Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2588/18
Провадження №: 2/332/1295/18
30 жовтня 2018 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Андрюшиної Л.А. за участю секретаря судового засідання Ковтуна В.І., представника позивача адвоката ОСОБА_1, розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу №332/2588/18 (провадження №2/332/1295/18) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_3, третя особаяка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а самеквартирою АДРЕСА_5.В обґрунтування позову зазначено, що 17.04.1998 року на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької ради народних депутатівпозивачу було видано обмінний ордер на жиле приміщення, розташоване за вище вказаною адресою. Позивач ОСОБА_2 є наймачем цієї квартири, зареєстрована за вказаною адресою та проживає в квартирі, яка не є приватизованою. На теперішній час у квартирі окрім позивача значиться зареєстрованоюїї дочка відповідач ОСОБА_3,яка фактично в ній проживає з 2013 року та не користується житловим приміщенням, її особистих речей в квартирі немає і вона не несе ніяких витрат щодо оплати комунальних послуг. Оскільки відповідач у спірній квартирі значиться зареєстрованою, але фактично в ній не проживає, у позивача виникають труднощі зі сплатою надмірних комунальних платежів, які відповідачем фактично не споживаються, але нараховуютьсяз урахуванням її реєстрації за вказаною адресою, чим обєктивно порушуються права позивача. Враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 не проживає в спірній квартирі більш ніж 6 місяців, не сплачує комунальні послуги та не несе ніяких витрат з утримання житла, вона відповідно до вимог ст. 71 ЖК України може бути визнанатакою, що втратила право користування цим жилим приміщенням, а тому позивач звернулася до суду із вказаним позовом та просить визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зʼявилася. Про дату, час і місце судового засідання повідомлена своєчасно та в установленому законом порядку.
Відповідач ОСОБА_3 повторно в судове засідання не зявилася і від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, відзив на позовну заяву вона не подала. Про дату, час і місцесудового засідання відповідач була повідомлена своєчасно та належним чином, вустановленому законом порядку шляхом надіслання судової повістки за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку у відповідності до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України. Положеннями п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до наданої суду інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідач ОСОБА_3 значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_6, на яку й було надіслано судову повістку з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, оскільки відповідач не повідомила суду іншої адреси. Всіконверти було повернуто на адресу суду з проставленням у поштовому повідомленні відмітки «за закінчення терміну зберігання». Разом з тим, відповідач повідомлялася своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання у відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, якою передбачено, що відповідач, місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Оголошення про виклик до суду відповідача ОСОБА_3 було опубліковано на офіційному веб-сайті судової влади26.09.2018 року про явку в судове засідання, призначене на 10.10.2018 року(а.с.40), та 10.10.2018 року про явку в судове засідання, призначене на 30.10.2018 року(а.с.60). Але, незважаючи на всі передбачені законом заходи щодо повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, відповідач ОСОБА_3 до суду повторно не з»явилася по невідомим причинам, відзиву на позовну заяву не подала, будь-яких заяв та клопотань від неї не надходило. З урахуванням викладеного, суд, відповідно до положень ст.280 ЦПК України, дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечувала.
Представник 3-ої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета споруДепартаменту реєстраційних послуг Запорізької міської радив судове засідання не зявився. Про дату, час і місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином в установленому законом порядку, про що свідчить розписка в отриманні судової повістки, що міститься в матеріалах справи(а.с.26,63).До суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника 3-ої особи. Заперечень проти позову не мають(а.с.24,64).
Суд, заслухавши пояснення представника позивачаОСОБА_2 адвоката ОСОБА_1, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права,свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором(ч.1 статті 5 ЦПК України).
Відповідно до ч.4,5 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
Відповідно до ордеру, оригінал якого було досліджено в судовому засідання,на житлове приміщення №291,виданого 17.04.1998 рокуВиконавчим комітетом Ради народних депутатів м. Запоріжжя на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської Ради народних депутатів від 17 квітня 1998 року на імʼяОСОБА_2,сімя якої складається з 2-х осіб, надано право на зайняття житлового приміщення, яке складається з 1 ізольованої кімнатиу квартирі за адресою: АДРЕСА_1. Склад сімї: дочка ОСОБА_3(а.с.8).
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого Заводським р/о РАЦС м. Запоріжжя, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 та її батьками у свідоцтві вказані: батько ОСОБА_5, матірʼюОСОБА_2(а.с.7).
З копії паспорта громадянина України ОСОБА_2 вбачається, що вона з 29.01.1999 року значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_7 (а.с.5). На імʼя ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 відкрито особові рахунки НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6 на оплату комунальних послуг(а.с.9,10,11).
Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є основним наймачем спірного житла, є зареєстрованою та проживає за вище вказаною адресою, а тому має право звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх прав та інтересів.
Згідно інформації, наданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради про реєстрацію місця проживання, відповідач ОСОБА_3 з 05.05.1998 року до теперішнього часу значиться зареєстрованоюза адресою: АДРЕСА_2(а.с.16). Члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки(ст. 64 ЖК України).Як встановлено в судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 є членом сімʼї основного наймача спірної квартири, як її дочка, і саме з цих підстав вона була зареєстрована в спірній квартирі.
У відповідності зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причинах понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців, лише у випадках спеціально передбачених діючим житловим законодавством України. Перелік цих випадків є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно акту від 20.07.2018 року, складеному комісією у складі членів обʼєднання співвласників багатоквартирного будинку за результатами обстеження квартири АДРЕСА_3, ОСОБА_3 в даній квартирі не проживає з 2013 року(а.с.13).
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 суду пояснила, що вона є головою правління ОСББ «Радіаторна 48» та тривалий час знає позивача ОСОБА_2, з якою спілкується. Її дочку відповідача ОСОБА_3 вона також знає, але вже тривалий період часу її не бачила. Періодично вона буває у квартирі позивача, але відповідача там ніколи не бачила. Взагалі вона не бачила ОСОБА_3 протягом останніх пяти років, оскільки вона в квартирі весь цей час не проживає. Зі слів позивача ОСОБА_2 їй відомо, що у її дочки своє самостійне життя. За утримання житла сплачує лише позивач.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що знає позивача ще з дитячих років, так як вони разом навчалися у школі. Дочку позивача ОСОБА_3 вона також знає з її дитинства, але вже давно її не бачила, оскільки ОСОБА_3 не проживає у квартирі матері вже приблизно пять років і за весь цей час вона до квартири не поверталася, її особистих речей в квартирі немає. З квартири відповідач ОСОБА_3 виїхала добровільно і за всі ці пять років вона про відповідача нічого не чула, лише може підтвердити, що у спірній квартирі вона тривалий період часу не проживає, ніяких витрат по утриманню житла не несе.
Аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позову та визнання відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами факт того, що вона без поважних причин не проживає в спірній квартиріпонад 6 місяців і тривалий період часу, а саме, з 2013 року.Втратила до цього житла будь-який інтерес, оскільки взагалі до квартири не приходить, житлово-комунальні послуги вона не сплачує. Матеріали справи не містять доказів створення позивачем перешкод відповідачу у проживанні в спірній квартирі, також як і не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що між позивачем і відповідачем виникали конфлікти внаслідок яких остання змушена була виселитися із спірного житла. Таким чином, всі вище зазначені дії відповідача свідчать про те, що вонавтратила інтерес до цього житлового приміщення і не ставиться до нього, як до свого постійного місця проживання, в звязку з чим вона може бути визнана такою, що втратила право користування ним. При цьому суд, при вирішенні спору по суті враховує вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України,відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач в судове засідання зявилася, не скористалася своїми процесуальними правами учасника справи, не надала відзиву на позов та не надала суду жодних доказів, якщо у неї такі малися, що спростовують доводи позивача і надані ним докази в обґрунтування позовних вимог, а тому суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до переконання про можливість задоволення позову щодо визнання відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Керуючись ст.ст. 9,64,71,72 ЖК України, ст. ст. 4,5,12, 81, 83, 89, 141, 259, 263-265, 268, 279,280-282 ЦПК України, суд , -
Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_4.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Заводського районного суду м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня ухвалення рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його ухвалення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено та підписано суддею 01 листопада 2018 року.
Суддя Андрюшина Л.А.