Суддя Шевченко С. В.
Справа № 644/5458/18
Провадження № 2/644/2029/18
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
21 вересня 2018 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді Шевченка С.В., за участю секретаря Голєніщевої Т.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом
Позивач просила визнати за нею право власності на житловий будинок № 11 по провулку Роганському у м. Харкові в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2.
В обґрунтування вимоги позивач посилалася на те, що в будинку № 11 по провулку Роганському у м. Харкові вона проживала разом з матірю ОСОБА_2 та дідусем ОСОБА_3. На підставі рішення засідання виконкому Орджонікідзевської райради від 24 жовтня 1950 року ОСОБА_3 була надана в безстрокове користування земельна ділянка в селищі Молотова по провулку Роганському № 4 для індивідуального будівництва. 28 грудня 1950 року ОСОБА_3 уклав договір з Комунальним відділом виконкому районної ради депутатів трудящих на право будівництва будинку та безстрокового користування земельною ділянкою. Договір був нотаріально посвідчений. В 1958 році на виділеній земельній ділянці було збудовано житловий будинок з прибудовами. В подальшому адреса домоволодіння була змінена на провулок Роганський, 11. Позивач зазначала, що за життя дід не оформив у встановленому законом порядку право власності на домоволодіння. 29 лютого 2000 року ОСОБА_3 помер. Спадщину у вигляді домоволодіння фактично прийняла її мати, дочка ОСОБА_3 ОСОБА_2, яка постійно проживала в будинку на момент смерті спадкодавця. 29 листопада 2003 року померла ОСОБА_2, після смерті якої спадщину прийняла вона, однак оскільки були відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно у вигляді спірного домоволодіння, нотаріус відмовила у видачі їй свідоцтва про право на спадщину.
Відповідач не надав суду відзиву на позовну заяву, хоча отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.
З урахуванням викладеного, суд ухвалює рішення у справі в порядку заочного провадження за наявними доказами.
Судом встановлено, що рішенням виконкому Орджонікідзевської райради м. Харкова від 24 жовтня 1950 року ОСОБА_3 була надана в безстрокове користування земельна ділянка в селищі Молотова по провулку Роганському № 4 у м. Харкові для індивідуального будівництва. 28 грудня 1950 року ОСОБА_3 уклав договір з Комунальним відділом виконкому районної ради депутатів трудящих на право будівництва будинку та безстрокового користування земельною ділянкою. Договір був нотаріально посвідчений. В 1958 році на виділеній земельній ділянці було збудовано житловий будинок з прибудовами. В подальшому адреса домоволодіння була змінена на провулок Роганський, 11 у м. Харкові.
Вказані вище обставини підтверджуються наданим суду копіями рішення виконкому Орджонікідзевської райради м. Харкова від 24 жовтня 1950 року, договору на право будівництва та безстрокового користування земельною ділянкою.
В домоволодінні по провулку Роганському, 11 в м. Харкові ОСОБА_4 проживав разом з донькою ОСОБА_2 та її дочкою ОСОБА_1, які були зареєстровані за даною адресою місця проживання.
Факт родинних відносин підтверджується копією свідоцтва УИ № 636209 про народження ОСОБА_2, з якого вбачається, що її батьком є, мовою оригіналу, «Монастырев Алексей Федорович». З копії свідоцтва II-ВЛ № 382721 про народження ОСОБА_1 вбачається, що її матірю є «Крыловецкая Валентина Алексеевна», а з копії свідоцтва I-ВЛ № 418406 від ІНФОРМАЦІЯ_1 про розірвання шлюбу вбачається, що «Крыловецкая Валентина Алексеевна» після розірвання шлюбу отримала прізвище «Монастырева».
29 лютого 2000 року ОСОБА_3 помер. Після його смерті спадщину фактично прийняла його дочка ОСОБА_2, так як була зареєстрована і фактично проживала у домоволодінні батька. Дана обставина підтверджена постановою приватного нотаріусу ХМНО ОСОБА_5 від 20.12.2017 року.
29 листопада 2003 року ОСОБА_2 померла не оформивши «де-факто» право власності на успадкований житловий будинок.
Після смерті матері її дочка ОСОБА_1 також фактично прийняла спадщину, оскільки з 1995 року була зареєстрована та проживала в домоволодінні по провулку Роганському, 11 в м. Харкові, що підтверджується копією паспорту останньої та постановою приватного нотаріусу ХМНО ОСОБА_5 від 20.12.2017 року.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України, визнається що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що як ОСОБА_2 після смерті батька, так і ОСОБА_1, після смерті матері, прийняли спадщину у вигляді житлового будинку по провулку Роганському, 11 в м. Харкові.
Питання набуття права власності на час створення обєкту нерухомого майна регулювалося Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність відповідно до Указу Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-Х1, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом.
Пунктом 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначено, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.
Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним такого з додержанням вимог указаного законодавства.
Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності.
Відповідно до п. 4 Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української PCP Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української PCP, затвердженої Міністерством комунального господарства Української PCP 31 червня 1966 року, договори про надання у безстрокове: користування земельної ділянки для відбудови і експлуатації будівель, передбачені постановою РНК УPCP і ЦК КП(б)У від 10 листопада 1944 р. «Про впорядкування та користування державними будівлями житлового і нежитлового фонду і земельним ділянками, які обслуговують їх» є правовстановлюючими документами.
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - абз. 26 п. 3.1 Листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільні справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року.
Відтак, вирішуючи питання про право власності спадкодавця ОСОБА_3 на спірний житловий будинок, суд керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинків, а також положеннями ЦК Української РСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування в Україні», постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР».
Крім того, підтвердженням належності жилого будинку певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов'язковим.
З наданої суду копії погосподарчої книги вбачається, що житловий будинок по провулку Роганському, 11 був збудований і належав ОСОБА_3
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем надані суду достатні докази на підтвердження належності житлового будинку по провулку Роганському, 11 в м. Харкові ОСОБА_3 та прийняття спадщини у вигляді даного житлового будинку спадкоємцями.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-13, 76, 81, 242-246, 263-265 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок по провулку Роганському, 11 в м. Харкові в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області або через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення складено та підписано 21.09.2018 року.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНПП НОМЕР_1, місце реєстрації: м. Харків, провулок Роганський, 11.

Суддя С.В. Шевченко