Справа № 404/5328/18
Номер провадження 2/404/2989/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючої судді - Варакіної Н.Б.

за участю секретаря - Уманенко Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому цивільну справу за позовомОСОБА_3 (ІН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (ІН судом не встановлено, зареєстрованої АДРЕСА_3 та проживаючої АДРЕСА_1) про визнання договору купівлі-продажу дійсним ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання дійснимдоговору купівлі-продажу.

В обґрунтування вимог зазначає, що 02 липня 1997 позивач уклала з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу квартири по АДРЕСА_1.

Договір купівлі-продажу будинку був зареєстрований на Кіровоградській філії товарної біржі нерухомості «Українська біржа нерухомості» 10.12.1991 за № 157/97 та архівної довідки ОКП «КООБТІ» № 47857.

На даний час не може розпорядитися зазначеною квартирою, оскільки, відповідно до ст. 227 ЦК УРСР в редакції 1963 року, зазначений договір підлягав обов'язковому нотаріальному посвідченню. В зв'язку з тим, що договір нотаріально не посвідчений, а зареєстрований на товарній біржі, він не є правовстановлюючим документом.

Умови договору сторонами виконані. Позивач передала продавцям 12 323 грн., а вони передали ключі від квартири по АДРЕСА_1.(на той час м. Кіровоград). Вказане свідчить про те, що угода відбулася, що відповідало ст. 224-225 ЦК УРСР, який діяв на момент укладення договору.

Вимогами ч. 2 ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», який діяв на момент укладення договору було передбачено, що зареєстровані на біржі угоди не підлягають нотаріальному посвідченню. При оформленні договору, представники біржі не роз'яснили, що договір підлягав обов'язковому нотаріальному посвідченню.

При цьому договір був зареєстрований у Кіровоградському ООБТІ 02.07.1997 року, в реєстровій книзі № 99, запис № 26418.

Просить визнати договір купівлі-продажу дійсним, на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Позивач в судове засідання не з'явилася, представник позивача надала заяву, в якій просив розглянути справу у відсутності позивача та її представника.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що02 липня 1997 позивач уклала з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу квартири по АДРЕСА_1вартістю 12 323 грн.

Договір зареєстрованийна Кіровоградській філії товарної біржі нерухомості «Українська біржа нерухомості» 10.12.1991 за № 157/97та у Кіровоградському ООБТІ в реєстровій книзі № 99, запис № 26418.

Сторони добросовісно виконали зобов'язання за договором, а саме продавець передав у власність покупцеві квартирупо АДРЕСА_1, а покупець сплатив вартість майна, й отримав вказане домоволодіння.

З цього виходить, що угода відбулася, оскільки сторони дійшли спільної згоди між собою щодо істотних умов договору.

Зазначене кореспондується і вимогами ст. ст. 224, 225 ЦК УРСР, що діяв на момент укладення вищезазначеного договору купівлі-продажу нерухомого майна. Зокрема, передача квартири продавцем у власність, прийняття її покупцем, сплата вартості, оформлення договору.

Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР, який діяв на момент укладення договору, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідченим, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги, згідно ст.47 ЦК України, тягне за собою недійсність договору.

На момент укладення договору діяла норма ч.2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу»,про те, що угоди, зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Тому зазначений договір нотаріально посвідчений не був.

Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Відповідно до ст. 16 ЦК України єдиним правовим способом захисту прав буде визнання в судовому порядку укладеної угоди з продавцем дійсною, оскільки всі умови договору купівлі-продажу сторонами були виконані в повному обсязі.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ч. 3 ст. 334 Цивільного кодексу України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню виникає у набувача майна з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку щодо задоволення позову.

На підставі ст. ст. 328, 334, ЦК України, 224, 225 ЦК УРСР, керуючись ст. ст. 281-284 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

ПозовОСОБА_3 (ІН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (ІН судом не встановлено, зареєстрованої АДРЕСА_3 та проживаючої АДРЕСА_1) про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу від 02.07.1997 року квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який був зареєстрований на Кіровоградській філії товарної біржі нерухомості «Українська біржа нерухомості» 10.12.1991 за № 157/97 та у Кіровоградському ООБТІ в реєстровій книзі № 99, запис № 26418.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 30 днів з дня складення повного тексту, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Кіровоградської області.

Повний текст рішення складений 12.09.2018

Суддя Кіровського Н. Б. Варакіна

районного суду

м.Кіровограда