Житомирський апеляційний суд
Справа №290/358/18 Головуючий у 1-й інст. Бабич С.В.
Категорія 27 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Талько О.Б., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання: Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу № 290/358/18 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Романівського районного суду Житомирської області від 11 червня 2018 року, яке ухвалено суддею Бабич С.В. в смт Романів

в с т а н о в и в:

У квітні 2018 року Публічне Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», яке 21.05.2018 року змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № б/н від 19.12.2005 р., згідно з яким відповідач отримала кредит в розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, відповідач свої зобов'язання за фактичне використання кредитних коштів належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 28.02.2018 року утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 32639,53 грн, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 6000 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 24609,08 грн та суми штрафів - 500 грн. (фіксована частина) та 1530,45 грн. (процентна складова). Вказану суму банк просив стягнути з відповідача на свою користь та понесені судові витрати.

Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 11 червня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідачем було підписано Заяву при укладенні договору № б/н від 19.12.2005 року, чим остання підтвердила свою згоду на те, що дана заява разом із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжними катками, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Підписанням вказаної анкети-заяви, відповідач погодила, що повністю згодна з вказаними Умовами та Правилами, розуміє їх зміст та зобов'язується їх виконувати, зобов'язується самостійно знайомитися з усіма змінами Умов та Правил надання банківських послуг, тарифів на сайті банку. Крім того, відповідач не оскаржувала кредитний договір, навпаки погодилася з ним, про що свідчить її особистий підпис на заяві та часткова оплата за користування кредитними коштами.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги визнав необґрунтованими, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з безпідставності заявлених позовних вимог через недоведеність позивачем факту укладення між сторонами кредитного договору 19.12.2005 р. та отримання коштів в розмірі зазначеному позивачем.

Такий висновок суду є помилковим виходячи з наступного.

Судом установлено, що 19 грудня 2005 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір надання банківських послуг, який складався із Заяви останньої, Пам'ятки клієнта, Умов і Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною картою та Тарифів банку. За цим договором АТ КБ «ПриватБанк» надало позивачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Протягом строку дії кредитного договору кредитний ліміт змінювався.

Відповідно до пп.3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг.

Належним чином умови договору ОСОБА_2 не виконувала у зв'язку з чим, станом на 28.02.2018 року утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 32639,53 грн, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 6000 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 24609,08 грн та суми штрафів - 500 грн. (фіксована частина) та 1530,45 грн. (процентна складова).

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо за законом ця форма для даного виду договору не вимагається.

Згідно ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Положеннями статті 1054 ЦК передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК)

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті відповідача, АТ КБ «ПРИВАТБАНК», керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та Правила надання банківських послуг».

Тобто, Умови та Правила є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам, які, таким чином, отримують доступ до всіх послуг банку.

Укладення між банком та відповідачем саме вказаного виду договору підтверджується змістом заяви ОСОБА_2, в якій остання погодилася, що ця Заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Ознайомлення з вказаними документами ОСОБА_2 засвідчила своїм підписом. Крім того, як слідує із виписки по рахунку, відповідач не лише знімала кошти в банкоматі, але й частково погашала заборгованість, що свідчить про обізнаність відповідача з Умовами та правила надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами.

У зв'язку з чим, висновок суду першої інстанції про безпідставність заявлених позовних вимог через недоведеність позивачем факту укладення між сторонами кредитного договору 19 грудня 2005 року та неотримання кредитних коштів є помилковим та таким, що не відповідає обставинам справи.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що позов Банку не підлягає до задоволення у зв'язку із спливом строку позовної давності виходячи з наступного.

Умовами та Правилами надання банківських послуг передбачено, що картрахунок - це поточний рахунок, на якому враховуються операції по платіжній картці, платіжна картка - це спеціальний платіжній засіб у вигляді емітованої у встановленому законодавством порядку пластикової або іншого виду карточки, яка використовується для ініціалізації переводу коштів з рахунку платника або відповідно банківського рахунку з метою оплати вартості товару або послуг.

Згідно з п.3.1 вказаних Умов та Правил, для надання банківських послуг банк відкриває клієнту картрахунок, видає картку.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий самий строк.

Водночас, із Правил користування платіжною картою вбачається, що строк дії кредитного договору, кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної картки.

Згідно з пунктом 3.1.1 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Згідно п 5.4 Правил користування платіжною картою встановлено, що погашення по Кредиту процентів відбувається щомісячно за попередній місяць, а тіла кредиту - в повному об'ємі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в полі MONTH).

Таким чином, договором передбачено погашення щомісячними періодичними платежами відсотків за користування кредитом та в повному обсязі кредитного ліміту не пізніше закінчення строку дії кредитної картки.

Під час розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_2 на виконання умов кредитного договору були видані кредитні картки № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, остання з терміном дії до 11/12 року (а.с.86).

Згідно п.3.1.3 Правил користування платіжною карткою у разі закінчення строку дії картка продовжується банком на новий строк шляхом надання Клієнту картки з новим строком дії.

Тобто, термін виконання зобов'язання по сплаті кредиту визначено останнім днем місяця терміну дії платіжної картки - 30 листопада 2012 року.

За правилами ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно із ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Останній платіж проведений відповідачем 24 червня 2012 року в межах строку дії договору. Позов банком подано до суду 03 квітня 2018 року.

Списання банком згідно п.5.6 Правил користування платіжною карткоюз іншої картки відповідача ОСОБА_2 частини заборгованості на погашення кредиту 30 вересня 2015 року на суму 19 грн. 09 коп. (а.с.57) не може вважатися дією про визнання боргу, оскільки здійснювалося в автоматичному режимі працівниками банку.

Статтями 256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За ч.3, ч.4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки за захистом свого порушеного права банк звернувся до суду з порушенням строку позовної давності (перебіг позовної давності почався з 01.12.2012 р., а позовна заява подана до суду 03.04.2018 р.) і відповідачем у відзиві на позовну заяву (а.с.37) порушувалось питання про застосування позовної давності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за спливом позовної давності.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Романівського районного суду Житомирської області від 11 червня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у зв'язку із спливом строку позовної давності.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 жовтня 2018 року.

Головуючий Судді