24.10.2018
Справа № 642/4205/18
Провадження № 4-с/642/30/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова

в складі головуючого судді Бородіної О.В.,

за участю секретаря Буряковської К.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Харкові скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2, про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

10 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова зі скаргою на дії головного державного виконавця Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, згідно з якою просив суд визнати протиправною і скасувати постанову головного державного виконавця Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження № 56696173 по примусовому виконанню виконавчого листа № 642/5245/15-ц виданого 27.06.2018 року Ленінським районним судом м. Харкова.. Також просив поновити строк для звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця.

Скаргу мотивовано тим, що 27.06.2018 року головним державним виконавцем Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_2 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 642/5245/15-ц виданого 27.06.2018 року Ленінським районним судом м. Харкова щодо виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_1 із АДРЕСА_1.

Разом з тим, на думку заявника, відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого документу, який в порушення ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» не містить повні відомості, що унеможливлює безспірне застосування заходів примусового характеру щодо його виконання, та є безумовно протиправним, а відтак постанова про відкриття виконавчого провадження підлягає скасуванню.

Так, зокрема заявник має на увазі невідповідність постанови про відкриття виконавчого провадження резолютивній частині рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 05.10.2017 року, та виконавчому листу від 27.06.2018 року, а саме у судовому рішенні та у виконавчому листі вказано «виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з вказаної квартири без надання їм іншого жилого приміщення», тобто не було зазначено конкретного приміщення з якого необхідно було б здійснювати виселення осіб.

За вказаних обставин, а також посилаючись на порушення державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» щодо невжиття заходів, передбачених п.4 ст.4 вказаного Закону, заявник просить скаргу задовольнити в повному обсязі.

В обгрунтування поважності пропуску строку на звернення до суду заявник зазначає, що із постановою про відкриття провадження від 05.07.2018 року представник боржника ознайомився лише 01.08.2018 року, після подання заяви про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Ухвалою від 13.08.2018 року цивільну справу за вказаною скаргою було призначено до розгляду у судовому засіданні.

13.09.2018 року головним державним виконавцем Писаренко О.С. через канцелярію суду подано відзив на скаргу, згідно з яким заперечує щодо задоволення скарги, посилаючись на відсутність жодних доказів того, що приймаючи рішення про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець діяв протиправно, жодних порушень з боку державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження відповідно до діючого законодавства не має.

Представник стягувача ОСОБА_4 у виконавчому провадженні подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив відмовити у задоволенні скарги.

В судове засідання заявник та його представник не з'явилися, про час та місце розгляду скарги повідомлені належний чином, про причини своєї неявки в судове засідання суд не сповістили.

Разом з тим, враховуючи швидкоплинність процесу із розгляду даної категорії справ, а також положення ст. 450 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд даної скарги за відсутності нез'явившихся осіб.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судове рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

У відповідності з ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Положеннями п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

При цьому, згідно з ч.ч.1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», що повністю узгоджується з положеннями статті 449 ЦПК України, рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається з копій матеріалів виконавчого провадження на адресу скаржника направлялася постанова про відкриття виконавчого провадження. Представник ОСОБА_1 був ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження після 31.07.2018 року, після подачі ним заяви про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Суд вважає, що причини пропуску строку для подання скарги ОСОБА_1 можуть бути визнані поважними, а тому підлягають поновленню.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 05.10.2017 року, ухваленого по справі №642/5245/15-ц було задоволено частково зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та виселення осіб, та ухвалено виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з вказаної квартири без надання їм іншого жилого приміщення.

На підставі вказаного рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 05.10.2017 року, яке залишено без змін постановою апеляційного суду Харківської області від 13.06.2018 року, 27.06.2017 року видано виконавчий лист, який заявою стягувача було подано до Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області.

Так, 03.07.2018 року ОСОБА_5 подав заяву, в якій просив прийняти до виконання виконавчий лист № 642/5245/15-ц про виселення ОСОБА_3, ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_2, без надання іншого жилого приміщення, до заяви додав оригінал виконавчого листа та та копії рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 05.10.2017 року та постанови апеляційного суду Харківської області від 13.06.2018 року.

При цьому, розглянувши заяву стягувача, 05.07.2018 року головним державним виконавцем Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_2 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №56696173 з виконання виконавчого листа від 27.06.2017 року щодо виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_1 із АДРЕСА_3.

Звертаючись з заявою до суду, заявник, як на підставу для її задоволення, посилається на те, що відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого документу, який не містить конкретного приміщення з якого підлягають виселенню особи, унеможливлювало безспірне застосування заходів примусового характеру щодо його виконання, а ці дані протиправно вказані самостійно державним виконавцем, що є безумовно підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Так, ч.1 ст.4 закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред'явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

Згідно з ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою.

Разом з тим, відповідно до п.6 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею.

Отже, виходячи з вищенаведених положень закону, державний виконавець, отримавши виконавчий лист та вирішуючи питання про відкриття виконавчого провадження, перевіряє, зокрема, його відповідність вимогам статті 4 Закону і у разі відсутності будь-якої із цих вимог може повернути виконавчий лист стягувачу.

В обґрунтування наявності підстав для скасування постанови, заявник вказує на відсутність у виконавчому листі даних щодо відомостей приміщення з якого необхідно провести виселення осіб.

Однак, вказані посилання заявника суд вважає безпідставними, адже, враховуючи те, що зміст резолютивної частини рішення має бути дослівно відображений й у виконавчий листі, виконавчий лист від 27.06.2017 року в частині зазначення аналогічного формулювання резолютивної частини, яке міститься в рішенні суду від 05.10.2017 року, відповідає вимогами, передбаченим ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Що стосується посилань заявника, що державним виконавцем самостійно визначено приміщення з якого необхідно провести виселення осіб, то вони безпідставні оскільки державним виконавцем ці відомості зазначені на підставі наданих судових рішень.

В свою чергу, у відповідності до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

При цьому, відповідно до положень ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вказані положення закону та даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, суд вважає, що державним виконавцем було правомірно відкрито виконавче провадження №56696173, оскільки виконавчий лист від 27.06.2017 року в повній мірі відповідав вимогам, встановленим ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на встановленні в судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що скарга , є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 259-261, 268, 352-355, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2, про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2, про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п'ятнадяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду чрез Ленінський районний суд м. Харкова.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поноволення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя О.В. Бородіна