Справа № 449/406/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2018 р. Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

судді Гуняк О.Я.,

за участі секретаря судових засідань Кисіль С.З.,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Перемишляни цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором №LVXRRX11379161 від 10.02.2007року.

Позов мотивує тим, що 10.02.2007року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 1740, 48 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Покликається на те, що ПАТ КБ "Приватбанк" є правонаступником ЗАТ КБ "Приватбанк". Зазначив, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам "Розтрочка" складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача в заяві, погашення заборгованості здійснюється за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Зазначив, що у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором заборгованість відповідача станом на 12.03.2018 року становить: 61702,08 грн., яка складається із наступного: 1690,48 грн. - заборгованість за кредитом; 26315,49 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом;282,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 33414,11грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором, за мінусом 2985,72 грн, яка стягнута з відповідача, відповідно до наказу Перемишлянського районного суду Львівської області від 11.01.2008року. Вважає, що із відповідача слід стягнути заборгованість в розмірі 62152,18 грн., а також згідно п. 5.3.Умов та правил надання банківських послуг : 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2935,82 грн. - штраф (процентна частина). В обґрунтування позову покликається на вимоги ст.ст. 509,525,526,627,530,598,599,610,611,615,629,1050,1054 ЦК України та вважає, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до ст.1048 ЦК України.

В судове засідання представник позивача не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Однак, до суду подав клопотання, згідно якого просить розглядати дану цивільну справу за відсутності представника відповідача (а.с.6)

В судовому засіданні відповідач та його представник відповідача - ОСОБА_3 позов заперечили та пояснили, що кредитний договір припинив свою дію, а ПАТ КБ "Приватбанк" втратив можливість нарахування та стягнення відсотків за договором, оскільки 11.01.2008 року позивач отримав у Перемишлянському районному судді судовий наказ, яким було достроково стягнуто всю існуючу на той час заборгованість за кредитом. Вважає, що судовим наказом з відповідача вже стягнуто заборгованість по тілу кредиту, відповідно до судового наказу від 11.01.2018року, повторно стягувати цю є заборгованість абсурдно, оскільки це суперечить принципам цивільного права.

Заслухавши думку відповідача та представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановленні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судовим наказом Перемишлянського районного суду Львівської області від 11.08.2008 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь закритого акціонерного товариства комерційний банк" ПриватБанк" 2985,72 гривень (а.с.8).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ч.3 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного Кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію (передати майно сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу зокрема договорів та інших правочинів (ч.2 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є у тому числі договори та інші правочини.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 1048 ЦК України регламентує, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У відповідності з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 10.02.2007року між ЗАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_2 укладенно кредитний договір № LVXRRX11379161 (а.с.11).

Відповідно до умов укладеного договору ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 1740,48 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 11).

Як вбачається із представленого позивачем розрахунку боргу, згідно кредитного договору № LVXRRX11379161 від 10.02.2007 та графіка розрахунку заборгованості 12.03.2008року, така складається із 1690,48грн. - за кредитом; 26315,49грн. - за відсотками; 282грн.- по комісії; 33414,11 грн. - пеня. Різниця між поточною заборгованістю та задоволеною раніше судом становить - 58716,36 грн., 500грн. та 2935,82 - штраф. (а.с.9-10).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається із матеріалів справи 2-4/1/08, дослідженої в судовому засіданні, а саме із змісту судового наказу Перемишлянського районного суду Львівської області від 11.01.2008 року, з ОСОБА_2 на користь закритого акціонерного товариства комерційний банк" ПриватБанк" стягнуто 2985,72 гривень (а.с.8). На адресу відповідача - ОСОБА_2 такий направлено 11 січня 2008 року листи з вимогою погасити заборгованість терміном до 3-х днів, чим змінено строк виконання зобов'язання за кредитним договором.

Суд вважає, що після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором. Оскільки, кредитний договір припинив свою дію, то у кредитора відсутні підстави для стягнення відсотків після дати направлення вимоги про дострокове припинення кредиту.

Слід зазначити щодо покликань представника позивача, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору є безпідставними, оскільки наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією висловленою у Постанові Верховного суду від 14.02.1018р. у справі № 564/2199/15ц.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Позивач: ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», м. Київ, вул. Грушевського,1Д

Відповідач: ОСОБА_2, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1.

21 серпня 2018 року складено повне судове рішення.

Суддя О. Я. Гуняк