справа № 208/6926/17
№ провадження 2/208/1092/18
РІШЕННЯ

Іменем України

09 липня 2018 р. м. Кам'янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання - Шешуревої Я.І., представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

Учасники справи

позивач ОСОБА_4,

відповідач ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання батька, -

встановив:

1.Короткий зміст позовних вимог

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом, посилаючись на те, що він потрапив до комунального закладу «Кам?янська міська лікарні № 9» Дніпропетровської обласної ради, йому встановлено діагноз: гостре порушення мозкового кровообігу за ішемічним типом в басейні правої середньо мозкової артерії на фоні гіпертонічної хвороби ІІІ ст., лівобічна геміплегія, енцефалопія ІІ ст. 31 травня 2017 року йому встановлено І група інвалідності., та не може самостійно пересуватись, потребує постійної сторонньої допомоги. З часом у нього стан здоров?я погіршився. В звязку з хворобою йому потрібно постійно приймати ліки, а тому витрачає майже весь дохід, який складається з пенсії. Має повнолітніх сина та доньку, які мають доходи, але йому не матеріально не допомагають.

Тому просить суд стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на його утримання аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до його смерті.

2. Заяви, клопотання позивача, відповідача.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, посилалась на обставини зазначені в позові.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, відповідач надала відзив на позов, в якому зазначила, що вона має на утриманні малолітню дитину, також мати з онкологічним захворюванням та має розмір заробітної плати недостатній для утримання своє дитини, тому вона не має змогу сплачувати аліменти на утримання батька. Тому просить відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, надав до суду відзив, в якому зазначає, що батько останні роки зловживав спиртними напоями, 11.01.2017 року батькова співмешканка йому повідомила, що батькові 10.01.2017 року стало зле, а вночі він знепритомнів, тоді вона викликала швидку допомогу. Під час перебування батька в лікарні з 11.01. по 24.01 2017 року він його щоденно відвідував, та купував ліки, які йому говорили. Він працює на підприємстві ТЕЦ отримує невелику заробітну плату, також він є інвалідом третьої групи (цукровий діабет) потребує лікування.

3. Процесуальні дії по справі.

09 січня 2018 року ухвалою суду відкрито провадження по справі.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

В судовому засіданні встановлено, що батьком сина та доньки: ОСОБА_3, ОСОБА_5 є позивач ОСОБА_4, що вбачається зі свідоцтва про народження, актові записи № 3873, 2342 (а.с.3,4).

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом першої групи (загальне захворювання с порушенням функцій рух) (а.с.5), потребує витрати на лікування, що підтверджується квитанціями (а.с.10-13), також він отримує пенсію за період з липня 2017 по вересень 2017 в розмірі 5496,69 грн. (а.с.6).

Як вбачається з документів наданих в судовому засіданні відповідачем ОСОБА_3 є інвалідом третьої групи, хворіє на цукровий діабет, дане захворювання потребує постійного лікування. Також відповідач працює на ПАТ «Дніпровська Теплоелектроцентраль» на посаді юрисконсульта та має доход за період з січня 2017 по грудень 2017 року в розмірі 61538,11 грн., та працює у Кам?янському місцевому центрі з надання безоплатної вторинної правової допомоги з серпня 2016 року та має доходи за період з липня 2017 по грудень 2017 року в розмірі 19009,42 грн.

Так, як вбачається з документів наданих в судовому засіданні відповідачем ОСОБА_2 на її утримання знаходиться малолітня дитина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, також на її утриманні знаходиться мати, яка потребує лікування.

5. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

За приписами до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.

Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

Згідно з нормою ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми ст. ст. 187, 189-192, 194-197 СК України.

Таким чином, обов'язковими умовами та підставами покладення на дітей обов'язку утримувати своїх батьків є: 1) діти досягли вісімнадцяти років; 2) батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров'я; 3) батьки потребують матеріальної допомоги; 4) відсутні обставини для звільнення дітей від обов'язку утримувати своїх батьків.

Умовою виникнення обов'язку утримувати своїх батьків є наявність усіх вищеперерахованих умов.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо.

При цьому, суд звертає увагу на те, що факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Свідченням такої потреби є отримання батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум.

Згідно з положеннями чинного законодавства держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб: пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою, тощо.

Ст. 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" передбачено, що прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Розмір прожиткового мінімуму для основних соціальних і демографічних груп населення встановлюється законом про державний бюджет на відповідний рік. Так, прожитковий мінімум для непрацездатних осіб з 01 січня 2018 року становить 1373,00 грн.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивач ОСОБА_4 не довів з посиланням на належні та допустимі докази, що щомісячні його витрати на лікування перевищують його дохід у вигляді пенсії.

Крім того, відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» суди повинні враховувати, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, одним із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Суд встановив, що з урахуванням вимог ст.. 81 ЦПК України, позивач не є особою, яка потребує матеріальної допомоги, так як отримує доходи.

З огляду на викладене, оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд не знаходить підстав для задоволення позову

7. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в звязку і звільненням позивача від сплати судового збору, судовий збір компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 201, 202 СК України, ст. ст. 7, 19, 81, 268, 272, 273, 274, 284, 288, 289, 354, 355 ЦПК України, суд,-

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання батька, відмовити.

Позивач ОСОБА_4: адреса: 51900, Дніпропетровська область, м. Камянське, пр.-т 40 років Перемоги, буд.№ 11АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін НОМЕР_1;

Відповідач ОСОБА_2: адреса: 51900, Дніпропетровська область, м. Камянське, вул.М.Грушевського, буд.№ 28АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін НОМЕР_2;

Відповідач ОСОБА_3: адреса: 51900, Дніпропетровська область, м. Камянське, пр.-т 40 років Перемоги, буд.№ 11АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін НОМЕР_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно до п.п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Похваліта С. М.