КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2018 року

справа 369/3043/17

провадження № 22-ц/824/1801/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В, Лапчевської О.Ф.,

при секретарі: Юрчуку С.В.,

учасники справи:

позивач - Державна архітектурно-будівельна інспекція України

відповідач - ОСОБА_3

треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Києво-Святошинська місцева прокуратура

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами представника Державної архітектурно-будівельної інспекції України - Сапсай Марини Юріївни та ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2018 року у складі судді Пінкевич Н.С. у справі за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Києво-Святошинська місцева прокуратура, про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2017 року Державна архітектурно-будівельна інспекція України звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, про зобов'язання вчинити дії, у якому просила зобов'язати відповідача знести багатоквартирний житловий будинок, що знаходиться на земельних ділянках за адресами: АДРЕСА_1 за власний рахунок.

У червні 2018 року представник відповідача звернувся до суду із заявою про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2018 року провадження по справі за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Києво-Святошинська місцева прокуратура, про зобов'язання вчинити дії закрито.

В поданій апеляційній скарзі представник позивача просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що даний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки пов'язаний з вирішенням питання речового права. Зазначає, що відповідачем добровільно не виконано вимоги, встановлені органом державно-будівельного контролю, а тому позивач звернувся до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

В поданій апеляційній скарзі треті особи просять ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Посилаються на те, що позивач звернувся до суду за захистом свого цивільного права, оскільки відповідачем порушено правила будівництва багатоквартирного житлового будинку. Цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а тому підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.04.2017 року та від 03.10.2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 11.12.2017 року у цій справі, якими визначено порядок спору за правилами цивільного судочинства.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить у задоволенні апеляційної скарги третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 відмовити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на те, що позивач звернувся до суду як суб'єкт владних повноважень на виконання владних управлінських функцій зі здійснення архітектурно-будівельного контролю у зв'язку з невиконанням відповідачем приписів ДАБІ та порушення забудовником вимог законодавства з питань будівництва, містобудування та архітектури. На її думку, відносини, які виникли між сторонами є публічно-правовими, внаслідок чого даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, яка апеляційні скарги підтримала, просила їх задовольнити, третіх осіб ОСОБА_6, ОСОБА_5 та представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8, які апеляційні скарги підтримали, просили їх задовольнити, представника відповідача, який проти задоволення апеляційних скарг заперечував, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Положеннями ч.1 ст. 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом; спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України &q?ра;Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони&q?нт;, за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України &quЗа;Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень&quзд;; спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України &quti;Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років&q?ес;.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що відповідачем порушено вимоги законодавства в сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об'єкті будівництва та просив зобов'язати відповідача знести за власний рахунок самочинно збудований житловий багатоквартирний будинок.

За змістом пункту 5 частини четвертої статті 50 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень, зокрема, в інших випадках, встановлених законом.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов'язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов'язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України від 20 травня 1999 року № 687-ХІV «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

За змістом статті 41 Закону № 3038-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку № 553 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами (далі - інспекції).

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об'єктах будівництва за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок. Позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції. Підставою для проведення позапланової перевірки є, зокрема, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства (пункти 2, 5, 7 Порядку № 553).

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України є суб'єктом владних повноважень, оскільки виконує повноваження зі здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, а тому юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи за участю інспекції та її територіальних органів, які виникають під час виконання повноважень у сфері державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до частини першої статті 38 Закону № 3038-VI у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Аналіз наведених вище положень частини першої статті 38 у взаємозв'язку з нормами частини першої статті 41 Закону № 3038-VI дає підстави для висновку, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, орган державного архітектурно-будівельного контролю уповноважений видати припис про усунення порушень, у тому числі шляхом знесення самочинно збудованого об'єкта. Цей припис є обов'язковою передумовою для можливості контролюючого органу звернутися до суду на підставі частини першої статті 38 цього Закону у зв'язку з невиконанням припису.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю діє як суб'єкт владних повноважень послідовно, в чітко визначеному порядку. Зокрема, такий орган, наділений контролюючими функціями, видає припис, який є обов'язковим до виконання і може бути оскаржений до суду. Оскільки дії щодо видання припису є публічно-правовими, то й подальше звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об'єкта зумовлено правовідносинами публічно-правового характеру.

Звертаючись до суду з позовом про знесення об'єкта самочинного будівництва і мотивуючи такий позов порушеннями архітектурних, містобудівних, пожежних, санітарних або інших подібних норм і правил, суб'єкт владних повноважень діє з метою захисту не своїх приватних прав та інтересів, а прав та інтересів громади або невизначеного кола осіб від можливих порушень їхніх прав, а також з метою запобігти можливим суспільно значимим несприятливим наслідкам порушення відповідних норм і правил.

При цьому, звернення органу державного архітектурно-будівельного контролю до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об'єкта здійснюється ним як суб'єктом владних повноважень на підставі частини першої статті 38 Закону № 3038-VI, що з огляду на вказані вище норми статей 2-4, 17 та 50 КАС України (у редакції, чинній на час прийняття оскарженого рішення), а також статей 2, 4, 5, 19 та 46 КАС України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) свідчить про належність такого спору до юрисдикції адміністративних судів.

Оскільки відповідач добровільно не виконав приписи та не усунув допущених порушень, позивач як суб'єкт владних повноважень на виконання управлінських функцій звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідача до вчинення дій з приведення самочинно збудованого багатоквартирного житлового будинку до попереднього стану.

З огляду на це, відносини між сторонами є публічно-правовими, а тому спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, як обґрунтовано встановив суд першої інстанції.

Аналогічних висновків Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 1519/2-787/11 та від 11 квітня у справі № 161/14920/16-а, від 15.05.2018 року у справі №520/10754/14-ц, від 08.05.2018 року у справі №161/14920/16-а, від 12.09.2018 року у справі 804/9032/15.

Посилання представника позивача на висновки Верховного Суду у постановах, копії яких додані до апеляційної скарги, колегія суддів приймає до уваги, разом з тим вважає правильним застосувати зазначені вище висновки ВеликоїПалати Верховного Суду, які є близькі за змістом до обставин даної справи.

Таким чином, закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції врахував зазначені норми процесуального права і висновки Верховного Суду та дійшов правильного висновку про те, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи, що при постановлені ухвали про закриття провадження, судом першої інстанції не допущено порушень норм процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухали суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Державної архітектурно-будівельної інспекції України - Сапсай Марини Юріївни залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлений 19 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді