Справа № 700/762/18
Провадження № 2/700/467/18
24 жовтня 2018 р. Лисянський районний суд Черкаської області
у складі: головуючого - судді Бесараб Н.В.,
за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадженняу відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка цивільну справу №700/762/18 провадження №2/700/467/18 за позовом заступника керівника Звенигородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки,
Заступник керівника Звенигородської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки.
Ухвалою Лисянського районного суду від 26.09.2018 року відкрито провадження та призначено розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач ОСОБА_1, який належним чином повідомлений про розгляд справи судом, відзиву на позов не надіслав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням ( викликом) сторін не надав.
З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
За таких обставин, суд дійшов висновку про ухвалення заочного рішення на підставі наявних доказів у справі, відповідно до положень ч.1 ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази, з'ясувавши обставини у справі, суд вважає, що позов пiдлягає задоволенню із наступних пiдстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.1ст.49 ЦПК України, сторони користуються рівними процесуальними правами.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Також 06.06.2018 року державним інспектором видано припис за № 168-ДК/0257Пр/03/01/-18, яким зобов'язано відповідача у тридцятиденний строк усунути вказане порушення земельного законодавства, а саме звільнити вищевказані земельні ділянки та особисто вручено відповідачу. (а.с.13).
Як вбачається із матеріалів справи, 06.08.2018 року складено повторний акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 306-ДК/704/АП/09/01/-18, протокол про адміністративне правопорушення № 306-ДК/0443П/07/01/-18 та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 306-ДК/0459По/08/01/-18 від 15.08.2018 року та припис № 306-ДК/0456Пр/03/01/-18, згідно з якими встановлено, що відповідач не виконав умови припису посадової особи від 06.06.2018 року № 168-ДК/0257Пр/03/01/-18 щодо усунення порушення земельного законодавства, за що передбачена відповідальність за ст. 188-5 КУпАП. (а.с.17-20).
Виходячи із зазначеного очевидною є неправомірність дій відповідача, який здійснив безпідставне самовільне захоплення земельних ділянок державної власності, загальною площею 17,5156 га в адмінмежах Ріпківської сільської ради Лисянського району Черкаської області за межами населеного пункту, не маючи правовстановлюючих документів.
Відповідно до ст.13 Конституції України земля є об'єктом власності Українського народу, від імені якого права власності здійснюють органи державної влади та місцевого самоврядування.
Згідно зі ст. 84 ЗК України право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.
Статтею 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Єдиною підставою для громадян та юридичних осіб набуття права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.116, ч.1 ст.125 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно з абз.15 ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки.
Частиною 2 статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Згідно зі ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.
Відповідно до п.2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», за відсутності рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність або в користування юридична особа або фізична особа не має права використовувати земельну ділянку державної або комунальної форми власності.
Згідно з п. 3.1. вказаної Постанови, відповідно до вимог чинного законодавства обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.
Таким чином, зважаючи на те, що відповідач користується самовільно зайнятими земельними ділянками за відсутності правовстановлюючих документів, тому суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню.
На підставі ст.141 ЦПК України, позивачеві підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 1762 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до діючих на час звернення із позовною заявою норм Закону України «Про судовий збір».
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 4,12,13,49,81,82,141, 258,259, 263-265,280,284 ЦПК України, ст.ст. 83,11,125,126,152,211,212 ЗК України, ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» , суд
Позовну заяву заступника керівника Звенигородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, задовольнити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Лисянським районним судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області через Лисянський районний суд Черкаської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Бесараб