Справа № 202/6101/16-ц
Провадж. 2/202/278/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 вересня 2018 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Бєльченко Л.А.,

за участю секретаря судового засідання Федорченко А.І., Розсохи І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором про поділ майна подружжя, трьох процентів річних та інфляційних втрат,

-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом, указуючи, що з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 2003 року по 20 лютого 2014 року. 25 квітня 2014 року між ним і відповідачем був укладений договір про поділ спільного майна подружжя, за умовами якого відповідачу залишилося все спільно нажите майно, зокрема, 5 диванів, 2 телевізори, 2 кондиціонери, пилосмок та інша побутова техніка і речі домашнього вжитку. За цим договором відповідач зобов'язалася виплатити позивачеві грошову компенсацію частини вартості майна в розмірі 60 000 грн. у строк до 1 вересня 2014 року. До теперішнього часу відповідач своє зобов'язання не виконала. У зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором у розмірі 60000 грн., а також 3 проценти річних у розмірі 3738,08 грн. та інфляційні втрати у розмірі 39420 грн.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні, заперечуючи проти позовних вимог, указала, що позивач відповідно до укладеного між ними договору про поділ майна не пердав їй 2 дивани, телевізор, кондиціонер, а тому вона не виплатила йому грошову компенсацію за цим договором у сумі 60 000 гривень. В зв*язку з цим відповідач просила суд відмовити у задоволенні позову.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню за наступних підстав:

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 20 вересня 2003 року.

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 10 лютого 2014 року шлюб між сторонами розірвано.

25 квітня 2014 року сторони уклали у простій письмовій формі договір про поділ спільного майна подружжя, яке складається з 5 диванів вартістю 40 000 грн., 2 телевізорів вартістю 4 500 грн., 3 кондиціонерів вартістю 16 000 грн., пилосмоку вартістю 21 000 грн. та інших речей домашнього вжитку вартістю 39 500 грн., а також системи індивідуального опалення вартістю 48 000 грн., а всього на суму 169 000 грн., згідно з яким все вказане майно, крім одного кондиціонеру, залишається ОСОБА_1, яка зобов'язується сплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію частини вартості майна в розмірі 60 000 грн. у строк до 1 вересня 2014 року.

До теперішнього часу відповідач свої зобов'язання за договором не виконала, грошову компенсацію частини вартості спільного майна в розмірі 60 000 грн. позивачу не сплатила.

Відповідно до статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд вважає, що у зв'язку із укладенням договору про поділ спільного майна подружжя між сторонами виникли цивільно-правові зобов'язання, порушивши які відповідач зобов'язана повернути позивачу суму боргу разом з інфляційним збільшенням та трьома процентами річних за період з 01.09.2014 року по 27.09.2016 року (в межах заявлених позовних вимог), тобто за 758 днів прострочення виконання зобов'язання, що становитиме відповідно 39420 грн. (60 000 х 165,7 % - 60000) та 3738,08 грн. (60000 х 3% : 365 дн. х 758 дн.).

Таким чином, позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача суму боргу за договором про поділ майна подружжя в розмірі 60 000 грн., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 3738,08 грн. та інфляційне збільшення в розмірі 39420 грн.

Слід зазначити, що суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо причин невиконання договору про поділ майна подружжя, оскільки вони не впливають на висновки суду про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 Крім того, відповідач протягом усього часу після укладання цього договору не зверталась з відповідними вимогами про його розірвання та ін.

Покази свідків з боку відповідача, які зазначили, що частина майна за договором про поділ майна між подружжям не передана відповідачеві, також не впливають на висновки суду про правомірність вимог позивача.

Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені при зверненні до суду з цим позовом витрати по сплаті судового збору в розмірі 1031,58 грн.

Керуючись ст..ст. 4,5,12,13,81,141,259,263-265 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором про поділ майна подружжя в розмірі 60000 грн., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 3738,08 грн., інфляційне збільшення в розмірі 39420 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1031,58 грн., а всього 104189 (сто чотири тисячі сто вісімдесят дев'ять) грн. 66 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.А.Бєльченко