РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2018 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Кучиної Н.Г.

при секретарі Довбенко Г.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 569/11845/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувшись з позовом до суду, просить суд, розірвати шлюб укладений між нею та ОСОБА_2. Стягнути з ОСОБА_2 на її користь, аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 1500 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подання позову і до повноліття дитини.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей.

Крім того, відповідач не бере участі матеріально в житті сім'ї, отриману зарплату витрачає на свої власні потреби, відтак весь тягар забезпечення сина лежить на її плечах.

Син перебуває на її утриманні. Матеріальної допомоги відповідач не надає. Наявних грошей не вистачає, що ставить її і сина в скрутне матеріальне становище, а тому, вона вимушена звернутись з даним позовом до суду.

На її погляд сума аліментів, що потребує стягненню з відповідача на утримання дитини повинна бути визначена у твердій грошовій сумі та становити 1500,00 грн. Просить суд позов задоволити.

Позивач в судове засідання не прибула, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, однак надала через канцелярію суду заяву, в якій просить позов задоволити, справу розглянути в її відсутність, на підставі наявних доказів у справі.

Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, однак подав через канцелярію суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність.

Враховуючи, що сторони у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягає до задоволення частково, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 15 серпня 2003року між сторонами було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, актовий запис №1059, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки.

За визначенням поняття шлюбу, наведеним у частині першій статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Статтею 24 СК України закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Як слідує з положень статті 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Відповідно до вимог статті 112 СК України, якою визначено підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Задовольняючи позовні вимоги в частині про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України далі СК).

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

За таких обставин суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їх дітям, відтак позовні вимоги про розірвання шлюбу між сторонами підлягають задоволенню.

Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ч. 1 ст. 113 СК).

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, то суд виходив з такого.

Від шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4, актовий запис №348 (а.с. 4).

Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Відповідач на даний час проживає окремо від позивача та неповнолітньої дитини, домовленість між ним та позивачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їхньої дитини.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення.

При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та враховує, що відповідач є повнолітньою, працездатною особою, що здатна своєю працею заробляти собі на життя.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині.

На підставі встановлених і наведених судом фактів, а також з метою недопущення погіршення матеріального становища дитини та одночасно відповідача, суд із урахуванням, положень ст. ст. 141, 180, 182, 184 СК України, приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення аліментів, а саме про доцільність стягнення їх у розмірі 1000 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що буде законним та справедливим і відповідатиме інтересам сторін, а що саме головне - дитини.

Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини (ч. 1ст. 41 СК України) стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці.

Крім того, позивачем сплачено судовий збір у сумі 704,80 грн за позовну вимогу розірвання шлюбу.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 704 грн. 80 коп.

При пред"явленні позову в частині про стягнення аліментів, позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись статтями 111,112, 180-184, 191Сімейного кодексу України, статтями 141, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 15 серпня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, актовий запис № 1059.

Стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 червня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1, понесені нею і документально підтверджені судові витрати у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп за позовну вимогу про розірвання шлюбу.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Рівненський міський суд Рівненської області в Апеляційний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, адреса проживання: АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, адреса проживання: АДРЕСА_2.

Суддя Н.Г. Кучина