Постанова

Іменем України

07 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 491/138/16-ц

провадження № 61-18729св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Пророка В. В., Сімоненко В. М., Фаловської І. М. (суддя - доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Одеської області від 13 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Ващенко Л. Г., Колеснікова Г. Я., Плавич Н. Д.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про захист прав споживача шляхом стягнення грошових коштів.

Позовна заява мотивована тим, що у березні 2015 року позивач відкрив у ПАТ КБ «ПриватБанк» універсальний карт-рахунок (далі - картрахунок). 25 серпня 2015 року банк на цей картрахунок зарахував 100 000,27 грн, поповнення мало місце в м. Прилуки Чернігівської області (платник ОСОБА_2.). Станом на 04 вересня 2015 року залишок коштів на картрахунку становив 99 905,27 грн. У січні 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про зняття зазначеної суми коштів, однак зняти кошти не зміг, оскільки банк заблокував картрахунок. Посилаючись на те, що банк необґрунтовано заблокував картрахунок і не видає кошти, з вини відповідача позивач зазнав моральних страждань.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просив стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» залишок грошових коштів у розмірі 99 905,27 грн; 3 % річних за час прострочення в розмірі 1 395,94 грн; індекс інфляції в розмірі 5 894,41 грн; 20 % річних за фактичну кількість днів користування грошовими коштами в розмірі 9 306,24 грн; пеню в розмір 3 % на день від простроченої суми в розмірі 509 516,88 грн; відшкодувати моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.

Рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 02 серпня 2016 року (у складі судді Дорош В. В.) позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суму залишку грошових коштів у розмірі 99 905,27 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення 3 % річних за весь час прострочення в розмірі 1 395,94 грн, індексу інфляції в розмірі 5 894,41 грн, 9 306,24 грн - 20 % річних за фактичну кількість днів неправомірного користування грошима та пенів розмір 3 % на день від простроченої суми в розмірі 509 516,88 грн відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо обмеження права клієнта банку (позивача) на розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунках, є неправомірними та порушують його права. При цьому у процесі розгляду справи відповідач не надав суду належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем протиправних дій. Проведення з цього приводу перевірки у строки та порядку, встановленому законом, не відбулося. Крім того, суд відмовив позивачу у задоволенні його вимог про відшкодування моральної шкоди, керуючись тим, що правовідносини між сторонами мають договірний характер, а відшкодування такої шкоди не передбачено укладеним договором і чинним законодавством.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 13 квітня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суми залишку грошових коштів у розмірі 99 905,27 грн та ухвалено у цій частині нове рішення про відмову у задоволені цих позовних вимог. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що банк обґрунтовано призупинив розрахунки за картрахунком (заблокував картку) позивача до моменту усунення виявлених порушень, згідно з якими банк здійснив обмеження права на розпорядження грошовими коштами.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

08 травня 2018 року цивільну справу передано до Верховного Суду.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що 28 березня 2014 року ОСОБА_1 підписав анкету - заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк».

У серпні 2015 року позивачу був відкритий картрахунок й видана платіжна картка «Універсальна» зі строком дії до серпня 2019 року.

Позивач зазначав, що він є приватним підприємцем і в липні 2015 року, на підставі усних домовленостей з покупцями реалізовував продукти бджолярства. У серпні 2015 року на його картрахунок надійшли грошові кошти на загальну суму 100099,27 грн, що обліковуються на цьому рахунку, однак видача грошових коштів була заблокована банком.

ОСОБА_1 звертався до голови правління ПАТ КБ «ПриватБанк» зі скаргою, в якій просив дозволити йому зняти зі своєї картки грошові кошти в розмірі 99 911 грн, та додав до скарги відповідні документи, які підтверджують законність отриманих на його рахунок коштів.

Листом ПАТ КБ «ПриватБанк» від 07 грудня 2015 року ОСОБА_1 повідомлено про необхідність надання ним банку інших, ніж подані до банку, документів, що підтверджують походження грошових коштів, які надійшли на його рахунок.

12 січня 2016 року ОСОБА_1 повторно звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» та просив дозволу зняти грошові кошти зі свого рахунка, оскільки у відповідь на попередній лист банку він надав усі необхідні документи.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Частиною 3 передбачено, що банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

З тексту анкети-заяви від 28 березня 2014 року про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» встановлено відсутність лімітів щодо розміру розміщуваних грошових сум на картрахунках позивача.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму» (з подальшими змінами) суб'єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), яка (які) містить (містять) ознаки, передбачені статтями 15 та/або 16 цього Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті дій, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, та зобов'язаний зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо її учасником або вигодоодержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, пов'язаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій), і в день зупинення повідомити спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку (такі) фінансову (фінансові) операцію (операції), її (їх) учасників та про залишок коштів на рахунку (рахунках) клієнта, відкритому (відкритих) суб'єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), та у разі зарахування коштів на транзитні рахунки суб'єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочих дні з дня зупинення (включно).

Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій), здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до п'яти робочих днів, про що зобов'язаний негайно повідомити суб'єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Місцевий суд установив, що відомостей про включення позивача до переліку осіб, пов'язаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції (що мало б виключати неправомірність дій банку), або відомостей про порушення провадження щодо позивача за статтями 209, 212 Кримінального кодексу України, або іншого характеру підтверджуючої інформації про отримання коштів на рахунок ОСОБА_1, використання позивачем картрахунка в злочинних цілях, доказів злочинного походження джерела розміщених на рахунках позивача коштів не здобуто.

Апеляційний суд не навів вмотивованих обґрунтувань на спростування встановлених судом першої інстанції обставин, при цьому зазначив лише про те, що підставою для призупинення видаткових операцій, у тому числі, був витяг з висновку службового розслідування від 21 серпня 2015 року, здійсненого за результатами перевірки факту виникнення деяких нестач коштів у терміналах самообслуговування. Зокрема, було встановлено, що причиною нестачі в терміналах самообслуговування стало внесення різаних, фарбованих і підпалених грошових купюр, внесених також і на картковий рахунок ОСОБА_1

Проте відповідач не учинив дії, регламентовані постановою Правління Національного банку України № 417, щодо обов'язкового інформування банком правоохоронних органів про фінансові операції ОСОБА_1, які викликали підозру.

Відповідач не надав інформації щодо руху коштів позивача з відзначенням незаконних операцій, а також не представив відомостей про наявність порушених стосовно держателя картки ОСОБА_1 кримінальних справ, обвинувальних вироків тощо.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову в частині стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суми залишку грошових коштів, оскільки відповідач не надав суду доказів, які би підтверджували, що фінансові операції з видачі належних позивачу коштів обмежені за рішенням суду або зупинені в порядку, визначеному статтею 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму», як такі, що можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму.

Отже, апеляційний суд усупереч вимогам статей 212-214, 303 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій), встановивши обставини у справі, вдався до переоцінки доказів, та дійшов помилкового висновку про скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача суми залишку грошових коштів ухвалено відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права та на підставі повно, всебічно з'ясованих обставин справи, а тому це рішення відповідно до статті 413 ЦПК України необхідно залишити в силі, а рішення апеляційного суду - скасувати.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору за подання касаційної скарги на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Отже, з позивача на користь держави підлягає стягненню 1653,60 грн судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 141, 402, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Одеської області від 13 квітня 2017 року скасувати, рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 02 серпня 2016 року залишити в силі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в розмірі 1653,60 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

В. В. Пророк

В. М. Сімоненко

І. М. Фаловська