Празі у справі за позовом Приватного підприємства «СВ ПРАВ» / SV PRAV/ до ЯРОН» т.о.в/spol. JARON, s.r.o. та ОСОБА_5 видав Вексельне платіжне доручення 47 Сm510/2011-14, яким вирішено та призначено відповідачам спільно та нероздільно в термін до трьох днів з дня вручення даного платіжного доручення заплатити позивачу суму 1.800.000, - Кч з 6% річним відсотком від дня 15.09.2011 року до оплати, винагороду в сумі 6.000. Кч та до рук його юрисконсульта відшкодувати видатків провадження в суму 179124, -Кч.

Заявник вказує, що боржником згідно рішення є громадянин України ОСОБА_3( адреса постійного місця проживання в Чехії ін. 25230, м. Ржевніце, вул. На Ямех, буд. 798), місце знаходження майна боржника, згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Україна, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Гагаріна, буд. 254.

Після перегляду в суді м. Прага, Чеська республіка рішення вступило в силу та підлягає виконанню з 11.04.2013 року.

Положеннями ст. 463 ЦПК України регламентовано, що рішення іноземного суду може бути предявлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути предявлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Вказані правила є вичерпаними та не містять розширеного тлумачення.

Як вбачається з матеріалів клопотання заявник ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням 17.09.2017 року, тоді як передбачений законом трьохрічний строк предявлення вказаного рішення суду закінчився 12.04.2016 року.

З прохальної частини клопотання вбачається, що заявник просить поновити строк на предявлення рішення, виданого міським судом в Празі про виконання Вексельного платіжного доручення за реєстраційним номером 47 Сm510/2011-14 від 28 березня 2012 року з тих підстав, що тільки в квітні 2017 року заявнику стало відомо про ту обставину, що в боржника ОСОБА_3 є майно, що перебуває на території України.

Разом з тим суд вважає дану наведену заявником обставину не підтверджену жодними належними доказами.

Натомість сторона боржника зазначає у своїх запереченнях, що боржник та заявник є етнічними українцями і з 2009 року перебували в бізнес партнерських та дружніх відносинах, а тому заявник був обізнаний про наявність у боржника майна як на території Чеської республіки так і на території України.

Як вже попередньо зазначалось, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Разом з тим з матеріалів даної справи вбачається, що боржник ОСОБА_3 є громадянином Чеської республіки, тобто не є громадянином України, як вказує заявник, що зокрема підтверджується копією паспорта Серії CZE 39276634. Заявником також не надано жодних доказів того, що такий дійсно проживає на даний час на території України.

Законодавцем також передбачена можливість звернення з питанням про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду до суду за місцезнаходженням майна боржника у тому випадку, якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України або його місце проживання (перебування) або місцезнаходження невідоме.

Заявник аргументує підставу звернення до Ужгородського міськрайонного суду з даним клопотанням тим, що боржник ОСОБА_3 згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є власником нерухомого майна, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Гагаріна, буд. 254.

Всупереч вказаним доводам заявника представником боржника надано суду Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності станом на 29.11. 2017 року, згідно якого нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Гагаріна, буд. 254 належить ОСОБА_6.

На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що заявником не надано суду жодних доказів того, що боржник ОСОБА_3 володіє на території України певним майном.

Узагальнюючи все вищезазначене, суд приходить до переконання, що у задоволенні даного клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 462-468ЦПК України,ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.12.1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», Конвенцією "Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах", -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на визнання і виконання рішення іноземного суду на території України відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області протягом пятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Ужгородського В.І. Бедьо

міськрайонного суду