ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/8897/18
Провадження № 22-ц/4820/256/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дитини за апеляційними скаргами ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 серпня 2018 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

У квітні 2018 року ОСОБА_4, звертаючись в суд із вказаним позовом до відповідача,вказувала, що сторони проживали в цивільному шлюбі з 2007 року та є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. З липня 2017 року вони припинили спільне проживання, відповідач кошти на утримання доньки надає нерегулярно та недостатньо.У звязку із частими хворобами дитини позивач позбавлена можливості працювати та отримувати дохід, оскільки здійснює постійний догляд за дитиною в домашніх умовах.

ОСОБА_5, здійснюючи підприємницьку діяльність, отримує значні доходи, утримує належне йому майно, проте в добровільному порядку коштів у необхідному для розвитку дитини розмірі не надає.

Тому просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі 7000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 серпня 2018 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 4500 грн. щомісячно, починаючи з 24 квітня 2018 року і до повноліття дитини. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить змінити рішення суду першої інстанції, зменшивши розмір аліментів з нього на користь ОСОБА_4 на утримання доньки до 3000 грн. щомісячно.На думку апелянта, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі на утримання дитини, при цьому оплачуючи комунальні послуги за квартиру, в якій мешкають мати з дитиною, не має фінансової можливості. Не враховано, що позивач, обґрунтовуючи розмір аліментів в сумі 7000 грн., включила і витрати на лікування дитини, проте не розмежувала ці витрати.

Вважає, що при визначенні розміру аліментів суд мав би застосувати механізм, передбачений ст. 195 СК України, яка визначає порядок обрахунку розміру заборгованості по аліментах фізичної особи-підприємця, який перебуває на спрощеній системі оподаткування, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.Не враховано також встановлений прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 також просить змінити рішення суду в частині розміру аліментів з 4500 грн. на 6000 грн. щомісячно, постановити нове рішення в цій частині, в решті судове рішення залишити без змін.

На її думку, судом не враховано, що виходячи з фінансових можливостей платника аліментів, стану його здоровя, наявного рухомого та нерухомого майна, відсутності інших утриманців, крім доньки, відповідач має змогу сплачувати аліменти в розмірі 6000 грн. щомісячно, що буде відповідати інтересам дитини та складати менше половини документально підтверджених витрат на доньку. ОСОБА_5 успішно здійснює свою підприємницьку діяльність на ринку та має достатній дохід від обороту товару, який задовольняє його потреби та дозволяє утримувати належне йому майно, сплачувати аліменти. Не враховано, що їхня донька перебуває на диспансерному обліку та потребує домашнього догляду, в звязку з чим апелянт зобовязана була припинити свою підприємницьку діяльність.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_5 просив її відхилити як безпідставну. Твердження про його високі доходи є надуманими, натомість сімя позивачки є цілком забезпеченою.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 просить її залишити без задоволення. Вказує, що відповідач вводить суд в оману та приховує свої дійсні доходи, які не декларує. В обґрунтування розміру аліментів вона не включала витрати на лікування дитини, а медичні висновки надавала на підтвердження частих хвороб дитини, потреби у її догляді та неможливості працювати.

Розгляд справи судом апеляційної інстанції проводиться в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників процесу.

Апеляційний суд не приймає та не досліджує письмові докази, долучені ОСОБА_5 до апеляційної скарги в силу положень ч.ч.1, 3 ст. 367 ЦПК України.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дитина проживає з матірю у квартирі АДРЕСА_1, що належить відповідачу.

Дитина часто хворіє, з 10 квітня 2017 року перебуває на диспансерному обліку та до 18.01.2019 року потребує домашнього догляду, у звязку з цим позивач припинила підприємницьку діяльність з 01.01.2018 року та доглядає за дитиною.

Сторони не дійшли згоди щодо участі батька в утриманні дитини.

Відповідач є молодою працездатною особою, отримує доходи від підприємницької діяльності та пенсію, має у власності нерухоме та рухоме майно, інших утриманців не має.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідач як батько ОСОБА_6спроможний сплачувати аліменти на утримання своєї дитини у розмірі 4500 грн. щомісячно, зазначений розмір аліментів відповідає інтересам дитини та сприятиме її гармонійному розвитку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про фінансову неспроможність сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному судом розмірі є безпідставними і не ґрунтуються на доказах.

Так, за змістом частини третьої статті 51 Конституції України сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст. 181 СК України).

За змістом ч.1ст.182 СК Українипри визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст. 182 СК України).

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності та здійснює свою діяльність згідно КВЕД 4782 роздрібна торгівля з лотків і на ринках текстильними виробами, одягом та взуттям.

Відповідачем задекларовано дохід 40000 грн. за 2017 рік, 60000 грн. за 1 півріччя 2018 року.

ОСОБА_5 також перебуває на обліку і отримує пенсію по інвалідності, загальна сума якої за період з 01.07.2017 року по 01.05.2018 року складає 15552 грн.

На праві власності йому належить квартира АДРЕСА_1, автомобіль ToyotaLandCruiser 100 2004 року випуску, гараж у АДРЕСА_2, та земельна ділянка площею 22 кв.м за тією ж адресою, земельна ділянка площею 0,10 га в АДРЕСА_3.

Суд першої інстанції належно оцінив майновий стан відповідача і попри задекларований ним дохід за 2017-2018 роки обґрунтовано констатував, що факт повернення позики позивачу в сумі 12000 доларів США, утримання автомобіля представницького класу ToyotaLandCruiser 100, утримання нерухомості, забезпечення ведення бізнесу, свідчать про те, що його майновий стан дозволяє здійснювати витрати у більшому розмірі, ніж задекларований дохід.

Посилання апелянта на те, що факт повернення позивачу 12000 доларів СШАне свідчить про його статки, оскільки ці кошти ним позичені і досі не повернуті, не ґрунтується на доказах і тому не приймається судом до уваги.

Не ґрунтується на доказах і твердження апелянта про утримання ним своїх батьків.

Частина 2 статті 195 СК України встановлює порядок обрахунку розміру заборгованості по аліментах фізичної особи-підприємця, який перебуває на спрощеній системі оподаткування, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, і не врегульовує спірні правовідносини щодо визначення розміру аліментів судом, тому доводи апеляційної скарги про помилкове незастосування цієї норми права є безпідставним.

В свою чергу твердження апелянта у відзиві на позов (а.с.140) про те, що його фактичні витрати на утримання дитини складають близько 6000 грн. щомісячно, цілком спростовують його посилання на неспроможність сплачувати аліменти в розмірі 4500 грн.

Водночас апеляційний суд констатує, що визначений судом розмір аліментів, попри те, що є більшим від встановленого прожиткового мінімуму, не є надмірним внаслідок девальвації коштів, істотного здорожчання товарів усіх категорій для дітей, а єнеобхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Не ґрунтуються на доказах і доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про спроможність відповідача сплачувати аліменти на дитину в розмірі 6000 грн.

Всі обставини, на які посилається апелянт, в повній мірі встановлені судом першої інстанції і враховані при визначенні розміру аліментів на дитину.

Доводи апеляційних скарг сторін не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

А.М.Костенко

Головуючий у першій інстанції: Бондарчук В.В. Провадження № 22-ц/4820/256/18

Доповідач: Грох Л.М. Категорія: 50