Справа № 350/1509/18
Номер провадження 2/350/686/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2018 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Калиній Г.В.

з участю : секретаря судового засідання Юречко Т.Б

позивачки ОСОБА_1 та її представника - адвоката ОСОБА_2

представника третьої особи на стороні позивачки органу опіки і піклування Рожнятівської РДА Попович В.В.

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачки, орган опіки і піклування Рожнятівської РДА, про поновлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ :

У своїй позовній заяві позивачка просить поновити їй батьківські права відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що рішенням Рожнятівського районного суду від 28 листопада 2017 року задоволено позов її колишнього чоловіка ОСОБА_4 та позбавлено її батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішення суду мотивоване тим, що вона проживає у Великобританії, не цікавиться життям сина та протягом одинадцяти років не займається його вихованням. У рішенні також зазначено, що син не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, тому що вона протягом багатьох років не відвідує його. Крім того виникають проблеми з оформленням дозвільних документів для поїздок сина за кордон у складі ансамблю танцю «Тайстра». У звязку з цим суд прийшов до висновку, що вона ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню та утриманню дитини, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не цікавиться навчанням дитини, жодним іншим чином не приймає участі у її житті, хоч для цього відсутні будь-які перешкоди, що свідчить про її байдуже ставлення до дитини та є підставою для позбавлення її батьківських прав.

Підстави, що стали причиною позбавлення її батьківських прав виникли у звязку з неможливістю виїзду з Великобританії, через вирішення питання резиденства та заборони виїзду з країни. Також їй діагностували рак шкіри (меланома на обличчі). 22 листопада та 20 грудня 2016 року вона перенесла дві операції по видаленню меланоми та пересадці шкіри. Їй вдалося подолати недугу за допомогою висококваліфікованих лікарів Лондона і дорогих якісних препаратів, довготривалого післяопераційного лікування.

На даний час умови її життя радикально змінилися. Вона бажає і має можливість приймати участь у житті сина, піклуватись про його фізичний та духовний розвиток, утримувати його матеріально, сприяти його розвитку та гарному вихованню.

Вона владнала проблеми з документами, отримала карту резидента і може безперешкодно приїжджати в Україну та спілкуватись з дитиною. У березні 2018 року вона зустрічалася з сином, відвідувала разом з ним кінотеатр та памятки архітектури м. Івано-Франківська. Під час спільного дозвілля та спілкування з дитиною вона зясувала, що син прихильний до неї, він не заперечував проти позбавлення її батьківських прав тільки тому, що був введений в оману відповідачем.

На даний час дитина не відповідає на її телефонні дзвінки, але вона знає, що це повязане із розглядом даної справи з поновленням її у батьківських правах. Вважає, що відповідач маніпулює дитиною, забороняючи синові спілкуватися з нею. Тому вона не хоче травмувати дитячу психіку та не настоює на спілкуванні. Однак впевнена, що після поновлення її у батьківських правах налагодить з сином нормальні взаємовідносини.

Вважає, що відпали підстави, які були причиною позбавлення її батьківських прав, поновлення батьківських прав відповідає інтересам дитини. Вона зможе забезпечити синові рівень життя, необхідний для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідач позову не визнав та пояснив, що перебував з позивачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого мають син ОСОБА_5. Сімейне життя у них не склалося, тому 20 січня 2006 року шлюб між ними було розірвано, сина залишено проживати з позивачкою. Через рік позивачка покинула місце свого проживання, а дитину залишила проживати з ним. Майже одинадцять років позивачка не провідувала сина та жодної участі у його вихованні та матеріальному утриманні не приймала. За цей період позивачка телефонувала до сина декілька разів, повідомляла, що перебуває за кордоном у Великобританії. Через тривалу відсутність позивачки, у 2014 році він звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання сина і рішенням суду від 01 грудня 2014 року визначено місце проживання дитини разом з ним. Також рішенням суду від 28 листопада 2017 року позивачку позбавлено батьківських прав відносно сина. Вважає, що будь - які підстави для поновлення позивачки у батьківських правах відсутні, тому що вона не довела та не підтвердила належними та допустимими доказами поважність причин її відсутності у житті дитини протягом десяти років. Крім того, син не бажає з нею спілкуватися, тому що її поведінка його ображає. Твердження позивачки про прихильність сина до неї не відповідають дійсності. Просить у задоволенні позову відмовити.

Представник органу опіки і піклування позов підтримала та пояснила, що комісія з питань захисту прав дитини Рожнятівської РДА дійшла до висновку, що ОСОБА_1 повинна докласти чималих зусиль, щоб повернути довіру сина та створити необхідні умови для участі в його вихованні. Докази та аргументи, які ОСОБА_1 надала членам комісії є достатніми для того, щоб рекомендувати поновити її у батьківських правах. Приймаючи таке рішення, комісія керувалася виключно інтересами дитини.

Вислухавши пояснення учасників справи, показання свідка та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а за змістом ст. 20 зазначеного кодексу, кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд.

За змістом статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 13 зазначеного Кодексу, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 16 лютого 2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Рожнятівським ВДРАЦС 20 березня 2018 року (а. с. 18).

Від цього шлюбу сторони мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а. с. 7).

Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2017 року задоволено позов ОСОБА_4 та позбавлено позивачку ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією зазначеного судового рішення (а. с. 8-10).

З пояснень позивачки, що не заперечуються відповідачем встановлено, що у 2007 році вона виїхала у Великобританію, де, з її слів, до недавнього часу перебувала нелегально.

01 вересня 2017 року позивачка вийшла заміж за ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а. с. 17).

У жовтні 2017 року позивачка звернулася до органів внутрішніх справ Великобританії з заявою на отримання документу про реєстрацію місця проживання / перебування, яка була прийнята до розгляду з повідомленням заявниці про те, що рішення за її заявою буде сформовано впродовж наступних шести місяців, що підтверджується копіями повідомлення про прийняття заявки від 06 жовтня 2017 року та довідки про подання заяви до Міністерства внутрішніх справ від 25 листопада 2017 року, з офіційним перекладом цих документів на українську мову (а. с. 43 - 48).

12 грудня 2017 року позивачка отримала дозвіл на проживання у Великобританії карту резидента, що підтверджується копією цього документу (а. с. 6).

Через нелегальне перебування на території Великобританії Службою Судів і Трибуналів її Величності при палаті Імміграції та Надання притулку відносно позивачки було обрано запобіжний захід тримання під вартою, дія документу про обрання запобіжного заходу добігла кінця за рішенням судді - інструктора з питань імміграції від 17 травня 2018 року, що підтверджується копіями відповідних судових документів з офіційним перекладом на українську мову (а. с. 49-53).

У періо 2016 - 2018 років позивачка пройшла курс лікування у медичному закладі Лондона «Кінгстон Хоспітал» у звязку з раковим захворюванням шкіри, перенесла хірургічне втручання, що підтверджується копіями медичних документів з офіційним перекладом на українську мову (а. с. 54 - 59, 64 - 66).

На даний час син сторін ОСОБА_5 проживає разом з батьком, умови проживання задовільні, дитина доглянута, добре себе поводить, вихована, для належного розвитку дитини створені всі необхідні умови, що підтверджується актом обстеження житлового - побутових умов проживання сімї (а. с. 77).

Позивачка приймає участь у матеріальному забезпеченні сина, існує переплата по аліментах, що підтверджується товарними чеками (а. с. 69, 71-73), довідкою про здійснення грошового переказу на імя відповідача (а. с. 70), а також розрахунком заборгованості по аліментах № 459/12.9-29 від 22 серпня 2018 року (а. с. 76).

Позивачка час від часу передавала з Великобританії для сина одяг, кошти для придбання мобільних телефонів та інших речей, що підтвердив допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7

Аналізуючи надані сторонами докази у їх сукупності з урахуванням пояснень сторін, судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі та мають неповнолітнього сина. Шлюб між ними розірвано, дитину залишено проживати з матірю. У 2017 році позивачку позбавлено батьківських прав у судовому порядку в результаті розгляду справи за позовом, з яким до суду звернувся відповідач. Позивачка у розгляді справи участі не приймала, оскільки знаходилася у Великобританії, покинути цю країну та повернутися в Україну не мала можливості через відсутність офіційних документів. Крім того, позивачка, у період з 2016 по 2018 років мала проблеми зі здоровям, повязані з онкологічним захворюванням, з приводу чого перенесла оперативне втручання.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (далі - Постанова) зазначено, що статтею 169 СК особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов'язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття або була усиновлена й усиновлення не скасоване чи не визнане недійсним.

Також слід зауважити, що частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості щодо якої розглядається справа та її поведінки. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

За змістом статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція) держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Орган опіки та піклування комісія з питань захисту прав дитини Рожнятівської РДА надала суду висновок № 341/04-13 від 29 серпня 2018 року (а. с. 74, 75), згідно якого орган опіки та піклування вважає за доцільне поновити ОСОБА_1 у батьківських правах відносно неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що є виключно в інтересах дитини.

Відповідач заперечує проти поновлення у батьківських правах позивачки відносно їх спільного сина, мотивуючи тим, що будь - яких позитивних змін у її поведінці відносно дитини не відбулося, крім того, він має сумніви щодо особи позивачки, оскільки у матеріалах справи відсутні її характеризуючі дані.

Однак, будь - яких вагомих, достовірних та достатніх доказів, які б містили інформацію щодо негативної характеристики особи позивачки, наприклад шкідливих звичок, проявів аморальної поведінки чи інших подібних обставин, що могли б зашкодити дитині чи погано впливати на неї, відповідачем не надано. Такі обставини також не виявлені органом опіки та піклування Рожнятівської РДА при складанні висновку.

Натомість, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що суттєво змінилися обставини, які послужили підставою для позбавлення батьківських прав позивачки. Вона закінчила лікування та отримала офіційні документи на право проживання у Великобританії, що дає їй можливість приїздити в Україну та спілкуватися з дитиною. Крім того позивачка матеріально дитині допомагає, і така її учать у вихованні дитини не обмежується сплатою аліментів. Крім того, її звернення до суду з даним позовом в сукупності з переліченими обставинами, свідчить про її інтерес до дитини, а також про бажання спілкуватися з сином, приймати участь у його вихованні.

При цьому суд враховує, що рішення суду, яким позивачку позбавлено батьківських прав є заочним, воно приймалося у відсутності позивачки, яка на час його ухвалення перебувала за межами України та з об»єктивних причин не мала можливості прибути у судове засідання, оскільки можливість приїхати в Україну позивачка отримала тільки у 2018 році, тобто уже після ухвалення судового рішення про позбавлення її батьківських прав.

Що стосується наданих до матеріалів справи письмових пояснень сина сторін ОСОБА_5 щодо небажання спілкуватися з матір»ю (а. с. 78), то сама по собі позиція дитини не є підставою для відмови позивачці в задоволенні даного позову. Враховуючи зміст пояснень, суд повністю погоджується із думкою комісії з прав дитини та вважає, що позивачці необхідно докласти максимум зусиль, щоб повернути довіру сина, та вважає, що спілкування з позивачкою, а також її участь у вихованні дитини створить сприятливі умови, при яких дитина отримає батьківську турботу та піклування обох батьків. При цьому, на переконання суду, саме участь як матері так і батька у житті та вихованні дитини є основою для забезпечення якнайкращих інтересів дитини.

За таких обставин у суду відсутні підстави вважати, що спілкування дитини з матірю може будь - яким чином зашкодити інтересам, життю чи здоров»ю дитини. На підставі досліджених судом доказів встановлено, що позивачка бажає приймати участь у вихованні свого сина, така її участь є виключно в інтересах дитини, а тому позивачці слід поновити батьківські права відносно неповнолітнього сина.

Керуючись статтями 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки і піклування Рожнятівської РДА, про поновлення батьківських прав задовольнити.

Поновити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка зареєстрована у АДРЕСА_1, фактично проживає у м. Лондон, Великобританія, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, у батьківських правах відносно її сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця селища Брошнів - Осада, Рожнятівського району, Івано - Франківської області, народження якого зареєстроване 13 липня 2004 року за актовим записом № 31 у селищі Брошнів Осада .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Івано - Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 1 листопада 2018 року.

Суддя Г.В. Калиній