Постанова

Іменем України

03 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 443/975/16-ц

провадження № 61-5444св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Апеляційного суду Львівської області від 15 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Левика Я. А., Струс Л. Б., Шандри М. М.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обгрунтовано тим, що 09 жовтня 2013 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», (далі-ПАТ КБ «ПриватБанк»), та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 15000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом на заяві. У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором станом на 27 квітня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 90 950,21 грн, яка складається з: 28 274,12 грн - заборгованість за кредитом; 62 676,09 грн - заборгованість за процентами. Позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 90 950,21 грн, а також судові витрати у розмірі 1 378,00 грн.

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 14 вересня 2016 року у позові ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 взагалі не укладала кредитний договір 09 жовтня 2013 року, оскільки копія її паспорта громадянина України та копія паспорта, за яким отримано кредит, містять різні відомості щодо серії, номеру та дати видачі, а також доказами у матеріалах справи (копія паспорта, дозволи (візи) на виїзд за межі країни) підтверджено її відсутність в цей день на території України взагалі.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 15 листопада 2016 року рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 14 вересня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПриватБанк» 90 950,21 грн заборгованості за кредитним договором. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що наявність у позивача іншого паспорту громадянина України за відсутності будь-яких даних про втрату чи анулювання попереднього паспорта жодним чином не вказує на неможливість укладення саме нею вказаного кредитного договору та нікчемність такого, оскільки у ньому наведені всі ідентифікуючі відомості позивача.

Суд апеляційної інстанції також зазначив, що копії поданих двох паспортів громадянки України ОСОБА_3 для виїзду із датами видачі та чинності відповідно з 23 жовтня 2013 року по 23 жовтня 2023 року та з 16 квітня 2004 року по 16 квітня 2014 року, а також копії сторінок паспорту для виїзду за кордон для особливих відміток та віз не завірені належним чином, тому їх не можна вважати копіями чинного паспорту відповідача для виїзду за кордон та належними, достовірними доказами, які б стверджували про перебування відповідача за кордоном у день укладення договору.

У грудні 2016 року представник відповідача - ОСОБА_4звернувся до суду з касаційною скаргою на рішення суду апеляційної інстанції, в якій просить скасувати ухвалене у справі судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

16 травня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за цією касаційною скаргою та зупинено виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 15 листопада 2016 року до закінчення касаційного провадження.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 листопада 2017 року вказану справу призначено до судового розгляду.

05 лютого 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що під час розгляду справи судом апеляційної інстанції порушено принципи рівності та змагальності сторін спору та порядок оцінки доказів. Апеляційний суд не звернув уваги на те, що в наданих банком копіях паспортів позичальника та в копіях паспортів, наданих самим відповідачем, на фотокартках зображені різні особи. 09 жовтня 2013 року під час укладення кредитного договору з ПАТ КБ «ПриватБанк», особою позичальника (невідомою особою) було пред'явлено втрачений відповідачем паспорт громадянина України ОСОБА_3 серії НОМЕР_1, виданого від 20 лютого 2002 року із переклеєними в такому документі фотографіями цієї особи (не відповідача). Відповідно до підпункту 40 Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15 червня 2006 року № 600 та чинного на час перероблення паспорта ОСОБА_3, погашаються, вважаються недійсним та знищуються паспорти, які обмінюються у зв'язку із зміною прізвища, імені по-батькові або внаслідок інших обставин. На підставі недійсного паспорта не можна укласти договір з банком. Кредитний договір підписувала інша особа, а не відповідач. Особа, яка уклала кредитний договір була сфотографована на веб камеру у відділенні банку, що є в матеріалах кредитної справи і вказана особа не є ОСОБА_3 У разі зміни паспорта громадянина України податковий номер особи не втрачає чинність, не є недійсним, не присвоюється новий. 09 жовтня 2013 року вона не була у відділенні банку, згоди з істотних умов договору з банком не досягла, не укладала і не підписувала будь-яких кредитних договорів, не є стороною кредитного договору та не отримувала його письмового примірника, тому кредитний договір є нікчемним, укладений внаслідок шахрайських дій. Є факт дій, що підпадають під ознаки кримінального правопорушення. Не може бути визнаний правочин недійсним, який не вчинено. Оспорювання цього факту шляхом подання позовної заяви про визнання недійсним такого договору не вимагається згідно з законом.

Суд безпідставно вважав подані відповідачем докази неналежними з тих підстав, що вони неналежним чином завірені. Копії паспортів у сукупності є достатніми доказами нікчемності договору, оскільки виключають факт підписання, отримання примірника договору, укладення кредитного договору саме відповідачем. Такі докази відповідають ознакам достовірних доказів, оскільки копію підробленого паспорта ОСОБА_3 із кредитної справи надав позивач, а копії паспортів відповідача на предмет ідентичності оригіналам цих документів відповідач мав можливість надати суду для огляду. Згідно з принципами рівності і змагальності позивач зобов'язаний спростувати обставини, на які посилалася відповідач як на підставу своїх заперечень на позов шляхом заявлення клопотання про проведення почеркознавчої експертизи на предмет належності підпису ОСОБА_3

У листопаді 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подало заперечення на касаційну скаргу, вказуючи на те, що рішення апеляційного суду є законним і обґрунтованим, всі висновки суду відповідають установленим обставинам справи, а тому відсутні підстави для його скасування.

Заперечення банку на касаційну скаргу мотивовано тим, що ним доведено належними і допустимим доказами наявність обставин, з якими закон пов'язує обов'язок відповідача сплатити кошти за кредитним договором. На час дії договору відповідачем неодноразово отримувався кредит в межах кредитного ліміту та здійснювалося погашення кредиту. Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції відповідач не заперечувала проведення оплати боргу. Відсутність відомостей про втрату або анулювання попереднього паспорта не свідчить про неможливість укладення договору та його нікчемність.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, заперечення на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги частково з огляду на таке.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що 09 жовтня 2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладений кредитний договір шляхом приєднання (частина перша статті 634 ЦК України). Відповідно до умов договору ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 15 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 27,60% річних на строк 12 місяців з дати підписання договору.

Задовольняючи позов, апеляційний суд виходив з того, що наявність у позивача іншого паспорта громадянина України за відсутності будь-яких відомостей про втрату чи анулювання попереднього не вказує на неможливість укладення нею кредитного договору та його нікчемність, оскільки у заяві-анкеті наведено усі ідентифікуючі дані позивача (дата народження, місце реєстрації, у тому числі чинний на цей час ідентифікаційний номер).

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитися не можна, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, до анкети-заяви долучена копія паспорту серії НОМЕР_2, виданого ОСОБА_3 20 лютого 2002 року.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_3 15 липня 2009 року було видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_3.

Отже, станом на момент укладення договору 09 жовтня 2013 року відповідач ОСОБА_3 мала інший паспорт громадянина України, що посвідчував її особу, який був виданий 15 липня 2009 року Жидачівським РВ МВС України у Львівській області НОМЕР_4.

Суд апеляційної інстанцій не дав належну оцінку копіям паспортів ОСОБА_3 серії НОМЕР_3, виданого 15 липня 2009 року Жидачівським РВ УМВС України у Львівській області, та паспорта серії НОМЕР_2, виданого 20 лютого 2002 року, яка наявна в матеріалах кредитної справи, не з'ясував ідентичність осіб, згідно з фотографіями вклеєними у ці паспорта. Крім того, не з'ясував, чи зображення на фотокартках ОСОБА_3 в паспорті громадянина України та в паспортах для виїзду за кордон співпадають із зображеннями особи, які були зроблені в банку в день укладення договору та отримання платіжної картки.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи копій паспорта серії НОМЕР_5 ОСОБА_3 для виїзду за кордон, що 30 вересня 2013 року вона в'їхала на територію України, а виїхала за її межі - 11 жовтня 2013 року (а. с. 53).

Отже, апеляційний суд не дослідив належним чином не перевірив доводи цієї обставини та не надав належної оцінки факту перебування відповідача на час укладення кредитного договору на території України, чи поза межами України.

Крім того, під час апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції не дав належну оцінку обставинам щодо сплати платежів за кредитом. Судом не з'ясовано, чи ці платежі було сплачено ОСОБА_3 або іншою особою, що є істотною обставиною для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 10, частини першої статті 11, частини першої статті 60 ЦПК України 2004 року цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України 2004 року, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України 2004 року.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції надавши оцінку копіям двох паспортів ОСОБА_5 для виїзду за кордон із датами виїзду та чинності, а також копіям сторінок паспорта для виїзду за кордон для особистих відміток і віз, виходив з того, що ці копії паспортів не завірені належним чином.

Згідно із частиною четвертою статті 10 ЦПК України 2004 року, яка також покладає і на суд певні обов'язки зі створення для сторін змагального процесу, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частинами першою, другою статті 133 ЦПК України передбачено, що особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів.

Способами забезпечення судом доказів є, зокрема, призначення експертизи.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України 2004 року апеляційний суд не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: не роз'яснив особам, які беруть участь у справі та не запропонував надати оригінали паспортів для їх огляду та відповідно їх завірити, а також заявити клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи на предмет належності підпису відповідача на анкеті - заяві від 09 жовтня 2013 року про видачу кредитних коштів, виходячи з того, що саме відповідач спростовує факт укладення договору з банком, їх права та обов'язки та мав попередити їх про наслідки не вчинення цих процесуальних дій.

Отже, апеляційний суд у порушення норм процесуального права виклав мотиви на припущеннях, фактично не вирішивши спір.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до частини першої статті 28 ЦК України, фізична особа набуває прав та обов'язків і здійснює їх під своїм ім'ям.

Відповідно до пункту 1 Положення про паспорт громадянина України, чинного станом на 15 липня 2009 року, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Документом, що посвідчує особу громадянина України за кордоном і при перетинанні державного кордону України, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон або дипломатичний і службовий паспорти, посвідчення особи моряка і проїзний документ дитини.

Пунктами 16 та 19 цього Положення передбачено, що обмін паспорта провадиться у разі: зміни (переміни) прізвища, імені або по батькові; встановлення розбіжностей у записах; непридатності для користування. Про втрату паспорта громадянин зобов'язаний терміново повідомити паспортну службу, яка видає тимчасове посвідчення, що підтверджує його особу. Форма тимчасового посвідчення та порядок його видачі встановлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Погашаються, уважаються недійсними та знищуються паспорти, які, зокрема, обмінюються у зв'язку зі зміною прізвища, імені та по батькові або внаслідок інших обставин (пункт 40 Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України від 15 червня 2006 року № 600).

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанцій не надав належної правової оцінки всім обставинам у справі у порушення статей 212-214, 303 ЦПК України 2004 року, не виклав всіх мотивів, з яких підстав задовольнив позов, зокрема, представник відповідача зазначала, що на час оформлення спірного кредиту паспорт відповідача було втрачено, що доводиться, на її думку, видачею нового паспорта у 2009 році, а також не надав оцінки наявним у матеріалах справи доказам щодо відмінності зображень на фотокартках в паспортах та зроблених на веб - камеру у відділенні банку, не ідентифікувавши таким чином належну особу відповідача. Зокрема суд апеляційної інстанції не з'ясував обставини справи щодо ідентифікації особи відповідача у порівнянні із особою, з якою оформлено правовідношення, зобов'язання за яким є предметом розгляду цієї справи.

Відповідно до пункту 1 частини третьої, чистини четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, коли суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Оскільки встановлення обставин справи і перевірка їх доказами не належить до компетенції суду касаційної інстанції, а суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи, не оцінив усі докази в їх сукупності, ухвалене судом апеляційної інстанції рішення не можна визнати законним й обґрунтованими.

При новому розгляді справи суду необхідно з'ясувати дійсні обставини справи щодо підстав зміни відповідачем паспорту та отримання нового у 2009 році, наявності належних доказів втрати паспорту (повідомлення паспортну службу про втрату паспорта громадянина), належним чином ідентифікувати особу відповідача та надати всебічну повну оцінку наявним у матеріалам справи доказам щодо знаходження позивача на території України або поза її межами під час укладення кредитного договору, чи відповідає підпис відповідача на кредитному договорі її справжньому.

З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції відповідно до частини четвертої статті 411 ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Львівської області від 15 листопада 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

О.В. Ступак

Г. І. Усик