АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/7148 /2018 р. Головуючий у 1 інстанції - Васалатій К.А.
Справа №756/5664/17 Доповідач - Мараєва Н.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2018 р. Апеляційний суд міста Києва в складі суддів судової палати з розгляду

цивільних справ :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Задорожній О.Д.

Розглянули у порядку письмового провадження

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду

Оболонського району м.Києва»

на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26.01.2018 р.

в справі за позовом ОСОБА_1 до КП «Керуюча компанія з

обслуговування житлового фонду Оболонського району м.Києва»

про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26.01.2018 р. частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м.Києва» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, а саме : стягнуто з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м.Києва» на користь ОСОБА_1 витрати на лікування в сумі 1250 грн., витрати на ендопротезування - 22 149 грн. та моральної шкоди в сумі - 2 000 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить це рішення скасувати і постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу XIIІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України в реакції Закону №2147VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративної-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одинець), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402- VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду в порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147- VIII від 03 жовтня 2017 року.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 17.01.2016 р. приблизно о 09-00 год. позивач ОСОБА_1 по вул. Макіївській біля будинку № 2 в м. Києві послизнувся та впав, внаслідок чого отримав травму. У подальшому його було госпіталізовано та поставлено діагноз: забій лівого кульшового суглобу. Стан позивача після 17.01.2016 року тільки погіршився, у зв'язку з чим він звернувся до лікаря-травматолога повторно, де йому було поставлено діагноз: субкапітальний повний перелом лівої стегнової кістки, Т-подібний перелом криші вертлюжної западини з розходженням уламків та рекомендовано оперативне втручання ендопротезування.

Згідно довідки з МСЕК від 30.01.2017 р. позивачу було надано другу групу інвалідності довічно по опорно-руховому апарату з 22.11.2016 р. (а.с.16).

Так, позивач ОСОБА_1 звертався до Київської міської державної адміністрації, до Оболонської РДА у м. Києві з вимогою відшкодувати йому кошти на лікування, але отримав відмову.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдана шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Підставами для настання позадоговірної (деліктної) відповідальності є цивільне правопорушення, структурними елементами якого є протиправність поведінки особи, шкода, причинний зв'язок між ними, а також вина заподіювача шкоди (крім випадків відповідальності без вини).

В обґрунтування своїх заперечень щодо позовних вимог, відповідач зазначав про те, що зимою прибирання по вулицям відбувається по всяк час, і тому позивач не довів, що саме у зв'язку із не прибиранням вулиці, на якій він нібито впав, відбулась травма його ноги.

Проте, із такими доводами сторони відповідача погодитися не можна.

Так, з матеріалів справи (карти виклику швидкої допомоги) вбачається, що виклик швидкої допомоги було здійснено на вул.Макіївську,2 на тротуарі, то тим самим підтверджує що падіння позивача відбулося на прибудинковій території (а.с. 158).

Тому, суд першої інстанції правильно вважав, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б вказували на відсутність його вини у завданні шкоди позивачу.

Суд першої інстанції також взяв до уваги і надані фотографії, де зафіксовано неприбирання на вулиці, які були зроблені сином позивача, після того як він отримав телефонний дзвінок від свідка ОСОБА_2

Постановлюючи рішення суд виходив з того, що позивачем доведено розмір завданої йому майнової шкоди, оскільки матеріали справи містять рекомендації лікаря щодо необхідного лікування з зазначенням конкретних медичних препаратів та засобів, їх кількості, тощо.

Як встановлено судом, позивачем було потрачено кошти в зв'язку з лікуванням ноги на суму в розмірі 1250 грн., які доведені належними доказами, а тому, суд обгрунтовано дійшов висновку щодо задоволення в цій частині позову ОСОБА_1

Також суд вирішуючи питання щодо позовної вимоги позивача стягнення з відповідача грошових коштів на оперативне втручання ендопротезування кульшового суглобу безцементного типу для його ноги, з принципу розумності вважає за доцільне зменшити суму 45500 грн. (яку просить позивач) до суми 22149 грн.

Позивач рішення суду не оскаржив. Тому судова колегія вважає за можливе погодитися із таким висновком суду першої інстанції.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Також ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом встановлено, що позивач отримав травму внаслідок неправомірних дій відповідача, що призвело до тривалого лікування позивача, який є особою похилого віку. При цьому, відповідач у добровільному порядку не надавав позивачу будь-якої допомоги та відмовився відшкодувати завдані збитки, що змусило позивача звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Враховуючи вищевикладене, суд правильно вважав, за необхідне зменшити розмір моральної шкоди до 2000 грн., що відповідає засадам розумності та справедливості, враховуючи обставини справи.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо часткового задоволення позову.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.268, 352, 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м.Києва» - залишити без задоволення, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26.01.2018 р. - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 24.09.2018 р.

Головуючий :

Судді :