Справа № 165/1368/17 Головуючий у 1 інстанції: Ференс-Піжук О.Р.
Провадження № 22-ц/802/45/18 Категорія: 21 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Федонюк С.Ю.,

секретар судового засідання - Галицька І.П.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Нововолинського міського нотаріального округу Пасюк Лариса Олександрівна, про визнання договору дарування недійсним, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 05 червня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

06 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що йому на праві власності належало будинковолодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Проживаючи після розірвання шлюбу одиноко, будучи залежним від алкоголю, не маючи засобів для існування, підтримував родинні стосунки лише з рідним братом ОСОБА_8.

У квітні-травні 2014 року брат зі своєю дружиною - відповідачем ОСОБА_3 запропонували йому переоформити право власності на вищевказаний будинок на них, а взамін вони зобов'язалися утримувати його до кінця життя з правом проживати у цьому ж будинку.

В кінці липня 2014 року разом з братом у нотаріуса він підписав договір, не читаючи його, хоча нотаріус наполягала на цьому, однак він не бажав цього робити. Підписуючи договір, він перебував у нетверезому стані та був переконаний, що підписує договір довічного утримання.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року брат ОСОБА_8 помер.

Після смерті брата він почав зловживати спиртним ще сильніше і у зв'язку із незадовільним станом його здоров'я тепер змушений проживати у с.Низкиничі Іваничівського району, куди його забрала дочка.

Наміру укладати договір дарування він не мав та, укладаючи оспорюваний договір, вважав, що підписує договір довічного утримання.

Підписуючи договір без його ознайомлення, він помилявся стосовно його правової природи та вважав, що вони з братом укладають договір довічного утримання, що свій вік буде доживати під опікою брата і його сім'ї, якої на той час дуже потребував.

Відповідачі в незаконний спосіб позбавили його єдиного житла, а тому просив визнати недійсним укладений 25.07.2014 року договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Нововолинського міського нотаріального округу Волинської області Пасюк Л.О., зареєстрований в реєстрі за №2461.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 05 червня 2018 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 від імені відповідача ОСОБА_3, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду та безпідставність вимог апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Інші учасники справи відзив на апеляційну скаргу не подавали.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали із наведених у ній підстав та просять її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу заперечили із наведених у відзиві підстав та просять залишити її без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, інші учасники справи у судове засідання не з'явилися і їх неявка відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. Крім того, третя особа - приватний нотаріус надіслала письмове клопотання, у якому просить розглядати справу у її відсутності.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з ч.1 ст.229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з ч.1 ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Дарунком можуть бути нерухомі речі (ч.1 ст.718 ЦК).

Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ч.2 ст.719 ЦК).

Право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття. Прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка (ч.ч.1, 4 ст.722 ЦК).

Із матеріалів справи вбачається, що між позивачем та його братом - ОСОБА_8 25 липня 2014 року укладено нотаріально посвідчений договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 та належав позивачу на праві особистої приватної власності (т.1 а.с.17-18).

Дарувальник ствердив, що цей договір не укладається під впливом тяжкої для нього обставини (п.1.4). Сторони домовилися, що під передачею предмета договору слід вважати символьну передачу речі. Прийняття ключів, технічної документації свідчить, що передача речі відбулася. Прийняття дарунку також підтверджується одержанням обдаровуваним примірника договору після його нотаріального посвідчення (п.2.2). Також позивач своїм підписом під текстом договору ствердив, що зміст договору та його наслідки йому зрозумілі і тлумачаться ним однозначно, повністю відповідає його волевиявленню. Цей договір ним особисто прочитаний та його зміст зрозумілий.

Посилання позивача на ті обставини, що договір ним не читався, підписаний під впливом помилки, а тому має бути визнаний недійсним - не ґрунтуються на вимогах закону та спростовуються змістом самого договору.

Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. А таких випадків позивач не зазначив.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Посилання позивача на необхідність довічного утримання у зв'язку із зловживанням ним спиртним - відхиляються апеляційним судом, оскільки не ґрунтуються на нормах закону. Жодний нормативний акт не передбачає обов'язку утримувати особу, яка зловживає спиртним і за своїм віком є працездатною, а також дієздатною.

Посилання сторони позивача в апеляційній скарзі та в суді апеляційної інстанції на те, що суд при розгляді справи мав би вийти за межі вимог, оскільки при даруванні будинку технічна документація не відповідала дійсності, так як на той час уже проводилося самочинне будівництво - відхиляються апеляційним судом, оскільки не ґрунтуються на нормах законодавства.

Згідно з ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Підстави та стоки, за яких позивач має право збільшити або зменшити розмір позовних вимог, змінити предмет або підстави позову визначені у ст.49 ЦПК України і не надають таке право здійснювати самостійно суду.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Виходячи з наведеного, повно і об'єктивно дослідивши всі обставини справи та давши їм вірну правову оцінку, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 05 червня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя:

Судді: