Справа № 761/2526/18
Провадження № 2/761/4070/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, зобов'язання вчинити дії та виселення,

ВСТАНОВИВ:

25.01.2018 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом, в якому просила суд: заборонити ОСОБА_2 чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні та/або розпорядженні житловим будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та земельною ділянкою, загальною площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_1, та здійснювати розпорядження житловим будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та/або земельною ділянкою, загальною площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_1, без згоди ОСОБА_1; зобов'язати ОСОБА_2 звільнити житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, земельну ділянку загальною площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_1, від сторонніх осіб, які перебувають на території цього житлового будинку, цієї земельної ділянки без згоди ОСОБА_1 та достатніх правових підстав, передбачених законом, та передати ОСОБА_1 примірники усіх ключів, необхідних для забезпечення вільного доступу до цього житлового будинку та цієї земельної ділянки; виселити ОСОБА_3 з житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що починаючи з 05.11.1982 року та по теперішній час ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, за час якого між ними, як подружжям, було набуто певне майно, в тому числі й житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та розташований на земельній ділянці загальною площею: 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_1.

При цьому, позивачка зазначає, що через постійні суперечки та конфліктні ситуації шлюбні відносини з відповідачем були фактично припинені в 2012 року, що, як наслідок, зумовило їх окреме проживання один від одного, а саме: позивачка разом з дитиною проживає за адресою: АДРЕСА_3, а відповідач - за адресою: АДРЕСА_1.

Разом з тим, позивачка вказує, що, незважаючи на ту обставину, що житловий будинок АДРЕСА_1, належить подружжю на праві спільної сумісної власності, відповідач самостійно (без її згоди) розпоряджається та користується цим майном.

Так, зокрема оскільки відповідачем було здійснено заміну замків та ключів від будинку, позивачка не має можливості потрапити як до житлового будинку, так і на територію земельної ділянку.

Крім того, без згоди позивачки та достатніх правових підстав, передбачених законом, у житловому будинку АДРЕСА_1 окрім відповідача також проживає ОСОБА_3

За вказаних обставин, а також посилаючись на положення ст.41 Конституції України, ст.ст. 368, 386, 391 ЦК України та ст.ст. 60, 63, 65 СК України, позивачка звернулася до суду з цим позовом, який просить задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою від 19.03.2018 року було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

06.07.2018 року до суду надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечує щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Також, представник відповідача просив суд викликати в судове засідання та допитати в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7

23.10.2018 року до суду надійшла заява позивачки, в якій вона просила уточнити позовну заяву в частині зазначення прізвища другого відповідача, а саме вважати вірним прізвище ОСОБА_3 замість ОСОБА_3.

24.10.2018 року до суду надійшли додаткові пояснення позивачки до позовної заяви.

Ухвалою від 24.10.2018 року було закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду в судовому засіданні по суті.

Ухвалою від 24.10.2018 року було відмовлено в задоволення клопотання представника відповідача про виклик свідків.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки в судове засідання суд не сповістили.

Вислухавши позивачку та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що з 05.11.1982 року та по теперішній час ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі.

При цьому, під час шлюбу сторонами, як подружжям, було набуто нерухоме майно, в тому числі й житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та розташований на земельній ділянці загальною площею: 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_1.

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, в тому числі й не заперечувалось представником відповідача у відзиві на позовну заяву, позивачка не має можливості потрапити як до вищенаведеного житлового будинку, так і на територію земельної ділянки, тобто вільно розпоряджатися та користуватися цим майном.

Вказані обставини, зокрема й відсутність у позивачки ключів від вказаного будинку, також підтверджуються наявною в матеріалах справи копією Висновку дільничного офіцеру поліції Шевченківського УП ГУ Національної поліції у м.Києві Твардовським А.В. від 29.11.2017 року, затвердженого начальником Шевченківського УП ГУНП України у м.Києві 30.11.2017 року.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні, на даний час у житловому будинку АДРЕСА_1 окрім відповідача також проживає ОСОБА_3

Будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 вселилася у квартиру за згодою позивачки, матеріали справи не містять.

В свою чергу, відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма ст. 368 ЦК України.

Згідно зі ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Як передбачено ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

В той же час, відповідно до положень ст.ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

При цьому, такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

Крім того, згідно вимог ч.1 ст. 109 Житлового кодексу Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до положень ч.3 ст. 116 Житлового кодексу Української РСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

На підставі викладеного, а також зважаючи на те, що, обставини, на які позивачка посилалася як на підставу для задоволення своїх позовних вимог, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, зобов'язання вчинити дії та виселення підлягає задоволенню шляхом: зобов'язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні та/або розпорядженні житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та земельною ділянкою, загальною площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_1; заборони ОСОБА_2 здійснювати розпорядження житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та земельною ділянкою, загальною площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_1, щодо передачі їх у користування іншим особам без згоди ОСОБА_1; зобов'язання ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 примірників усіх ключів, необхідних для забезпечення вільного доступу до житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та земельною ділянкою, загальною площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_1; виселення ОСОБА_3 з житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Також, в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1409, 60 грн., а з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 - 704,80 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354, п.п. 15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, зобов'язання вчинити дії та виселення - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні та/або розпорядженні житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та земельною ділянкою, загальною площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_1.

Заборонити ОСОБА_2 здійснювати розпорядження житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та земельною ділянкою, загальною площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_1, щодо передачі їх у користування іншим особам без згоди ОСОБА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 примірники усіх ключів, необхідних для забезпечення вільного доступу до житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та земельною ділянкою, загальною площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_1.

Виселити ОСОБА_3 з житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1409 (одна тисяча чотириста дев'ять) грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повний текст рішення складено 26.10.2018 року.

Суддя: