КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/630/2018
У Х В А Л А

25 жовтня 2018 року місто Київ

справа № 752/21317/15-ц

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Борисової О.В., перевіривши виконання вимог ст.356 ЦПК України за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 червня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Мирошниченко О.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 12 червня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції позивач ОСОБА_2 08 жовтня 2018 року подав апеляційну скаргу та клопотання, в якому просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 червня 2018 року.

В обґрунтування вимог посилався на те, що повний текст рішення суду ним було отримано в приміщенні суду 22 червня 2018 року, однак він, бажаючи мирно врегулювати спір з відповідачем, розпочав перемовини з ОСОБА_3 щодо варіантів мирного врегулювання спору та не затягування процесу вирішення спору судом апеляційної інстанції.

Вказував, що впродовж місяця після підготовки повного тексту рішення суду перемовини між ним та відповідачем велися в особистому порядку. В подальшому, 24 липня 2018 року його представником було надіслано офіційний лист відповідачу, який містив можливі умови мирного врегулювання спору.

Зазначав, що 31 липня 2018 року представник відповідача у відповідь на вищезазначений лист надіслала зустрічну пропозицію відповідача щодо мирного врегулювання спору, однак він, не погоджуючись з запропонованими умовами, листом від 20 серпня 2018 року зробив відповідачу остаточну пропозицію щодо умов мирного врегулювання спору та просив надати чітку відповідь до 28 серпня 2018 року. Проте відповіді на таку пропозицію не надходило.

Посилався на те, що від дати отримання ним повного тексту рішення суду та до 29 серпня 2018 року він вів перемовини з відповідачем щодо мирного врегулювання спору та, відповідно, вимушено утримувався від подання апеляційної скарги на рішення суду, щоб не зірвати хід перемовин про мирне врегулювання спору.

Вказував, що 20 вересня 2018 року він отримав додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 серпня 2018 року, яке є невід'ємною частиною основного рішення суду, а відтак вважає, що він має право на поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду у межах до 21 жовтня 2018 року.

А тому, просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки він пропущений з поважних причин.

Відповідно до ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або оспорюються, створено перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Проте, право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема з протоколу судового засідання від 12 червня 2018 року, позивач та його представник були присутні у судовому засіданні під час проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду та отримали його копію (т.7 а.с.29, 32).

Повний текст оскаржуваного рішення було складено 22 червня 2018 року, цього ж дня позивач ОСОБА_2 отримав його копію, що підтверджується його підписом на супровідному листі (т.7 а.с.52).

Апеляційна скарга подана позивачем ОСОБА_2 до Голосіївського районного суду міста Києва 08 жовтня 2018 року.

Апелянт в апеляційній скарзі вказує на те, що впродовж місяця після складення повного тексту рішення суду перемовини між ним та відповідачем велися в особистому порядку. В подальшому, 24 липня 2018 року його представником було надіслано офіційний лист відповідачу, який містив можливі умови мирного врегулювання спору.

Зазначав, що 31 липня 2018 року представник відповідача у відповідь на вищезазначений лист надіслала зустрічну пропозицію відповідача щодо мирного врегулювання спору, однак він, не погоджуючись з запропонованими умовами, листом від 20 серпня 2018 року зробив відповідачу остаточну пропозицію щодо умов мирного врегулювання спору та просив надати чітку відповідь до 28 серпня 2018 року. Проте відповіді на таку пропозицію не надходило.

Також, позивач вказує, що 29 серпня 2018 року йому з інформації на сайті Апеляційного суду міста Києва стало відомо, що 11 липня 2018 року представником відповідача ОСОБА_3 було подано апеляційну скаргу на рішення суду від 12 червня 2018 року, а відтак з 29 серпня 2018 року позивачу було відомо про те, що відповідач не бажає мирним шляхом вирішувати спір, оскільки відповіді на пропозицію позивача від 20 серпня 2018 року від ОСОБА_3 не надійшло та останньою було подано апеляційну скаргу на рішення суду від 12 червня 2018 року.

Таким чином, вважаю, що до 29 серпня 2018 року позивачем ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 червня 2018 року був пропущений з поважних причин.

Разом з тим, посилання апелянта на те, що 20 вересня 2018 року він отримав додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 серпня 2018 року, яке є невід'ємною частиною основного рішення суду, а відтак вважає, що він має право на поновлення строку на апеляційнеоскарження рішення суду у межах до 21 жовтня 2018 року є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно з ч.ч.3, 5 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Рішення суду та додаткове рішення суду є самостійними об'єктами оскарження.

А відтак, строки на оскарження додаткового рішення від 23 серпня 2018 року не поширюються на строки оскарження рішення суду від 12 червня 2018 року.

При цьому, позивачем ОСОБА_2 додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 серпня 2018 року не оскаржується.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Отже, підстави для поновлення строку на апеляційне оскарженняза період з 29 серпня 2018 року по 07 жовтня 2018 року включно, на які посилається позивач у клопотанні про поновлення процесуального строку не можуть бути визнані апеляційним судом поважними.

Враховуючи наведене, вважаю, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 червня 2018 року подана з пропуском встановленого законом строку без поважних причин.

Згідно з ч.3 ст.357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Тому апеляційну скаргу необхідно залишити без руху та надати позивачу ОСОБА_2 строк для усунення недоліків, а саме для зазначення інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 червня 2018 року за період з 29 серпня 2018 року по 07 жовтня 2018 року включно та докази про це.

Керуючись ст.357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Борисова О.В.