Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Яровенко Н. О.,

присяжних Цвіка Г.Й.,

Яців В.Я.,

при секретарі Грінкевич А.І.,

за участі:

заявників ОСОБА_3,

заінтересованої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_5, заінтересовані особи: Служба у справах дітей Дніпровського району м. Києва, ОСОБА_4 про усиновлення,

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду з заявою про усиновлення малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 посилаючись на те, що заявник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 2014 року проживають в шлюбі. Разом з ними проживає малолітня дитина -ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рідний батько дитини надав згоду на усиновлення його дитини. Згода надана у зв'язку із тим, що рідний батько дитини не визнає себе її батьком та не бажає забезпечувати дитину матеріально. Заявник ОСОБА_5 веде здоровий образ життя, займається вихованням дитини. Подружжя мають двокімнатну квартиру та все необхідне для нормального розвитку малолітньої ОСОБА_6 Тому просив суд постановити рішення про усиновлення ОСОБА_6 та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини.

В судовому засіданні заявник та заінтересована особа ОСОБА_4 заяву підтримали та просили її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, надійшла заява в якій просять провести розгляд справи без їх участі заяву підтримую та просять задовольнити.

Суд, вислухавши пояснення заявника, заінтересованої особи ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, 15 жовтня 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вступили у зареєстрований шлюб. (а. с. 12)

Подружжя мають спільну дитину ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а. с. 17)

ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Київ. У свідоцтві про народження дитини, батьками записані: ОСОБА_9 та ОСОБА_4. (а. с. 16)

Батько ОСОБА_6 - ОСОБА_9, письмово надав згоду на позбавлення його батьківських прав відносно ОСОБА_3, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою від 15.09.2017 року. (а. с. 18)

Крім того, заінтересована особа ОСОБА_4 надала письмову згоду на усиновлення її доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно заявника ОСОБА_3. (а. с. 19)

В судовому засіданні достовірно встановлено, що малолітня ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на даний час проживає однією сім`єю із заявником: ОСОБА_3.

Згідно Акту обстеження умов проживання від 01 серпня 2018 року для дитини створені належні умови для проживання. (а. с. 20, 20 зворот.)

Відповідно до довідки від 01.08.2018 року вбачається, що малолітня ОСОБА_6 не заперечує, щодо її усиновлення ОСОБА_3.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 Цивільного процесуального кодексу України норми, що мають вищу юридичну силу. У разі на явності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 Цивільного процесуального кодексу України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 Цивільного процесуального кодексу України, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до ч. 2 ст. 219 Сімейного кодексу України, усиновлення дитини може бути проведено без згоди повнолітніх батьків, якщо судом буде встановлено, що вони, не проживаючи з дитиною понад шість місяців без поважних причин, не проявляють щодо неї батьківської турботи та піклування, не виховують та не утримують її.

Відповідно до пункту 3 ст. 12 Європейської конвенції про усиновлення дітей від 24 квітня 1967 року, якщо батько або матір позбавлені своїх батьківських прав щодо дитини, або, принаймні, права давати згоду на усиновлення, закон може передбачати, що одержання їхньої згоди не є обов'язковим.

Відповідно до ст. 17 Європейської конвенції про усиновлення дітей від 24 квітня 1967 року, рішення про усиновлення може бути прийняте, лише якщо дитина перебувала під опікою (піклуванням) усиновителів достатньо тривалий період, щоб компетентний орган міг оцінити їхні майбутні відносини, якщо рішення про усиновлення буде прийняте.

Частиною 1 ст. 223 Сімейного кодексу України, передбачено, що особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 229 Сімейного кодексу України, особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи.

Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини.

Згідно ч. 2 ст. 231 Сімейного кодексу України, якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини.

Заявник просить внести зміни до актового запису про народження дитини та записати його батьком.

Згідно ст. 233 Сімейного кодексу України, на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове свідоцтво про народження з урахуванням цих змін.

Згідно ст. 255 Сімейного кодексу України, усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення.

Згідно медичного висновку про стан здоров'я, заявник є здоровою людиною та не має протипоказань для усиновлення. (а. с. 13)

З довідки МВС України департаменту інформаційних технологій вбачається, що заявник до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. (а. с. 16-А)

З висновку № 7397/41/3/103 від 13.08.2017 року вбачається, що Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація - орган опіки та піклування, вважає усиновлення малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, заявником ОСОБА_3 доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини.(а. с. 6-8)

Отже, аналізуючи всі зібрані по справі докази, оскільки, заявник за своїм станом здоров'я може і бажає виховувати дитину і вона вже знаходиться на його утриманні та вихованні, крім цього, усиновлення буде відповідати інтересам дитини, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 207, 208, 211, 213, 217, 219, 229, 231, 233, 255 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 17 Європейської конвенції про усиновлення дітей, ст. ст. 1-13, 76, 265, 212- 215, 256, 293, 310-314, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_5, заінтересовані особи: Служба у справах дітей Дніпровського району м. Києва, ОСОБА_4 про усиновлення задовольнити.

Оголосити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, адреса реєстрації АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_1, виданий Харківським РУ ГУ МВС України в м. Києві 24.04.1998 року усиновлювачем дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Змінити ім'я ОСОБА_6 на ІНФОРМАЦІЯ_4, а саме змінити прізвище з «ОСОБА_6» на «ІНФОРМАЦІЯ_4», по батькові з «ОСОБА_6» на «ІНФОРМАЦІЯ_4».

Записати громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьком дитини.

Внести відповідні зміни в актовий запис про народження ОСОБА_6 № 410 від 05 лютого 2010 року, складений Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 19 жовтня 2018 року.

Суддя: Н.О. Яровенко

Присяжний: Г.Й.Цвік

Присяжний: В.Я.Яців