Справа № 487/3406/17
Провадження № 2/487/258/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18.10.2018 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді - Нікітіна Д.Г., при секретарі - Оцабера М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою в якій просить суд розірвати договір довічного утримання, укладений 20 грудня 2014 року між ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_2.

В обґрунтування позову зазначила, що ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності за законом. В останній час позивачка часто хворіє і потребує стороннього догляду.

В сусідньої квартирі 37 мешкає відповідачка. На при кінці 2014 року відповідачка запропонувала ОСОБА_1 свої послуги по забезпеченню утримання та догляду довічно при умові що їй достанеться квартира позивачки.

ОСОБА_1 погодилась і 20 грудня 2014 року уклала з відповідачкою договір довічного утримання (догляду), який був засвідчений ОСОБА_3 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, реєстровий № 674/6.

Відповідно до умов договору відповідач зобов'язалась довічно утримувати ОСОБА_1, надавати побутові послуги, доглядати, надавати медичну допомогу удома лікарями загального профіля, необхідну грошову та іншу допомогу та підтримувати житлове приміщення у належному стані, забезпечувати харчами і одягом, шляхом організації їх доставки до місця проживання та оплати їх вартості, забезпечувати необхідними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів. Матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися позивачеві сторони оцінили наравні 500 гривень, які також підлягають індексації. Замість цього позивач передає відповідачу у власність квартиру АДРЕСА_2.

Спочатку ОСОБА_2 почала виконувати свої зобовязання, але з січня 2015 року перестала приходити до позивачки і забезпечувати харчуванням і доглядом. Іноді відповідачка купувала ліки й продукти харчування, але не за свій рахунок, як це було обумовлено договором довічного утримання, а за гроші які їй надавала позивачка. Також справа обстояла і з ліками, яки позивачці доводилось купувати самостійно. Коли позивачка захворіла, то відповідачка навіть швидку допомогу чи дільничного лікаря не викликала.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов.

Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про слухання справи.

Вислухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 грудня 2014 року ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_2 договір довічного утримання (догляду), який був засвідчений ОСОБА_3 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, реєстровий № 674/6. Згідно з умовами договору відповідачу ОСОБА_2 була передана у власність квартира АДРЕСА_3, що належить ОСОБА_1 і в якій вона проживає по теперішній час. У свою чергу, відповідач зобов'язався надати утримання у вигляді: надання побутових послуг (прання постільної білизни - один раз на 14 днів, послуги перукарні - один раз на місяць, ремонт побутової техніки, оцінюється сторонами у 100 (сто) гривень на місяць; забезпечення необхідними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів; надання Відчужувачеві медичної допомоги удома лікарями загального профіля; забезпечення Відчужувана продуктами харчування шляхом організації їх доставки за місцем її проживання та оплати їх вартості; забезпечення Відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваній квартирі.

Допитані у судовому засіданні свідки підтвердили, що після укладення договору довічного утримання відповідач майже не виконував умови договору. Протягом всього часу дії договору довічного утримання рідко забезпечував її їжею та ліками. Позивач за свої кошти забезпечує себе ліками, продуктами харчування та оплачує комунальні послуги.

Проте докази належного виконання відповідачем умов договору довічного утримання в матеріалах справи відсутні.

Згідно ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334цього Кодексу (ст. 748 ЦК України).

У договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

Набувач зобов'язаний у разі смерті відчужувача поховати його, навіть якщо це не було передбачено договором довічного утримання (догляду).

Набувач може бути зобов'язаний забезпечити відчужувача або третю особу житлом у будинку (квартирі), який йому переданий за договором довічного утримання (догляду).

Матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом (ст.ст. 749-751 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню (ч. 1 ст. 756 ЦК України).

За встановлених обставин суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки також підлягають стягненню 640,00 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання - задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання укладений 20 грудня 2014 року в м. Миколаєві між ОСОБА_1 з одного боку і ОСОБА_2, з іншого боку, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, ОСОБА_3

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_4 та зняти заборону на відчуження, накладену згідно договору довічного утримання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк і порядок, встановлений ст. ст. 354,355 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте районним судом при поданні відповідачем письмової заяви про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення .

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, заяви про перегляд заочного рішення, якщо апеляційну скаргу, заяву про перегляд заочного рішення не буде подано.

Суддя Д.Г. Нікітін