Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/539/18
Провадження № 2/391/268/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.10.2018р.селище Компаніївка
Компаніївський районний суд Кіровградської області в складі: головуючого судді Червонописького В.С., секретаря судового засідання Степанової Л.Г., розглянувши в судовому засіданні в загальному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком та зняття з реєстрації місця проживання,-
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просить суд визнати ОСОБА_2, такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1, в обгрунтування зазначає, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину належить вищезазначений житловий будинок, ОСОБА_2 приходиться їй матір'ю, остання не проживає в житловому будинку понад дев'ять років, що підтверджується Актом складеним депутатом селищної ради та сусідами. Відповідач проживає в АТ Крим, не сплачує комунальні платежі в утримані житла не бере участі просить визнати відповідача такою, що втратила право користування вказаним будинком та знятти з реєстрації місця проживання.
Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій підтримує позов в повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності.
За відомостями адресно-довідкового Компаніївського РСУДМС України в Кіровоградській області ОСОБА_2, з 04 січня 2002 року по даний час зареєстрована у встановленому законом порядку в АДРЕСА_1. Відповідач в судове засідання не з'явилась, на адресу суду повертались конверти з відміткою «за зазначеною адресою адресат не проживає», тому відповідач повідомлений шляхом оголошення на веб сайті Судової влади про виклик в судове засідання (а.с.24). Будь яких інших клопотань від учасників справи не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечував позивач.
Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину від 20.07.2017 ОСОБА_1 є спадкоємицею та власницею житлового будинку АДРЕСА_1.(а.с.5).
Згідно Акту обстеження матеріально побутових умов сім'ї ОСОБА_2 не проживає в АДРЕСА_1 понад 9 років.(а.с.8)
Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Згідно з Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, що пов'язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення вказаного Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування за розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом знятті особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом із тим одну з таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, питання про зняття з реєстрації особи за місцем проживання взаємопов'язане і залежать від вирішення питання про житлові права особи, наявність чи відсутність особи таких прав, яка регулюються нормами житлового законодавства (ст. ст. 71, 72, 156 ЖК України).
Відповідач з 2009 року не проживає в будинку позивача, не бере будь-якої участі у сплаті комунальних платежів. Позивач не бажає, щоб відповідач значився зареєстрованим в його власності. Із-за реєстрації в будинку позивача, остання в разі відчуження цього будинку зобов'язана повідомляти покупців про відповідний факт, що може спровокувати відмову потенційних покупців від придбання майна, яке обмежене правами третіх осіб. Своєю реєстрацією та небажанням знятись з реєстрації відповідач чинить позивачу як власнику перешкоди в користуванні власністю.
Згідно ст. 391 ЦК України, позивач як власник вправі вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні його права володіння, користування та розпорядження своєю власністю шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням.
Відповідно до Конституції України та ст. 221 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений нього права чи обмежений у його здійсненні.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07 лютого 2014 року № 5 роз'яснив наступне: «Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить віл вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК Української PCP, ст. 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилам приміщенням: про визнання особи безвісно відсутньою: про оголошення фізичної особи померлою».
ВСУ зазначив: «Власник житла усуває перешкоди в користуванні цим житлом зареєстрованою особою шляхом подання позову про визнання цієї особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрацію (ВСУ від 16.11.2016 року №6-709цс16).
Відповідно до п. 3 Правил Реєстрації місця проживання, постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради).
Відповідно до п. 26 Правил Реєстрації місця проживання, постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи з положень ст.ст. 16, 391, 386 ЦК України, власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивачем надано достатньо доказів того, що відповідач, більше як один рік відсутній за місцем своєї реєстрації, інших домовленостей між сторонами щодо користування житловим будинком не було, підстав для збереження за відповідачем житлового приміщення, передбачених ст.71 ЖК України, не встановлено, реєстрація відповідача у житловому будинку позивача створює останньому перешкоди у користуванні та розпорядженні належним йому майном, у зв'язку з чим вказане порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житлом.
Вимога щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про позбавлення права особи користування житловим приміщенням, а тому дане рішення суду є підставою для зняття відповідача з реєстрації.
Зі згоди позивача судові витрати залишити за фактично понесеними.
Керуючись ст. ст. 16, 317, 321, 346, 383, 391 Цивільного кодексу України, ст. ст. 41, 47 Конституції України, ст. ст. 12, 13, 76, 81, 141, 259, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком та зняття з реєстрації місця проживання - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути скасоване Компаніївським районним судом Кіровоградської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яку може бути подано до суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд -якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Суддя В.С.Червонописький