Номер провадження 2/243/2493/2018
Номер справи 243/6899/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

« 24 » жовтня 2018 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Гончарової А.О.,

за участю: секретаря судового засідання - Хорхордіної О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі № 13 Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог: Орган опіки і піклування Мурованокуриловецької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, обґрунтувавши свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем має сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 В 2017 році шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, зокрема, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною та не виявляє жодного інтересу до її життя.

Враховуючи викладене, позивач просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до його сина, ОСОБА_3

Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов просила задовольнити в повному обсязі.

Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином, а також про необхідність надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив.

Відповідно до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у загальному провадженні, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Третя особа в судове засідання надала заяву про розгляд справи без участі свого представника, позов підтримала, не заперечувала проти його задоволення.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 03.07.2009 року, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.14).

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 07.02.2017 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано (а.с.11-12).

Згідно з довідкою Мурованокуриловецької селищної ради від 27.03.2018 року ОСОБА_1 мешкає в АДРЕСА_1, та разом з нею за вказаною адресою проживає її син, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16).

Рішенням виконкому Мурованокуриловецької селищної ради від 06.03.2018 року за №28 було вирішено клопотати перед судом щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його сина, ОСОБА_3 (а.с.17).

Згідно з характеристикою, наданою директором Мурованокуриловецької загальноосвітньої санаторної школи-інтернату Вінницької обласної ради від 27.02.2018 року, стосовно ОСОБА_3, дитина навчається в 3 класі, мати систематично цікавиться навчанням, стосунками з однокласниками, поведінкою сина, учень забезпечений усім необхідним, стосунки з матір'ю доброзичливі, вона є для нього авторитетом. За роки навчання батько не відвідував навчальний заклад, не спілкувався з педагогами, не приймав участі у навчанні та вихованні сина (а.с.20).

Відповідно до акту перевірки матеріально-побутових умов від 04.04.2018 року встановлено, що дитина ОСОБА_3 проживає разом зі своєю матір'ю, ОСОБА_1, яка займається його вихованням, забезпечує його усім необхідним, створює належні умови його утримання, батько дитини проживає на непідконтрольній території України, життям сина не цікавиться, матеріальної допомоги на його утримання не надає (а.с.21).

Згідно з висновком органу опіки та піклування Мурованокуриловецької районної державної адміністрації від 20.04.2018 року за №01-31/926 позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його сина, ОСОБА_3, є доцільним (а.с.18).

Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї Постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце,коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Як передбачає ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Отже, приймаючи до уваги той факт, що відповідач фактично не приймає участі у вихованні дитини, не утримує її, суд доходить до висновку, що це свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов'язків, що є підставою для позбавлення батьківський прав.

Таким чином, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовної вимоги позивача щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно його сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Враховуючи, що позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог: Орган опіки і піклування Мурованокуриловецької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Горлівка Донецької області, громадянина України, паспорт серії НОМЕР_3 виданий Микитівським РВ Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП: НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, відносно його малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Горлівка Донецької області, громадянина України, паспорт серії НОМЕР_3 виданий Микитівським РВ Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП: НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, інші дані суду невідомі, судовий збір на користь держави у сумі 704,80 (сімсот чотири гривні 80 копійок), отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, р/р 6001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення складено та підписано у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення виготовлений 30 жовтня 2018 року.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду А.О. Гончарова