Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2018 року Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - Кваші І.М.,

за участі секретаря судового засідання - Дем'яненко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чорнобай цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТОКСОЛЮШЕН" про захист прав споживача шляхом визнання попереднього договору недійсним та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ "ПАРТНЕРАЛЬЯНС" в якому просить визнати недійсним попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу № 0034 від 06.06.2018 року, укладений між ним та відповідачем, а також стягнення коштів в сумі 50335,05 гривень як безпідставно отримані за даним попереднім договором, посилаючись на те, що договір укладений внаслідок введення його в оману, містить несправедливі умови, які суперечать законодавству та відповідач від укладення основного договору ухилився.

Під час розгляду справи за заявою представника позивача суд замінив первісного відповідача - ТОВ "ПАРТНЕРАЛЬЯНС" на належного - ТОВ "СТОКСОЛЮШЕН", оскільки згідно витягу з ЄДРПОУ товариство було перейменовано, ідентифікаційний код ідентичний - 41946143 (а.с. 36-37).

В судове засідання представник позивача за дорученням ОСОБА_2 не з"явився. 03.10.2018 року подав заяву про розгляд справи в його відсутність, на позовних вимогах наполягав.

Представник відповідача ТОВ "СТОКСОЛЮШЕН" в судове засідання не з"явився, про час, дату та місце розгляду справи товариство повідомлялося належним чином за адресою місцезнаходження юридичної особи, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Виходячи з приписів ст.128, ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників процесу.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.06.2018 року ОСОБА_1 та ТОВ «ПАРТНЕРАЛЬЯНС» уклали попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу № 0034, на підставі якого зобов"язалися укласти в строк до 13.06.2018 року основний договір купівлі-продажу транспортного засобу КІА, модель Sportage, рік випуску 2016, інші характеристики: 1,7 CRDi AT Comfort, колір- беж, за ціною 167,800 гривень (а.с. 9-10). Якщо на зазначену дату транспортний засіб не буде придбано продавцем з метою його відчуження покупцеві, то сторони визначили, що основний договір буде укладено на п"ятий день після придбання продавцем транспортного засобу, про що останній зобов"язується повідомити покупця у письмовому вигляді із зазначенням конкретної календарної дати, часу і місця укладення основного договору. В такому випадку кінцевим терміном укладення основного договору сторони визначили 31.12.2019 року (п. 1.5 попереднього договору). Пунктом 2.1 даного договору на позивача як покупця транспортного засобу покладено обов"язок сплатити до укладення основного договору авансовий платіж в сумі 50335,05 гривень.

Виконуючи умови попереднього договору, 06.06.2018 року позивач сплатив на рахунок ТОВ "Партнеральянс" авансовий платіж у сумі 50335,05 гривень, що підтверджується квитанцією (а.с. 7).

Проте відповідач ухилився від виконання умов попереднього договору та не уклав з позивачем основний договір купівлі-продажу транспортного засобу, не передав транспортний засіб у власність позивачу, при цьому не повернув йому отриману суму авансового платежу.

Позивач 13.06.2018 року звертався до тов "Партнеральянс" щодо продажу транспортного засобу, і в телефонному режимі йому повідомили , що автомобіль не пройшов розмитнення і коли це відбудеться невідомо. В подальшому ним було направлено заяву про розірвання оспорюваного договору та повернення йому коштів, але відповіді по даний час не отримав.

Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, тобто зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі та правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За ч.1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

В п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

За положеннями ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів» права позивача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції, свобода волевиявлення споживача, принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.

Як випливає з ч. 5, 6 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо положення договору визнано несправедливим, договір може бути визнаним недійсним у цілому.

Як було встановлено судом, позивачем на виконання умов укладеної між ним та ТОВ «ПАРТНЕРАЛЬЯНС» угоди було сплачено 50335,05 грн.

Таким чином, суд вважає, що попередній договір купівлі-продажу №0034 від 06.06.2018 року, укладений між сторонами, за відсутності майна, яке продавець зобов'язувався відчужити позивачу, ухилення товариства від укладення основного договору та у зв'язку з несправедливими умовами договору, на що вказано вище, - належить визнати недійсним та стягнути з ТОВ «СТОКСОЛЮШЕН" на користь позивача сплачені ним грошові кошти в сумі 50335,05грн.

Щодо вимог позивача стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 5000 грн. слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов"язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься лише квитанція про оплату послуг складання позовної заяви на суму 2500 грн. та договір про надання правової допомоги. Опису здійснених адвокатом робіт суду не надано.

А відтак, в задоволенні вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Виходячи з наведеного, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1409 грн. 60 коп. (по 704,80 грн. за вимогу немайнового характеру і за вимогу майнового характеру).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТОКСОЛЮШЕН" про захист прав споживача шляхом визнання попереднього договору недійсним та стягнення коштів - задовольнити частково.

Визнати недійсним попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу № 0034 від 06 червня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПАРТНЕРАЛЬЯНС».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СТОКСОЛЮШЕН", , місцезнаходження: м. Київ, вул. Рейтарська, 35-А, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місцепроживання: с. Іркліїв Чорнобаївського району Черкаської області, вул. Левадна, 48, кошти в сумі 50335,05 (п"ятдесят тисяч триста тридцять п"ять гривень 05 коп).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СТОКСОЛЮШЕН" на користь держави 1409 грн. 60 коп. судового збору.

В іншій частині відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області через Чорнобаївський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.М. Кваша