Справа № 180/1009/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2018 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Нанічкіної Н.М.

з секретарем судового засідання Горіною А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: територіальна громада м.Марганець в особі Марганецької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1. Позов обґрунтовує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1. З 27 травня 2002 року у квартирі зареєстрований, але з 2010 року не проживає його син - ОСОБА_2, який участі в утриманні квартири не приймає, комунальні послуги не оплачує, добровільно знятися з реєстрації не має можливості та часу, чим перешкоджає вільно розпоряджатися своєю квартирою, зокрема, він не може скористатися своїм право на отримання субсидії.

17 серпня 2018 року відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позов визнав у повному обсязі.

Представник територіальної громади м.Марганець в особі Марганецької міської ради пояснень щодо позову, а також заяв і клопотань до суду не надав.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про право на власність НОМЕР_3 від 13 березня 2000 року позивач ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6 на звороті).

В зазначеній квартирі зареєстрований ОСОБА_2, 1986 року народження, що підтверджується витягом з домової книги (а.с.5-6).

Факт реєстрації відповідача за даною адресою підтверджується також довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області від 19 червня 2018 року (а.с.13).

24 травня 2018 року головою правління ОСББ «Перспектива-2А» ОСОБА_3 в присутності мешканців будинку АДРЕСА_1 - ОСОБА_4 (квартира № 44), ОСОБА_5 (квартира № 37), ОСОБА_6 (квартира № 43) складено акт про те, що ОСОБА_2, 1986 року народження, не проживає в квартирі АДРЕСА_1 з 2010 року (а.с.7).

В судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_7 пояснили, що ОСОБА_2 знають давно, в квартирі АДРЕСА_1 він не проживає з 2010 року, і в будинку з того часу вони його ні разу не бачили.

За правилами ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Ухвалюючи рішення, суд зважає на те, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1, а відповідач, хоча і зареєстрований в квартирі, однак не проживає в ній з 2010 року. Факт реєстрації в квартирі відповідача, який в ній не проживає, порушує права позивача як власника.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки підтверджені наявними у справі доказами.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі статей 319, 321, 391 ЦК України, керуючись статтями 12, 13, 77-81, 141, 263-265, 268, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження за умов, визначених в ч.2 ст.354 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Судове рішення складено 18 вересня 2018 року.

Суддя: Н. М. Нанічкіна