Провадження № 2/761/3297/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2018 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарях Голопич Н.Р., Горюк В.А.,

за участі позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивач є власником квартири АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі - продажу від 17.05.2008 р. 19.05.2016 р. з вини відповідача відбулося залиття квартири гарячою водою. Комісія у складі представників правління мікрорайону «Сирець» головного інженера ОСОБА_5, майстра т/д ОСОБА_6, слюсаря - сантехніка ОСОБА_7 обстежила квартиру позивача АДРЕСА_8 в м. Києві та склали відповідний акт де зазначили: в квартирі виявлено сліди залиття з вище розташованої квартири АДРЕСА_9. Залиття відбулось внаслідок аварійного пошкодження стояка ГВП в квартирі АДРЕСА_9 (порив самовільно перенесеного стояка ГВП). Дана квартира належить ОСОБА_3 Відповідач обіцяла зробити ремонт - усунути пошкодження, проте виплатила позивачу вишення 2000,00 грн. за ремонт санвузла та 15 000,00 грн. за зіпсований диван Після залиття в квартирі позивача ще два місяці зі стелі текла вода, яка потрапила в порожнини будівельних плит. Позивач змушена була робити незапланований капітальний ремонт квартири, додатково проводити протигрибкові роботи, провести заміну покриття на підлозі, шпалер, плитки у ванній, дверей та повністю замінити меблі в квартирі. З метою оцінки завданого збитку позивач звернулась до суб»єкта оціночної діяльності - Приватного підприємства «Аверті» Згідно звіту про оцінку майна від 08.06.2016 р. загальна величина розміру спричиненого майнового збитку, понесеного в результаті залиття квартири АДРЕСА_10, а саме нерухомого майна та рухомого майна становить 105 315, 00 грн. За надання послуг з незалежного експертного дослідження сплачено 3 000.00 грн. Після залиття квартири погіршився стан здоров»я позивача і вона була змушена звернутися за медичною допомогою до ТОВ «Медичний центр Достомед» та Українсько - німецького центру ортопедії, неврології і спортивної медицини «Flexis» . В ТОВ «Медичний центр Достомед» позивачеві встановлено діагноз та призначено лікування, яке тривало більше місяця. За лікування позивачем було сплачено 2 288 грн. 00 коп. Українсько - німецьким центром ортопедії, неврології і спортивної медицини «Flexis» також поставлено позивачу діагноз та призначено лікування, вартість якого становила 2 625,00 грн., тривалість - з 02.06.2016 р. по 07.06.2016 р. Крім того, відповідачем було спричинено і моральну шкоду, оскільки позивач відчував глибокий дискомфорт , зазнала значних моральних страждань, у зв»язку зі знищенням і пошкодженням майна, порушився її нормальний ритм життя. Зважаючи на те, що відповідач частково відшкодувала спричинені збитки, беручи до уваги положення ст. 23,1166,1167 ЦК України ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 88 315, 00 грн., витрати на лікування в сумі 4 913,60 грн., витрати з надання послуг незалежно експертизи у сумі 3 000,00 грн. та моральну шкоду у сумі 30 000,00 грн.

У зв»язку із набранням чинності змін до ЦПК (в редакції від 03.10.2017 р.) в судовому засіданні 26.01.2018 р. вирішено питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Від представника відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву де зазначено наступне. Дійсно 19.05.2016 р. за відсутністю відповідача за адресою: АДРЕСА_2 сталася аварія, яка завдала шкоди сторонам. При цьому працівниками аварійної служби було встановлено, що стався прорив труби (центрального стояка) гарячого водопостачання в ділянці між 4 та 3 поверхами будинку. В трубі утворилась дірка. Відповідач пообіцяв компенсувати збитки, та дивлячись на те, що її вина у залитті була відсутня сплатила позивачеві 17 000,00 грн. Прорив відбувся в ділянці труби, яка знаходиться над квартирою відповідача. ОСОБА_3 ніколи не здійснювала перенесення стояка ГВП, придбавши квартиру жодних перепланувань не здійснювала. Складений же висновок з оцінки збитку не може бути належним доказом, оскільки мала б бути проведено відповідне експертне дослідження. Також не має жодних доказів, що лікування позивача було пов»язано з подією, яка сталась 19.05.2016 р. також немає і доказів спричинення позивачу і моральної шкоди, зважаючи на відсутність вини відповідача у залитті. Беручи до уваги викладене - представник відповідача вказує, що з огляду на те де відбувся розрив труби. А саме за межами квартири ОСОБА_3 відповідальність має нести, а отже і бути відповідачем обслуговуюча організація.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 вказала на безпідставність заперечень відповідача щодо заявлених вимог. Надані позивачем докази на підтвердження причини залиття - відповідні акти комісії не спростовані, докази відсутності вини у події відповідачем не надані.

В запереченнях на відзив представник відповідача в свою чергу наголосив, що експертиза у справі не проводилась, розмір збитку у порядку передбаченому законодавством не встановлювався. Часткове відшкодування збитків відбулось виключно з людських стосунків.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 її представник підтримали заявлені вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник заперечували щодо задоволення вимог та просили відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наданим письмовим доказам та опитавши свідків суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживає та є власницею квартири АДРЕСА_11

В свою чергу відповідач ОСОБА_3 є власницею та проживає у АДРЕСА_12

Дані обставини не заперечуються учасниками процесу та підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями правовстановлюючих документів.

В судовому засіданні встановлено, і не заперечувалось сторонами, їх представниками, що 18.05.2016 р. сталось залиття квартири АДРЕСА_4.

Позивач ОСОБА_1 , його представник зазначають, що подія трапилась у зв»язку із неправомірними діями відповідача, що зафіксовано актом комісії обслуговуючої компанії, внаслідок аварійного пошкодження стояка ГВП в квартирі АДРЕСА_5.

За приписами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями та бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Так до матеріалів справи позивачем долучено акт від 26.05.2016 р., затверджений Управителем мікрорайону «Сирець» (Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва), складеного після обстеження квартири позивача комісією у складі: головного інженера ОСОБА_5, майстра т/д ОСОБА_6, слюсаря - сантехніка ОСОБА_7 з якого вбачається, що залиття відбулось вранці 19 травня 2016 року внаслідок аварійного пошкодження стояка ГВП в квартирі АДРЕСА_9 (порив самовільно перенесеного стояка ГВП).

В свою чергу відповідач, її представник наголошують на відсутності неправомірних дій, оскільки порив стояка за межами квартири ОСОБА_3, а саме в ділянці між поверхами, отже власник квартири не несе відповідальності за подію. Така обставина підтверджується актом обслуговуючої організації.

На підтвердження заперечень щодо задоволення позовних вимог стороною позивача долучено акт від 26.05.2016 р., затверджений Управителем мікрорайону «Сирець» (Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва) складений комісією у складі головного інженера ОСОБА_5, майстра т/д ОСОБА_6, слюсаря - сантехніка ОСОБА_7 після обстеження квартири відповідача.

З даного акту вбачається, що при обстеженні виявлено, що 19 травня 2016 року в квартирі АДРЕСА_9 відбувся прорив стояка ГВП (стояк ГВП, зі слів мешканки, в кв-рі самовільно перенесено попередніми власниками). Станом на 26.05.2016 р. власниками квартири АДРЕСА_9 за власні кошти проводиться заміна стояка ГВП та ХВП.

За приписами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями та бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

В свою чергу частиною 2 ст. 1167 ЦК України визначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 зазначеної норми процесуального права доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи презумпцію винуватості, встановлену ч. 2 ст. 1166 ЦК України саме відповідач зобов»язаний надати докази у підтвердження того факту, що залиття квартири позивача відбулось не з її вини.

Разом з тим, аналізуючи письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що стороною відповідача не було надано відомостей щодо відсутності вини власника квартири у залитті.

Доказами, в розумінні положень ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Акти обслуговуючої організації, про які зазначені вище, складені після обстежень квартир, які належать сторонам свідчать про те, що залиття 19.05.2016 р. відбулось внаслідок прориву стояка ГВП в квартирі АДРЕСА_6.

При цьому суд не може покласти в основу рішення твердження представника відповідача, що прорив стався поза межами квартири ОСОБА_3, оскільки зазначене підтвердив тільки свідок ОСОБА_8, що на думку суду не є достатнім для спростування висновків комісії.

При цьому під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що відповідач намагався у встановленому законом порядку спростувати такі висновки.

Крім того, суд не може погодитись і з зазначеним відповідачем щодо не вчинення дій по перенесенню стояка ГВП, зважаючи на те, що технічний паспорт на квартиру та договір купівлі - продажу, а саме на ці документи посилається представник ОСОБА_9, не містять в собі відомостей про місцезнаходження такого обладнання.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначили, що права та обов»язки їм відомі.

Також сторона позивача не заперечувала факт обізнаності щодо наслідків не вчинення процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 10 ЖК України визначено, що громадяни зобов»язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування житловими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію.

Громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію, згідно до ч. 1 ст. 151 ЖК України.

Беручи до уваги вищенаведене, зважаючи на пояснення свідків, що їх було опитано в судовому засіданні - ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, письмові докази, зважаючи на обов»язок сторони відповідача, виходячи з вимог чинного законодавства України, суд вважає за можливе зробити висновок про наявність підстав застосувати до правовідносин сторін положення ст. 1166 ЦК України.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 звернулась до суб»єкта оціночної діяльності Приватного підприємства «Аверті», яке діє на підставі відповідного сертифікату №16538/14 від 05.06.2014 р. та уклала з уповноваженою особою підприємства 08.06.2016 р. договір на виконання незалежної оцінки майнового збитку, нанесеного в результаті залиття квартири АДРЕСА_1.

З результатами проведення дослідження, яке проводилось 08.06.2016 р. скажено звіт про оцінку майна, відповідно до якого сума збитку, спричиненого внаслідок залиття щодо нерухомого майна становить 78 667,00 грн., рухомого майна - 26 648,00 грн., а всього - 105 315,00 грн.

Як свідчать матеріали справи, і не заперечується ОСОБА_3, її представником за надані послугу ПП «Аверті» було сплачено ОСОБА_1 суму у розмірі 3 000,00 грн.

Під розгляду справи стороною відповідача не оспроювалась та обставина, що внаслідок залиття квартири було пошкоджено не тільки помешкання ОСОБА_1, а й рухоме майно.

За приписами ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, за ч. 2 ст. 22 ЦК України є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Приймаючи рішення щодо розміру збитків, які підлягають стягненню з відповідача на їх відшкодування, суд виходить з положень, що визначають поняття доказів, визначених чинним законодавством України з урахуванням їх достовірності та достатності.

При цьому суд вважає за можливе не приймати до уваги доводи представника відповідача щодо неможливості покладення в основу рішення Звіту про оцінку майна, зважаючи на обов»язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, оскільки не погоджуючись з зазначеним у позові розміром збитків, стороною відповідача не данино будь - якого доказу на спростування висновку суб»єкта оціночної діяльності.

Разом з тим, заявляючи вимоги про відшкодування витрат на лікування у розмірі 4 913,60 грн., позивачем не доведено наявність причинно - наслідкового зв»язку між залиттям квартири та необхідністю здійснення таких витрат.

Беручи до уваги вищенаведене, зважаючи на вимоги чинного законодавства та з огляду на обставини встановлені під час розгляду справи, суд вважає за можливе стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 88 315 грн. 00 коп., витрати на проведення оцінки у розмірі 3 000 грн. 00 коп.

Норми ст.. 23 ЦК України передбачають, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до положень ст.. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Пленум Верховного Суду України в п. 5 Постанови № 4 від 31.03.19995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з відповідними доповненнями та змінами, роз'яснив, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової шкоди) підлягають: наявність такої шкоди, протиправність дій її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи обставини встановлені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про наявність моральної шкоди, що її було спричинено позивачу з боку відповідача.

Вирішуючи питання про розмір даної шкоди в грошовому еквіваленті, суд виходить з втрат немайнового характеру, що їх зазнав позивач, зміни, які відбулись в житті позивача, що призвело до негативних наслідків щодо самопочуття останнього, його душевної рівноваги та морального стану.

Також судом береться до уваги те, що на відшкодування спричиненої залиттям шкоди відповідачем було сплачено позивачу суму у розмірі 17 000,00 грн., а тому оцінює моральну шкоду в 5 000,00 грн.

При цьому суд має зазначити про те, що саме по собі часткове відшкодування шкоди відповідачем, відсутність між сторонами конфліктів у зв»язку із подією, що сталась 19.05.2016 р. і що зазначено представником ОСОБА_3, в розумінні вимог чинного законодавства України, не свідчить про відсутність моральної шкоди.

За ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 2-5,11,13,141,197,223,258,259,263,268,315,352,354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково..

Стягнути з ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, АДРЕСА_7 на відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 88 315 грн. 00 коп, витрати на проведення оцінки у розмірі 3 000 грн. 00 коп., на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 5 000 грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, АДРЕСА_7 судовий збір у розмірі 1617 грн. 55 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17.09.2018 року.

Суддя: