Провадження № 2/522/2359/18
Справа № 522/5652/17
22 жовтня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Шенцевої О.П.,
за участю секретаря Соболевої О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та процентів за користування позикою,
У березні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та процентів за користування позикою в звязку з не виконанням грошового зобовязання.
Позивач просить суд стягнути на його користь з відповідачки ОСОБА_2 суму боргу у розмірі шістдесят сім тисяч триста гривень, пеню у розмірі сто тридцять чотири тисячі шістсот гривень та кошти витрачені на сплату судового збору у сумі дві тисячі девятнадцять гривень.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 25.07.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким позивач передав відповідачці грошові кошти у розмірі 2500 доларів США, за курсом НБУ, терміном до 05.09.2016 року, про отримання яких відповідачка склала розписку, якою також поклала на себе зобов'язання, у разі прострочення повернення позики, сплачувати за кожен день такого прострочення пеню у розмірі 1% від суми позики.
В судовому засіданні представник позивача просив слухати справу без фіксації судового процесу.
Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, поважних причин неявки суду не представив, чим позбавив суд можливості вислухати його пояснення та думку по суті. Заяви про розгляд справи за відсутністю відповідача до суду не надано.
Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 25.07.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким позивач передав відповідачці грошові кошти у розмірі 2500 доларів США, з зобовязанням їх повернення терміном до 05.09.2016 року та з зобовязанням, у разі несвоєчасного повернення, сплати пені у розмірі 1% від суми позики за кожен день прострочення.
Про отримання грошових коштів від позивача відповідачка склала розписку, оригінал якої був оглянутий судом та зберігається у позивача.
Станом на день розгляду справи, борг ОСОБА_1, відповідач не повернула, жодного зобов'язання не виконала, а відтак, права позивача підлягають захисту судовим рішенням.
Відповідно до ст. 525,526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу Україниза договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до п.1 статті 1049 діючого Цивільного кодексу України, передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно постанові ВСУ №6-284цс від 01.03.2017 року, у випадку порушення грошового зобовязання, предметом якого є грошові кошти, виражені з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені ч.2, ст..625 Цивільного кодексу України, інфляційні витрати стягненню не підлягають, оскільки витрат від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. Окрім цього, стягнення суми боргу, відповідно до умов договору та ст. 533 Цивільного кодексу України, проводиться за курсом НБУ на день постановлення судового рішення.
Виходячи з того, та враховуючи що відповідачка не виконала жодних умови укладеного з позивачем договору позики, не повернула борг, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, а відтак про їх задоволення.
Також позивач просить суд стягнути на його користь з відповідачки проценти за договором позики.
У відповідності до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
При таких обставинах, оскільки між позивачем та відповідачем, у разі прострочення, було передбачено сплату процентів за користування грошовими коштами, було встановлено їх розмір і порядок сплати, позивач як позикодавець, з підстав передбачених ч.1 ст. 1048 ЦК України, має право на одержання таких процентів.
За таких обставин, позов ОСОБА_1 потрібно задовольнити та стягнути на його користь з ОСОБА_2 грошову суму у розмірі шістсот шістнадцять тисяч триста пятдесят шість (616356,00) гривень заборгованості за договором позики. Ця сума складається з суми позики та процентів пені за прострочення.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 2019 грн. судового збору.
Керуючись ст. ст. 526-530, 536, 625, 1046, 1050 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 133, 141, ч.4 ст. 223,ч.2 ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та процентів за користування позикою - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 616356 гривень (шістсот шістнадцять тисяч триста пятдесят шість).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2019 гривень (дві тисячі девятнадцять ) судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя