Провадження № 22-ц/772/2116/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бессараб Н. М.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 рокуСправа № 127/12937/18м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т.О.,

суддів Медяного В.М., Сопруна В.В.,

за участі секретаря судового засідання Торбасюк О.І., представника відповідач-ки ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_8., розглянувши у порядку спро-щеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_5 до ОСОБА_3

Олександрівни про стягнення боргу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Він-ницького міського суду Вінницької області від 19 вересня 2018 року про зали-шення позову без розгляду, постановлену у приміщенні суду в м. Вінниці за го-ловування судді Бессараб Н.М., повний текст якої складений 24 вересня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

29 травня 2018 року ОСОБА_5 звернувся у Вінницький міський суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_3 за участі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні позивача Кре-дитної спілки ( далі - КС ) «Злагода» про стягнення боргу. Позов мотивований тим, що відповідачка за двома договорами кредитної лінії в 2011-2012 роках от-римала від КС «Злагода» у позику значні суми грошових коштів, які у визначе-ні строки не повернула. ОСОБА_5 також є вкладником КС «Злагода». Неповернення ОСОБА_3 позики третій особі перешкоджає повернен-ню позивачу його вкладу, депозитних коштів, у зв'язку з чим він просить суд витребувати із СУ ГУНП України у Вінницькій області кредитні справи, що мають відношення до цієї цивільної справи; витребувати від відповідачки ін-формацію щодо погашення нею боргу перед кредитною спілкою з підтверджен-ням касово-приходними ордерами, іншими доказами; стягнути з ОСОБА_3 у повному обсязі на користь кредитної спілки борг; постановити окрему ухвалу з направленням правоохоронним органам для притягнення відповідач-ки до віДповідальності за шахрайські дії; у забезпечення позову накласти арешт на майно та грошові кошти відповідачки ( а. с. 1 ).

Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08 червня 2018 року позовну заяву ОСОБА_5 було залишено без руху для усунення наступних недоліків: зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із по-зовною заявою; зазначення наявності у позивача чи інших осіб оригіналів пись-мових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; висвітлення про вжиті заходи досудового врегулювання спору, якщо такі застосовувалися, у то-му числі, якщо законом визначений обов'язковий досудовий порядок врегулю-вання спору; надання попереднього розрахунку суми судових витрат, понесе-них позивачем, та які можуть бути понесені у зв'язку з розглядом справи; зазна-чення підтвердження неподання іншого позову до цієї відповідачки з тим са-мим предметом з тих самих підстав; надання доказів щодо порушення відпові-дачкою особистих майнових прав позивача, а також про віднесення обох сторін відповідно до споживача та надавача послуг; з огляду на термін дії правочину, укладеного між позивачем та третьою особою, до травня 2019 року, позивачу належить зазначити докази щодо звернення ОСОБА_5 до третьої особи з вимогою дострокового повернення суми вкладу; надання до позовної заяви ко-пій документів, можливих по якості для прочитання, визначення ціни позову у грошовій оцінці з розрахунком стягуваних сум ( стосовно розміру у два мільйо-ни гривень ). ОСОБА_5 належало сплатити судовий збір у сумі 8810,00 гривень, надати копії позовної заяви і доданих до неї документів для відпові-дачки і третьої особи у справі. Стосовно клопотання про забезпечення позову позивачу належало у повному обсязі виконати вимоги статті 151 ЦПК України, згідно норм статті 4 Закону України «Про судовий збір» сплатити судовий збір за даною вимогою.

Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03 липня 2018 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засі-дання, ухвалою цього суду від 31 серпня 2018 року задоволено клопотання по-зивача та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє са-мостійних вимог щодо предмета спору, на його стороні Кредитну спілку «Зла-года», строк підготовчого провадження продовжений не більше ніж на трид-цять днів ( а. с. 46, 47 ).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 вересня 2018 року на підставі статей 175-177, 185 ЦПК України задоволено клопотання представника відповідачки адвоката ОСОБА_8. про залишення позову ОСОБА_5 без руху. Останньому роз'яснена необхідність визначити, кон-кретизувати підставу, предмет та зміст власних позовних вимог відповідно до законодавства, що регулює спірні правовідносини, та викласти їх у письмовій формі.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 вересня 2018 року позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_3 на підставі пункту восьмого частини першої статті 257 ЦПК України залишено без розгляду ( а. с. 78, 81-82 ).

Не погоджуючись з постановленою судом першої інстанції ухвалою, ОСОБА_7 оскаржує її в апеляційному, просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу в суд першої інстанції для продовження її розгля-ду. Скаржник посилається на незаконність та формальність оскаржуваної ухва-ли, вчинення йому перешкод у доступі до правосуддя ( а. с. 87 ).

22 жовтня 2018 року до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апе-ляційну скаргу представника відповідачки ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_8, який вважає апеляційну скаргу безпідставною, такою, що не грунуту-ється на нормах цивільного процесуального законодавства, тому підлягає зали-шенню без задоволення. Натомість оскаржувана судова ухвала є законною та обгрунтованою. ОСОБА_5 звернувся в суд в інтересах юридичної особи КС «Злагода», просить на користь останньої стягнути з ОСОБА_3 суму боргу за кредитними договорами. Однак, позивач не уповноважений вчиняти будь-які дії в інтересах спілки; відсутні також будь-які докази наявності право-відносин між відповідачкою та кредитною спілкою, заборгованості першої пе-ред другою. Додані до позовної заяви копії кредитних договорів неналежної якості одержані з порушенням встановленого законом порядку, тому не повинні братися судом до уваги. Позовна заява ОСОБА_5 не відповідає вимогам статей 175, 177 ЦПК України, докази позивача не відповідають вимогам статті 95 цього Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заперечення на апеляційну скаргу представника ОСОБА_8., дослідивши матеріали справи, проаналізував-ши в сукупності наявні в ній докази, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підста-ву своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає цим вимогам, вона є помилковою, необгрунтованою та необ'єктивною.

Залишаючи ухвалою від 19 вересня 2018 року без розгляду позов ОСОБА_5, суд першої інстанції, керуючись пунктом восьмим частини першої статті 257 ЦПК України, виклавши зміст статті 175 цього Кодексу, вказав, що Європейський суд з прав людини не визнає абсолютним право на доступ до су-ду, яке може бути обмежене рішеннями суду, за деяких обставин може бути предметом правомірних обмежень, таких як встановлені законом обмежені тер-міни позовної давності, забезпечення судових витрат або вимоги щодо пред-ставництва. Суд першої інстанції дійшов висновку про забезпечення позивачу права на доступ до правосуддя шляхом відкриття провадження у справі, однак мають місце неусунуті ним недоліки позовної заяви: не конкретизований пред-мет спору, який не містить матеріально-правової вимоги до відповідачки.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновками суду пер-шої інстанції, викладеними у оскаржуваній ухвалі від 19 вересня 2018 року, приходить до висновку про помилкове тлумачення усталеної практики Євро-пейського суду з прав людини, невиконання судом положень параграфу першо-го статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоложних свобод, згідно якогокожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упро-довж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим зако-ном, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У пункті 33 свого рішення від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слід тлумачити в контексті преамбули Конституції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Ко-дексом. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає ци-вільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасника-ми справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсут-ність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх пред-ставників, письмових та речових доказів, висновків експертів ( стаття 76 ЦПК України ).

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» ( остаточне рішення від 17 червня 2011 року ) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення мо-же випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між со-бою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Колегія суддів апеляційного суду зауважує, що позивач неодноразово на усунення недоліків позовної заяви зазначав, що предметом спору у даній справі є вимога щодо стягнення боргу ( що суд зазначив в ухвалі від 03 липня 2018 ро-ку про відкриття провадження у справі ) з відповідачки по невиконаних нею грошових зобов'язаннях за укладеними правочинами. Крім цього, ОСОБА_5 неодноразово посилався на те, що через непогашення боргу ОСОБА_3 на користь третьої особи він, як стягувач по відношенню до кредитної спілки, позбавлений можливості у порядку виконавчого провадження по наяв-ному на його користь виконавчому листу в органі державної виконавчої служби отримати заборговані спілкою кошти за чотирма договорами про залучення строкового внеску ( вкладу ) члена кредитної спілки на депозитний рахунок.

З викладеного убачається, що ОСОБА_5 пред'явлений у суд позов у власних інтересах, а не в інтересах третьої особи, що залучена судом до участі у даній справі.

Колегія суддів підкреслює, що ухвалою судді суду першої інстанції від 08 червня 2018 року позовна заява ОСОБА_5 залишалася без руху з тих же підстав, за яких представник відповідачки клопотав повторно залишити без ру-ху звернення позивача, а в подальшому - без розгляду. Аналогічні мотиви суд на задоволення клопотання адвоката ОСОБА_8. викладав в ухвалі від 07 вересня 2018 року про повторне залишення позовної заяви без руху уже під час здійснення підготовчого провадження у справі.

Проте, надавши оцінку виконанню позивачем судової ухвали від 08 червня 2018 року, суд дійшов висновку про можливість і необхідність відкриття про-вадження у справі, про що 03 липня 2018 року постановлена відповідна ухвала.

Усім іншим доводам сторін у справі слід надати належну, грунтовну та об'-єктивну оцінку під час подальшого провадження у справі, зокрема, й щодо по-рушеного права, інтересу позивача у справі, за його твердженням, на захист якого він звернувся у суд.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною прак-тикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуд-дя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'я-зок щодо обгрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, рішення Європейсько-го суду з прав людини від 10 лютого 2010 року ).

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду визнає доводи апеляційної скарги скаржника такими, що у певній мірі заслуговують на увагу, вони є достатніми для задоволення скарги та скасування оскаржуваної судової ухвали, яка суперечить фактичним обставинам справи.

Статтею 367 ЦПК України визначені межі розгляду справи апеляційним су-дом, який переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення спра-ви для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування су-дом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що ма-ють значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невід-повідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення помилкової ухвали.

За викладених обставин помилкова ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19 вересня 2018 року про залишення позову без розгляду у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про стягнення боргу - скасувати, справу направити в суд першої інстанції для про-довження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, од-нак вона може бути оскаржена касаційному порядку до Верховного Суду про-тягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст цієї постанови складений 29 жовтня 2018 року.

Суддя-доповідач: Т.О. Денишенко

Судді: В.М. Медяний

В.В. Сопрун