Провадження 2-о/756/416/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Жука М.В.,

присяжних: Дудник В.О.,

Ковальчука В.М.,

за участі секретаря Богуславської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду цивільну справу за заявою Київської міської протитуберкульозної лікарні №2, заінтересована особа: ОСОБА_3 про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу, -

в с т а н о в и в:

Київська міська протитуберкульозна лікарня №2 звернулась до суду з заявою про примусову госпіталізацію ОСОБА_3 до протитуберкульозного закладу.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в КМТЛ №2, з діагнозом заразна форма легеневого туберкульозу, становить загрозу розповсюдження цієї хвороби, а отже, потребує примусової госпіталізації до протитуберкульозного стаціонару.

Також зазначає, що ОСОБА_3 проходив лікування з 25.02.2015 р. в стаціонарному відділенні КМТЛ № 2, проте самовільно покинув стаціонарне відділення 11.07.2018 р. у зв'язку із чим порушив протиепідемічний режим, що становить загрозу зараження туберкульозу інших.

Оскільки ОСОБА_3 ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу, заявник просив суд ухвалити рішення, яким примусово госпіталізувати ОСОБА_3 до Київської міської протитуберкульозної лікарні №2 на строк три місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації.

В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав та просив задовольнити.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 345 ЦПК України заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не викликався, адже за даними протитуберкульозного закладу, він становить загрозу розповсюдження туберкульозу.

Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до наступного висновку.

Пунктом 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» визначено, що туберкульоз - це соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» встановлено, що хворий на заразну форму туберкульозу - хворий на туберкульоз, у мокротинні якого виявляються мікобактерії туберкульозу, який є джерелом інфекції для осіб, які з ним контактують.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 має діагноз В20,0 4 кл. ст. РРТБ в/долі правої легені (інфільтративний) Дестр-МБТ+, М+,МГ+, Риф+, К+, Резіст 1+(HRS), Резіст 2(Km, Am, Ofx) гіст0, КАТ 4 (паліативне лікування) КОГ 2 (2013) та по теперішній час перебуває на обліку в ТМО «ФТИЗІАТРІЯ».

Згідно ч. 3 ст. 20 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» на хворих на туберкульоз та інфікованих мікобактеріями туберкульозу покладено обов'язки дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; дотримуватися вимог протиепідемічного режиму.

За приписами ч. 1 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих.

Згідно з висновком центральної лікарсько-консультативної комісії Територіального медичного об'єднання «ФТИЗІАТРІЯ» від 05.07.2018 р. № 968 ОСОБА_3 самовільно покинув стаціонарне медичне відділення, де проходив лікування з 25.02.2015 по 11.07.2017 р., отже підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу на строк три місяці.

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу, ОСОБА_3 підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу - Київської міської протитуберкульозної лікарні №2.

За положеннями п. 3 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення заяви про примусову госпіталізацію ОСОБА_3 строком три місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації.

Відповідно до норми п.7 ч.1 ст.430, ч.2 ст.346 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення.

Керуючись керуючись ст.ст. 4, 5, 258, 263-265, 345- 346,430 ЦПК України, суд -

вирішив:

Заяву Київської міської протитуберкульозної лікарні №2 про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу - задовольнити.

Примусово госпіталізувати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1) до Київської міської протитуберкульозної лікарні № 2 (адреса: м. Київ, Гостомельське шосе,8) на строк три місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя

Присяжні