Тернівський районний суд міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області
справа № 215/4915/18
номер провадження 2-н/215/693/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Дудіков А.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_3 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_4 аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника на утримання малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно, на її користь, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Вивчивши подану заяву, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно ч.3 ст.19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

У п. 9 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23 грудня 2011 року вказано, що відсутність документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника: документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права, або документів, що підтверджують виникнення права вимоги, вказує на наявність спору про право.

Так, згідно поданої заявником заяви про видачу судового наказу та копій документів, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, не вбачається відсутність спору, оскільки дитина зареєстрована з батьком за адресою: АДРЕСА_1. Тобто у цьому випадку, підлягає встановленню право заявника на отримання аліментів, і це не може вирішуватись у наказному провадженні.

Водночас, п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Надана заявником копія акту про те, що неповнолітній син -ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_2, не може бути прийнята судом, як належний, допустимий та достовірний доказ, оскільки, допит свідків в наказному провадженні не передбачено.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачук судового наказу.

Таким чином, беручи до уваги те, що до заяви про видачу судового наказу не додано доказів, підтверджуючих право заявника на звернення до суду із відповідною заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, у видачі такого наказу слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160, 161, 163, 165, 166, 258-261, 352-354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_3 у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Роз'яснити ОСОБА_3, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п. 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до або через відповідні суди, протягом пятнадцяти днів з дня її складання. У разі якщо ухвалу не було вручено у день її складання, учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом пятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: