Справа № 185/6390/18
Провадження № 2-о/185/398/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2018 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

заявника: ОСОБА_1,

представника заінтересованої особи: Малєжик Т.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Павлоградський районний відділ Головного управління державної міграційної служби у Дніпропетровській області, про встановлення факту постійного проживання на території України, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, в якій просить встановити факт постійного проживання її - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки міста Кізел Пермської області Російської Федерації, на території України до 24 серпня 1991 року.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 посилалася на те, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 у місті Кізел Пермської області Російської Федерації. 03 січня 1979 року вона разом із чоловіком ОСОБА_3 приїхала на постійне місце проживання до АДРЕСА_2, де працювала починаючи з 20 лютого 1979 року по 24 серпня 1991 рік включно. 12 березня 1997 року вона отримала паспорт громадянина України. Встановлення факту постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року їй необхідно для набуття громадянства України її донькою ОСОБА_4

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала заяву в повному обсязі, в своїх поясненнях спиралася на доводи, викладені в заяві.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви, вважає, що матеріали справи містять достатньо доказів постійного проживання ОСОБА_1 на території України до 24 серпня 1991 року, надавши відповідні письмові пояснення.

Вислухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, перевіривши матеріали справи та аналізуючи їх у сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 у місті Кізел Пермської області Російської Федерації.

З 03 січня 1979 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована та постійно проживає на території України за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією картки прописки.

З копії трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що з 20 лютого 1979 року до 24 серпня 1991 року ОСОБА_1 постійно працювала в м. Павлограді Дніпропетровської області.

12 березня 1997 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, Павлоградським МВ УМВС України в Дніпропетровській області видано паспорт громадянина України.

Закон України "Про громадянство України" в редакції від 18.01.2001 року відповідно до Конституції України визначає правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України "Про громадянство України" особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи

баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006 зі змінами, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях,що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки,Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша ст. 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» п. 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Так, постійне місце проживання - місце проживання на території якої-небудь держави не менше одного року фізичної особи, яка не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом необмеженого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цією особою службових обов'язків або зобов'язань за договором (контрактом).

Таким чином, аналізуючи викладене суд вважає, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню, оскільки заявник надав до суду докази свого проживання на території України у м. Павлограді Дніпропетровської області до 24 серпня 1991 року.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 315-319 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Павлоградський районний відділ Головного управління державної міграційної служби у Дніпропетровській області, про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки міста Кізел Пермської області Російської Федерації, на території України до 24 серпня 1991 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Бондаренко