Постанова

Іменем України

03 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 759/6659/16-ц

провадження № 61-13558св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

заявник (стягувач) - ОСОБА_4,

суб'єкт оскарження - начальник Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві,

боржник - ОСОБА_5,

розглянув у порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 25 січня 2018 року, у складі головуючого-судді Андрієнко А. М., на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 21 листопада 2017 року, у складі головуючого-судді Ульяновської О. В., та постанову Апеляційного суду міста Києва від 25 січня 2018 року у складі суддів: Андрієнко А. М., Заришняк Г. М., Мараєвої Н. Є.,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду зі скаргою на постанову начальника Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві(далі - ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві) від 24 червня 2015 року, про визнання дій старшого державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Коломієць І. М. неправомірними та скасування постанов від 24 червня 2015 року та 19 лютого 2016 року.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21 листопада 2017 року скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_4 строки для подання скарги на постанову начальника ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві від 24 червня 2015 року, постанови старшого державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Коломієць І. М. від 24 червня 2015 рокута19 лютого 2016 року.

Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Коломієць І. М. при винесенні постанови від 24 червня 2015 року про скасування процесуального документу, якою скасовано документ «Загальна постанова без затвердження» від 24 червня 2015 року за реєстраційним номером виконавчого провадження ВП № 47420821.

Скасовано постанову старшого державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Коломієць І. М. від 24 червня 2015 року про скасування процесуального документу, за реєстраційним номером виконавчого провадження ВП № 47420821.

Скасовано постанову головного державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Коломієць І. М., від 19 лютого 2016 року про закінчення виконавчого провадження.

Визнано дії старшого державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Коломієць І. М., щодо ненаправлення стягувачу копій постанов державного виконавця у встановлений спосіб та встановлені строки передбачені частиною першою статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» - неправомірними.

У задоволенні іншої частини скарги - відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що в матеріалах справи відсутні докази того, що постанова начальника ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві від 24 червня 2015 року винесена незаконно.

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Коломієць І. М. від 24 червня 2015 року не вчинено всіх процесуальних дій у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» та постанови начальника ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 24 червня 2015 року, оскільки ним скасовано постанову від 24 червня 2015 року, яка відповідно до інформаційного листка ним не виносилась. Постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена 30 квітня 2015 року.

Скасовуючи постанову державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Коломієць І. М., від 19 лютого 2016 року суд зазначив, що вона підлягає скасуванню з метою захисту інтересів учасників виконавчого провадження.

Крім того, державний виконавець ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Коломієць І. М., не надав доказів суду, про те, що оспорювані постанови направлялися стягувачу у встановленому законом порядку.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 22 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме - сплати судового збору.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 25 січня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 21 листопада 2017 року визнано неподаною та повернуто заявнику, в зв'язку з невиконанням вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, а саме - сплати судового збору.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_4, у встановлений судом строк, не усунула недоліки апеляційної скарги, а саме - не надала доказів про сплату судового збору.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 25 січня 2018 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_7, що діє в інтересах ОСОБА_5 задоволено частково.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 21 листопада 2017 року в частині визнання неправомірними дій старшого державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва Коломієць І. М. при винесенні постанови від 24 червня 2015 року про скасування процесуального документу, якою скасовано документ «Загальна постанова без затвердження» від 24 червня 2015 року за реєстраційним номером виконавчого провадження ВП №47420821;

скасування постанови старшого державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва Коломієць І. М. від 24 червня 2015 року за реєстраційним номером виконавчого провадження ВП №47420821;

скасування постанови старшого державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва Коломієць І. М. від 19 лютого 2016 року про закінчення виконавчого провадження;

визнання дій старшого державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва Коломієць І. М. щодо не направлення стягувачу копій постанов у встановлений спосіб та у встановлені строки передбачені частини першої статті 31 Закону України «Про виконавче провадження», скасовано та провадження в цій частині закрито.

В решті ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 21 листопада 2017 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що вимоги ОСОБА_4 щодо дій та постанов старшого державного виконавця Коломієць І. М. вже були розглянуті та ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2016 року набула законної сили. Тому, при повторному розгляді справи Святошинський районний суд м. Києва вийшов за межі вимог скарги та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року, якою ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2016 року в частині відмови у задоволенні вимог про визнання незаконною та скасування постанови начальника ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві від 24 червня 2015 року скасовано та передано питання на новий розгляд та повторно розглянув скаргу в повному об'ємі, що є підставою для скасування ухвали лише в цій частині.

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2018 року до Верховного Суду, на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 25 січня 2018 року,ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просила скасувати судове рішення апеляційної інстанції та передати справу до апеляційного суду для відкриття провадження у справі за її апеляційною скаргою.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала апеляційного суду є незаконною, оскільки ОСОБА_4 вжила всіх невідкладних заходів для виконання вимог ухвали суду про усунення недоліків. Так, вона 06 лютого 2018 року отримала зазначену ухвалу про усунення недоліків, а 09 лютого сплатила судовий збір та надала канцелярії суду оригінал квитанції про сплату судового збору разом з заявою про усунення недоліків апеляційної скарги, однак апеляційний суд визнав її апеляційну скаргу неподаною і повернув заявнику 25 січня 2018 року.

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2018 року до Верховного Суду, на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 21 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 25 січня 2018 року ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалені у справі рішення судів скасувати в частині залишення без змін ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 21 листопада 2017 року про відмову у задоволенні вимог про визнання незаконною та скасування постанови начальника ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві від 24 червня 2015 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є незаконними, оскільки апеляційним судом ОСОБА_4 не були направлені ухвала про відкриття апеляційного провадження з копією апеляційної скарги та повідомлення про дату, час та місце розгляду справи. Апеляційним судом було розглянуто справу у відсутності осіб, яких належним чином не повідомлено про розгляд справи, відповідно до статті 372 ЦПК України.

Також висновки судів в частині відмови у визнанні незаконною та скасування постанови начальника ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві від 24 червня 2015 року є незаконними, оскільки вони помилкові та невмотивовані. Так, оскаржувана постанова містить недостовірну інформацію та винесена на підставі слів матері боржника, яка не є його піклувальником.

Відмовляючи у задоволенні скарги в цій частині, суд необґрунтовано виходив з того, що виконавчий лист про стягнення аліментів пред'явлено до виконавчої служби після спливу строку його пред'явлення до виконання, а тому було встановлено правомірність дій начальника ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві при винесенні оспорюваної постанови, оскільки спірну постанову було винесено за зверненням піклувальника боржника, що не передбачено чинним законодавством.

Ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі за касаційної скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 25 січня 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 08 червня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі за касаційної скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 21 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 25 січня 2018 року.

Відзиви на касаційні скарги до суду касаційної інстанції не надходили.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 вересня 2018 року справу за скаргою ОСОБА_4 на постанову начальника ВДВС Дніпровського районного РУЮ у м. Києві від 24 червня 2016 року, боржник - ОСОБА_5, про визнання дій старшого державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Коломієць І. М. неправомірними і скасування постанов від 24 червня 2015 року та 19 лютого 2016 року призначено до судового розгляду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини третьої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала Апеляційного суду міста Києва від 25 січня 2018 року якою повернуто апеляційну скаргу заявнику не відповідає.

Згідно положень частини першої статті 3 ЦПК України в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали закріплено право кожної особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, дотримуючись при цьому, встановленого процесуальним законодавством порядку такого звернення.

Апеляційна скарга за формою та змістом повинна відповідати вимогам статті 295 ЦПК України в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 297 ЦПК України в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, до апеляційної скарги, яка не оформлена згідно з вимогами, встановленими статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Якщо особа відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 ЦПК України в редакції чинній на час подання апеляційної скарги, сплатить суму судового збору, апеляційна скарга вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 22 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме - сплати судового збору.

Вказаною ухвалою роз'яснено, що строк для усунення недоліків не може перевищувати десяти днів з моменту отримання копії ухвали, в іншому випадку апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута заявнику.

15 січня 2018 року супровідним листом Апеляційного суду міста Києва № 22-ц/796/519/2018 ОСОБА_4 було направлено копію ухвали від 22 грудня 2017 року для виконання.

ОСОБА_4 вищевказану ухвалу отримала 06 лютого 2018 року, що підтверджується роздруківкою з сайту Укрпошта.

Тобто останній день для виконання вимог ухвали Апеляційного суду міста Києва від 22 грудня 2017 року, є 16 лютого 2018 року.

09 лютого 2018 року ОСОБА_4 в канцелярію Апеляційного суду міста Києва надала заяву на усунення недоліків її апеляційної скарги разом із оригіналом квитанції про сплату судового збору.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 25 січня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 21 листопада 2017 року визнано неподаною та повернуто заявнику, в зв'язку з невиконанням вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, а саме - сплати судового збору.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що станом на 25 січня 2018 року недоліки апеляційної скарги не усунуті, оскільки на адресу апеляційного суду не надійшов документ про сплату судового збору.

Разом із тим, постановляючи ухвалу про повернення апеляційної скарги ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції не перевірив чи отримала ОСОБА_4 ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 22 грудня 2017 року про усунення недоліків її апеляційної скарги та чи сплинув десятиденний строк з моменту отримання нею копії цієї ухвали.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої та апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Частиною четвертою статті 411 ЦПК України встановлено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущення тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких обставин, оспорювана в касаційному порядку ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4

Касаційна скарга в частині оскарження ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 21 листопада 2017 року та постанови Апеляційного суду міста Києва від 25 січня 2018 року в частині залишення без змін цієї ухвали про відмову у задоволенні вимог про визнання незаконною та скасування постанови начальника ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві від 24 червня 2015 року підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.

На виконанні ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві перебував виконавчий лист № 2-3936/1996, виданий 16 липня 2012 року Ленінградським районним судом м. Києва.

30 квітня 2015 року старшим державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Коломієць І.М., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Постановою начальника ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 24 червня 2015 року дії державного виконавця Коломієць І. М. при винесенні постанови від 30 квітня 2015 року про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-3936/1996 виданого Ленінградським районним судом м. Києва, визнано такими, що вчинені з порушенням вимог статті 11, частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження». Зобов'язано виконавчі дії провести у відповідність до Закону України «Про виконавче провадження».

24 червня 2015 року державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Коломієць І. М., винесено постанову про скасування документа «Загальна постанова без затвердження» від 24 червня 2015 року.

19 лютого 2016 року головним державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Коломієць І.М., винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Аналогічна норма містилася в статті 383 ЦПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні скарги в частині скасування постанови начальника ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Вольф О. Л. від 24 червня 2015 року про визнання дій старшого державного виконавця Коломієць І. М. при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа від 16 липня 2012 року № 2-3936/1996 виданого Ленінградським районним судом м. Києва, такими, що вчинені з порушенням вимог статті 11, частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази того, що вказана постанова винесена незаконно, крім того державним виконавцем не надано суду копію виконавчого провадження.

Суд апеляційної інстанції переглядаючи ухвалу суду першої інстанції за апеляційною скаргою представника боржника в частині визнання незаконною та скасування постанови начальника ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва від 24 червня 2015 року дійшов висновку про залишення без змін ухвали суду першої інстанції з урахуванням того, що постанова винесена в межах повноважень керівника відділу державної виконавчої служби, а в апеляційній скарзі відсутні доводи про незаконність цієї постанови.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції, враховуючи те, що доводи апеляційної скарги самої ОСОБА_4 апеляційним судом не перевірялись.

Доводи касаційної скарги про те, що висновки судів в частині відмови у визнанні незаконною та скасування постанови начальника ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві від 24 червня 2015 року є незаконними, помилковим та невмотивованими є необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що ця постанова винесена незаконно.

Доводи касаційної скарги про те, що судом апеляційної інстанції було розглянуто справу у відсутності осіб, яких належним чином не повідомлено про розгляд справи, відповідно до статті 372 ЦПК України є необґрунтованими, оскільки відповідно до статті 369 ЦПК України зазначена категорія справ розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Інші доводи касаційної скарги також висновків суду не спростовують.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Святошинського районного суду міста Києва від 21 листопада 2017 року та постанова Апеляційного суду міста Києва від 25 січня 2018 рокув частині залишення без змін цієї ухвали про відмову у задоволенні вимог про визнання незаконною та скасування постанови начальника ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві від 24 червня 2015 року ухвалені з правильним застосуванням норм матеріального права та з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає за необхідне касаційну скаргу в частині оскарження ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 21 листопада 2017 року та постанови Апеляційного суду міста Києва від 25 січня 2018 рокув частині залишення без змін ухвали про відмову у задоволенні вимог про визнання незаконною та скасування постанови начальника ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві від 24 червня 2015 року залишити без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін.

В частині оскарження ухвали Апеляційного суду міста Києва від 25 січня 2018 року справу направити на новий розгляд до апеляційного суду.

Керуючись статтями 400, 406, 410, 411, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 25 січня 2018 рокузадовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 25 січня 2018 рокускасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 21 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 25 січня 2018 року в частині залишення без змін цієї ухвали про відмову у задоволенні вимог про визнання незаконною та скасування постанови начальника ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві від 24 червня 2015 року залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 21 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 25 січня 2018 рокув цій частині залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

О.В. Ступак

Г.І. Усик