Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 754/4976/18
Провадження № 2/674/525/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Артемчук В. М.

за участю :

секретаря судового засідання Мудрицької Л.В.

справа №754/4976/18

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дунаївці, в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійний вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, Деснянська районна в м.Києві державна адміністрація як орган опіки і піклування про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

18 квітня 2018 року позивачка, ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійний вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації,Деснянська районна в м.Києві державна адміністрація як орган опіки і піклування про позбавлення батьківських прав.

Позивачка свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 є її матір'ю, яка була одружена з ОСОБА_2і від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 року народилася - позивачка.

Спільне сімейне життя між ОСОБА_3 та відповідачем не склалося, тому 14.06.2002 року шлюб між ними було розірвано.

Після розлучення, мати позивачки почала проживати цивільним шлюбом з ОСОБА_4, який і став для неї батьком.

Від цього шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_6 року у них народився - ОСОБА_5 і саме завдяки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 позивачка та її молодший брат зростали в повноцінній сім'ї, де завжди була гармонія та злагода, достаток та благополуччя.

Свого вітчима позивачка завжди вважала ріднимбатьком, а він її своєї рідною донькою, поряд з ним позивачка була захищеною, сповненою батьківською турботою та розумінням.

Позивачка проживає та зареєстрована в квартирі матері, яка належить їй, в квартирі створені належні умови для нормального виховання та розвитку дітей.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 2002 року не підтримують стосунків і не ведуть спільного господарства.

Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання позивачки не надавав і не надає, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з нею взагалі, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей.

Позивачка не пам'ятає батька та не має до нього ніяких почуттів, а тому звернулася з даним позовом до суду та просить позбавити батьківських прав ОСОБА_6 відносно себе, а також змінити у свідоцтві про народження на прізвище - «ОСОБА_10» та по батькові - «ОСОБА_10».

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 20 квітня 2018 року вищезазначену позовну заяву передано за підсудністю до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області.

12 червня 2018 року суддею Дунаєвецького районного суду Хмельницької області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито позовне провадження в цивільній справі ,яку розглядати за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче засідання на 11.07.2018р. о 13.00 год.

Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 30 липня 2018 року у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмета спору: Деснянську районну в м.Києві державну адміністрацію як орган опіки і піклування.

Представник позивачки по договору про надання правової допомоги ОСОБА_7 та позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилися, однак подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав.

Відповідачем до суду відзив на позовну заяву не подано.

Представник третьої особи: служби у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує.

Представник третьої особи: Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації як орган опіки і піклування в судове засідання не з'явився, про день та час проведення судового засідання повідомлений належним чином та завчасно.

Суд, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.165 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

У силу положень Закону і роз'яснень, даних у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з п. 17 зазначеної постанови, не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України.

Суд враховує те, що позов ОСОБА_1 подано до суду 18.04.2018 року, тобто до досягнення нею повноліття.

Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно - правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки.

Судом встановлено, що відповідач, ОСОБА_2 є рідним батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дунаєвецького управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №111 (а.с.10).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 розірвано, про що 14 червня 2002 року в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис №104, Прізвище після розірвання шлюбу жінки - «ОСОБА_1» (а.с.13).

У відповідно до нотаріально засвідченої заяви, зареєстрованої в реєстрі за №3625 ОСОБА_2, 15 грудня 2017 року він відмовився від виховання та утримання своєї неповнолітньої дочки - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та в зв'язку з цим не заперечує проти позбавлення його батьківських прав та її майбутнього усиновлення (а.с.18).

Судом встановлено, що відповідно до висновку Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації як органу опіки і піклування від 25.06.2018 за №102103/31-5805 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, визначено за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до неповнолітньої доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, у зв'язку із тим, що він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Верховний Суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Враховуючи дані обставини, судом встановлено, що відповідач свого батьківського обов'язку, зокрема обов'язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття не виконує взагалі, а саме: з народження дитини і не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року за № 789 - ХІІ, дитина, з огляду на його фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Статтею 150 СК України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом.

Відповідно до ч.1 п.2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Батько, ОСОБА_9, злісно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дочки. Він не спілкується із дочкою з часу розлучення, не цікавиться її життям, здоров'ям, не бере участі у матеріальному забезпеченні.

Враховуючи вищенаведені докази, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_9, маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки, свідомо і навмисно ухиляється від їх виконання у відношенні ОСОБА_1.

Тому суд вважає, що позов ОСОБА_1 в частині позбавлення відповідача батьківських прав, заявлений з метою належного правового захисту прав та її інтересів, є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Що стосується позовних вимог про зміну прізвища та по-батькові суд вважає, що такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки положеннями статті 166 СК України не передбачено такого правового наслідку позбавлення батьківських прав як зміна прізвища та по-батькові дитини.

До того ж, як встановлено ст. 148 СК України, у разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Законодавством України, зокрема ст. 166 СК, передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права на дитину і звільняється від обов'язків щодо її виховання.

Зміна прізвища малолітньої (неповнолітньої) дитини відноситься саме до особистих немайнових прав батьків. У зв'язку з цим відпадає необхідність в отриманні згоди батька або матері, позбавлених батьківських прав для зміни дитячого прізвища.

До того ж суд зазначає, що на день ухвалення рішення суду, позивачка досягла повноліття, а тому вправі сама змінити собі прізвище. Зміни по-батькові особи ,при позбавленні батька батьківських прав ,законом не передбачено.

Зміна прізвища дитини здійснюється відповідно до Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Мін'юсту та підстави змінювати прізвище у судовому порядку відсутні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

А тому, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 133, 141, 263, 265, 268,280-282 ЦПК України, ст.ст. 150,155,157,164 ч.1 Сімейного Кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійний вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, Деснянська районна в м.Києві державна адміністрація як орган опіки і піклування про позбавлення батьківських прав задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 батьківських прав відносно його дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки м.Дунаївці Хмельницької області.

В частині позовних вимог про зміну прізвища та по-батькові позивачки відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704,80 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Дунаєвецький районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивачка : ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2, документ НОМЕР_2).

Відповідач: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації (місцезнаходження: м.Київ пр-т. Маяковського, 21-г, код. );

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Деснянська районна в м.Києві державна адміністрація як орган опіки і піклування (місцезнаходження: м.Київ пр-т. Маяковського, 29, код. )

Дата складання повного рішення суду 31 жовтня 2018р.

Головуюча:/підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Дунаєвецького районного суду В. М. Артемчук