Житомирський апеляційний суд
Справа №273/526/18 Головуючий у 1-й інст. Бєлкіна Д. С.
Категорія 27 Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Григорусь Н.Й.

суддів Галацевич О.М., Борисюка Р.М.,

секретаря судового засідання Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Житомирі апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»на рішення Баранівського районного суду Житомирської області, ухвалене суддею Бєлкіною Д.С. у місті Баранівка 12 липня 2018 року по цивільній справі № 273/526/18 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, як законного представника неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

встановив:

У квітні 2018 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом, в якому просив винести рішення про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором на загальну суму 5 514,08 грн та судові витрати.

Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 12 липня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення суду скасувати, ухвалити нове - про задоволення позову. Вказує, що ПАТ КБ «ПриватБанк» направивши у шестимісячний строк після отримання інформації про смерть боржника лист-претензію нотаріусу із зазначенням заборгованості останнього перед банком дотримався встановленого законом строку, встановленого ст. 1281 ЦПК України. Крім того, суд не з'ясував реальної вартості спадкового майна, чи є можливість одноразово сплатити борг спадкодавця позивача, і не врахував, що тільки у разі відмови спадкодавця одноразово сплатити суму боргу суд стягує заборгованість в межах вартості спадкового майна.

Законний представник відповідачів ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечила, надіславши відзив, у якому просила відмовити в задоволенні скарги, а рішення Брусилівського районного суду Житомирської області залишити без змін, оскільки відповідачі по справі є її неповнолітніми дітьми, сплатити борг вони не можуть, а всі намагання зв'язатися з банком і урегулювати ситуацію із заборгованістю по кредитній картці після смерті ОСОБА_5 банком були проігноровані. Рішення суду вважає законним, обґрунтованим та ухваленим у повній відповідності з нормами матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_5 укладено кредитний договір № б/н від 16 жовтня 2007 року.

Відповідно умов договору банк надав ОСОБА_5 кредит у розмірі 5 100,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_5 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 11).

Пунктом 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що банк має право змінити розмір наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) в однобічному порядку (а.с. 19).

На підставі п. 2.1.1.12.2 в разі непогашення клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування. Сплату відсотків за користування кредитом клієнт здійснює шляхом надання доручення банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків (договірне списання).

Кредитор свої зобов'язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі.

Позичальник, отримавши грошові кошти, не виконував належним чином своїх зобов'язань та станом на 19 жовтня 2017 року утворилась заборгованість у розмірі 5 514,08 грн, що складається: 3 281,61 грн заборгованість за кредитом; 2 232,47 грн заборгованість за відсотками.

Позичальник ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 75).

З матеріалів спадкової справи вбачається, що після смерті ОСОБА_5 у спадщину вступили його неповнолітні діти ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2. Ухвалою від 22 травня 2018 року ОСОБА_1, яка є матір'ю останніх була залучена до участі в справі в якості їх законного представника.

Спадкування згідно ст. 1216 ЦК України - це перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних відносинах. У такому разі відбувається зміна суб'єктного складу у певному правовідношенні, тобто цивільні відносини існують безперервно, не припиняючись, у них відбувається заміна одного з їх учасників.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 2 ст. 1220 ЦПК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадкування передбачає не тільки прийняття прав померлого спадкодавця, а його обов'язків за певними зобов'язаннями.

Приймаючи у спадщину зобов'язання за кредитним договором, спадкоємець виступає новим позичальником, до якого переходять всі права та обов'язки за договором, у тому числі право користування кредитними коштами та обов'язок погашати поточну та прострочену заборгованість за кредитним договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора, відповідно до ч. 2 ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Відповідачі, як спадкоємці померлого позичальника, який не виконав умови кредитного договору, прийнявши спадщину, у силу ст. ст. 1281, 1282 ЦК України зобов'язані у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора.

Положеннями ч.ч. 2,3 ст.1281 ЦК України передбачено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 лютого 2017 року ОСОБА_1 направила на адресу ПАТ КБ «ПриватБанк» письмове повідомлення про смерть ОСОБА_5, в якому просила надати інформацію про наявність договору страхування життя покійного чоловіка, заблокувати карту та зупинити нарахування боргу та штрафних санкцій по ній.

ПАТ КБ «ПриватБанк» скористався своїм правом заявити про вимогу до спадкоємців через нотаріуса, направивши на адресу Баранівського державної нотаріальної контори 18 червня 2017 року претензію кредитора із запитом чи заводилась спадкова справа після померлого ОСОБА_5, про включення кредиторських вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до спадкової маси та повідомлення спадкоємців про наявну заборгованість.

16 серпня 2017 року Баранівська державна нотаріальна контора повідомила позивача про наявність відкритої спадкової справи після померлого ОСОБА_5 та його спадкоємців - відповідачів по справі.

Проте, при винесенні рішення по справі судом не враховано, що така вимога може бути пред'явлена кредитором не тільки безпосередню спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

Дана позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 липня 2018 року у справі № 551/19/17.

Відповідно до пункту 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року №20/5, зареєстрованої Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за № 283/8882 (далі - Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України), нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений ст. 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту.

Згідно з пунктом 231 згаданої Інструкції нотаріусом ведеться книга обліку спадкових справ та алфавітна книга спадкових справ. У книзі обліку спадкових справ реєструються, зокрема претензії кредиторів. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи. У разі підтвердження цього факту нотаріус відмовляє у прийнятті заяви (іншого документа), рекомендуючи заявнику подати її за місцезнаходженням цієї справи, а в разі потреби - вимагає цю справу для подальшого провадження.

Відповідно до пункту 1 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов'язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, схвалених рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України від 29 січня 2009 року, з метою фіксації документальної інформації, необхідної для посвідчення нотаріусом переходу прав спадкодавця до спадкоємців, нотаріус заводить спадкову справу. Спадкова справа на майно та майнові права померлого на території України спадкодавця може бути заведена тільки одна. Спадкова справа заводиться за місцем відкриття спадщини. При встановленні факту одночасного відкриття декількох спадкових справ (наприклад, за місцем проживання спадкодавця і за місцем знаходження спадкового майна), спадкові справи, відкриті з порушенням вимог ст. 1221 ЦК України, повинні бути передані за належністю нотаріусу, до компетенції якого належать ведення конкретної спадкової справи.

Такі висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 квітня 2018 року у справі № 645/3265/13-ц.

За таких обставин, посилання суду першої інстанції на пропуск банком строків пред'явлення вимог до спадкоємців позичальника ОСОБА_5, передбачених ст. 1281 ЦК України, є помилковим.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, у встановлений строк його виконання.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку встановленому договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов'язок сплатити неустойку (штраф, пеню) яка була присуджена кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця.

Щодо заборгованості за кредитним договором, з матеріалів справи вбачається, що на момент смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, його заборгованість за кредитним договором становила 5 094,55 грн (а.с. 10, 153).

В матеріалах справи містяться свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, згідно яких останні отримали у власність у рівних частках земельну ділянку, площею 1,0887 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, ринкова вартість якої вочевидь перевищує розмір заборгованості на договором, а тому спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину.

У зв'язку з викладеними з відповідачів в солідарному порядку підлягає саме такий розмір заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 1 356,74 грн з кожного.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 12 липня 2018 року скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (АДРЕСА_2) в солідарному порядку на користь акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 5094,55 грн, як спадкоємців померлого ОСОБА_5.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (АДРЕСА_2) на користь акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір по 1 356,74 грн з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п. 2 «а» - 2 «г» ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий : Судді :

Повний текст постанови складено 30 жовтня 2018 року