Єдиний унікальний номер № 616/362/18
Провадження № 2/616/209/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

„17 жовтня 2018 року Великобурлуцький районний суд

Харківської області

в складі головуючого - судді РИКОВА М.І.

за участю секретаря ШЕГДА В.М.

представників позивача ОСОБА_1

ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Бурлук справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря» про розірвання договору оренди землі,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря» в якій просить розірвати договір оренди землі, укладений між позивачем та відповідачем без номеру та без зазначення дати укладення, зареєстрованого 04 липня 2011 року за номером 00386 та витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона є власником земельної ділянки, загальною площею 5,4626 га, з кадастровим номером 632148400:02:000:0679, яка розташована на території Вільхуватської селищної ради Великобурлуцького району Харківської області. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно із договором оренди землі, без номеру та без зазначення дати укладення, зареєстрованого 04 липня 2011 року за номером 00386, земельна ділянка була передана позивачем в оренду відповідачу.

Відповідач не належним чином виконує вимоги законодавства України та договору оренди землі. Позивач вказує, що підставами для припинення договірних відносин стало вивчення змісту договору оренду землі, а саме: сторонами не встановлені умови збереження стану об'єкта оренди. Запис «використання за цільовим призначенням з дотриманням вимог діючого законодавства в частині - охорона земель» не можливо вважати визначенням умов збереження стану обєкта оренди. Тобто, умови збереження стану об'єкта оренди договором не визначено та не врегульовано, що є підставою для визнання договору оренди землі недійсним на підставі п.п. 1, 5 ст. 203 ЦК України та ст.215 ЦК України.

Відповідно до ч.З ст.15 Закону України «Про оренду землі» у разі, якщо договором оренди землі передбачено здійснення заходів, спрямованих на охорону та поліпшення об'єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи. Керуючись ч.2 ст.15 Закону України «Про оренду землі», сторони прийшли згоди про зазначення в договорі додаткової істотної умови, а саме передбачили, що орендар прийняв на себе зобов'язання здійснювати комплекс заходів по охороні та раціональному використанню землі, але ж відповідну передбачену законом угоду укладено не було (п.5 ст.31 договору оренди землі).

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про оренду землі» сторони прийшли згоди про зазначення в договорі додаткової істотної умови. Ч.2 ст.31 договору оренди землі передбачено, що орендар отримує право на здійснення меліоративних робіт та проведення інших робіт необхідних для ведення товарного сільськогосподарського виробництва тільки за письмовою згодою орендодавця. Позивач стверджує, що з дати підписання договору оренди, відповідач не звертався до неї за таким письмовим дозволом, а ОСОБА_4 в свою чергу ні з власної ініціативи особисто, ні через представників не надавала відповідачу такого дозволу.

Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил». Ці вимоги ігноруються. За весь період дії договору від відповідача не надійшло жодного повідомлення на підтвердження факту належного використання предмету оренди. Тому, позивач має бажання самостійно обробляти належну їй земельну ділянку.

Враховуючи те, що протиправна бездіяльність відповідача загрожує збереженню стану орендованої земельної ділянки, позивач звернулась до суду з вимогою про розірвання договору оренди землі.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від 16 січня 2018 року та ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності від 16 січня 2018 року, позов підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просили позов задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Зоря» ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності від 15/05/18-ю від 15 травня 2018 року, зазначив, що ТОВ «Зоря» позовні вимоги позивача не визнає та просить відмовити в задоволені позовних вимог з врахуванням обставин викладених у відзиві в якому зазначено, що обставини та підстави викладені позивачем в позовній заяві являються надуманими, не обґрунтованими, безпідставними, такими, що суперечать обєктивним і фактичним даним, які мали місце в дійсності та такими, що не відповідають вимогам умов Договору оренди землі та діючому законодавству України.

Представник відповідача вказує, що факт підписання позивачем договору оренди землі, акту приймання-передачі земельної ділянки в оренду, факт отримання ОСОБА_4 на протязі восьми років орендної плати без будь-яких нарікань, свідчить про те, що при укладанні договору позивач була ознайомлена з текстом договору, при цьому діяла добровільно, обізнано, погоджувалась з умовами викладеними в тексті Договору оренди землі, погоджувалась з порядком та умовами використання ТОВ «Зоря» земельної ділянки, а також про те, що при укладанні договору оренди сторонами в повній мірі дотримано вимоги, передбачені Главою 16 «Правочини» ЦК України, Главою 52 «Поняття та умови договору» ЦК України, Закону України «Про оренду землі» та Земельним кодексом України.

Щодо додержання орендарем умови збереження стану обєкта оренди, то в якості умови збереження стану обєкта оренди в п.17 Договору оренди землі зазначено, що на виконання вказаної умови Орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку виключно за цільовим призначенням з дотриманням вимог діючого законодавства в частині - охорона земель. ТОВ «Зоря» на виконання вимог п.17 Договору оренди землі щодо умов збереження стану обєкта оренди брав на себе зобовязання використовувати орендовану земельну ділянку виключно за цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, для вирощування сільськогосподарської продукції та дотримуватись при цьому вимог діючого законодавства України з питань охорони земель, а саме: не зменшувати родючість ґрунтів, додержання агротехнічних вимог по обробці землі та вирощуванні сільськогосподарських культур, інші вимоги, передбачені Главою 26, Розділ V «Охорона земель» Земельного кодексу України.

Щодо не укладення до Договору оренди землі угоди щодо відшкодування орендарю витрат на здійснення заходів, спрямованих на охорону та поліпшення обєкта оренди, в запереченнях зазначено, що однією з підстав для дострокового розірвання Договору оренди землі, як на думку позивача, являється те, що відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяв на час укладання Договору), якщо договором оренди землі передбачено здійснення заходів, спрямованих на охорону та поліпшення обєкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи. Посилаючись на ч.2 ст.15 Закону України «Про оренду землі», як зазначено в позовній заяві, сторони прийшли згоди про зазначення в договорі додаткової істотної умови, а саме передбачили, що орендар прийняв на себе зобовязання здійснювати комплекс заходів по охороні та раціональному використанню землі, але ж відповідну передбачену законом угоду укладено не було (п.5 ст.31 договору оренди землі).

Однак, відповідач виконує всі умови договору оренди землі в повному обсязі, враховуючи термін дії договору оренди землі, партнерські та добросусідські відносини з позивачем по власній ініціативі не мав і не має наміру стягувати з ОСОБА_4 будь- які кошти, в тому числі і витрати на відшкодування орендарю здійснення ним заходів, спрямованих на охорону та поліпшення обєкта оренди. Таким чином, приписи п.5 ст.31 Договору оренди землі не являються істотними умовами договору оренди землі і відповідач ніяким чином їх не порушував і не порушує.

Щодо не дотримання відповідачем під час використання земельної ділянки на умовах оренди додаткової істотної умови, передбаченої п.2 ст.30 Договору оренди землі, відповідно до якої орендар має право здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою орендодавця меліоративні роботи, необхідні для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зазначено, що здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою орендодавця меліоративні роботи, необхідні для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до п.2 ст.30 Договору оренди землі, являється правом орендаря, а не його обовязком.

Щодо не дотримання відповідачем під час використання земельної ділянки на умовах оренди, екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил, зазначено, що відповідно до абзацом 2 ч.1 ст.24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря: дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.28 Договору оренди землі, зареєстрованому 04.07.2011 р. за № 00386, орендодавець має право вимагати від орендаря: дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил. Отже, відповідно до Закону та умов договору орендодавець наділений правом вимагати від орендаря дотримуватись певних норм та правил перелічених в нормативних документах при використанні на умовах оренди земельної ділянки. Представник відповідача стверджує, що ТОВ «Зоря» при використанні на умовах оренди по Договору оренди землі, зареєстрованому 04.07.2011 р. за № 00386, земельної ділянки, в повному обсязі дотримується вимог, викладених в абзаці 2 ч.1 ст.24 Закону України «Про оренду землі» та вимог, викладених в п.2 ч.1 ст.28 Договору оренди землі. Порушень вказаних вище вимог допущено не було.

За весь час використання відповідачем по Договору оренди землі, зареєстрованому 04.07.2011 р. за № 00386, земельної ділянки, з боку позивача будь-які скарги щодо дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання орендарем державних стандартів, норм і правил за вказаний вище час до орендаря не надходили.

Таким чином, приписи, викладені в абзаці 2 ч.1 ст.24 Закону України «Про оренду землі» та п.2 ч.1 ст.28 Договору оренди землі з боку орендаря землі не порушувались та не порушуються.

На підставі викладено просили відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Представники позивача не погодились з доводами представника відповідача, які зазначив останній в судовому засіданні та виклав у відзиві. В запереченнях на відзив на позовну заяву ОСОБА_4 зазначила та в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 пояснив, що сторонами договору оренди землі в ч.5 ст.31 Договору було досягнуто згоду про обовязок орендаря здійснювати комплекс заходів по охороні та раціональному використанню землі за угодою, яку так і не було укладено. Вважає цю умову істотною, так як вона є необхідною для даного виду договору. Згода на включення цієї умови в Договір досягнута сторонами в ч.5 ст.31 Договору.

Також, ч.2 ст.31 Договору оренди передбачено, що орендар отримує право здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою орендодавця меліоративних робіт та проводити інші роботи необхідні для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З дати підписання договору оренди відповідач не звертався до позивача за дозволом на проведення меліоративних робіт та на проведення будь яких робіт з товарного сільськогосподарського виробництва.

На неодноразові усні та письмові звернення про усунення порушень Договору оренди землі та земельного законодавства ТОВ «Зоря» відповіді не надано. Позивач вважає, що порушення відповідача є істотними та такими що спричинили значну шкоду законним правам та інтересам позивача, а саме: відповідач самовільно, без належних підстав (в порушення п.2 ст.32 Договору) приступив до використання земельної ділянки, що належить ОСОБА_4; жодного разу не відповів на звернення щодо надання інформації про стан, збереження ґрунтів та дотримання екологічної безпеки землекористування; не привів договір у відповідність з діючим законодавством України; відповідач не здійснював та не надавав доказів здійснення заходів по охороні та національному використанню землі (передбачених ч.5 ст. 31 Договору оренди землі).

Розглянувши матеріали цивільної справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, суд встановив наступне.

Відповідно до частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Так, відповідно до положень ст.2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Статтею 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Частиною 1 ст.6 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Обєктом оренди є земельна ділянка.

Частиною 4 ст.124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно зі ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень.

Судом встановлено, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого Великобурлуцькою районною державною адміністрацією Харківської області 02 квітня 2004 року, ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 5,4626 га, з кадастровим номером 632148400:02:000:0679, розташованої на території Вільхуватської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.06-07).

ОСОБА_4 надала належну їй земельну ділянку, площею 5,4626 га, з кадастровим номером 632148400:02:000:0679 в строкове, платне користування ТОВ «Зоря» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Строк дії договору 25 років, що підтверджується Договором оренди землі (а.с.08-11).

Відповідно до ст.ст.124, 125, 126 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Право оренди землі оформлюється договором, який реєструється відповідно до закону.

Вищевказаний Договір зареєстровано у Відділі Держкомзему у Великобурлуцькому районі Харківської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 04 липня 2011 року за №00386 та складено акт прийому-передачі земельної ділянки в оренду в якому вказано за № :02:000:0679, площею 5,4626 га, що належить ОСОБА_4 зайнята під сільськогосподарською культурою, знаходиться в доброму стані, передається в оренду строком на 25 років орендарю ТОВ «Зоря» Великобурлуцького району Харківської області в особі директора ОСОБА_5 (а.с.08-11).

Пунктом 36 Договору оренди землі, укладеного між сторонами, визначено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розвязується у судовому порядку.

Припинення дії договору шляхом його розірвання відповідно до п. 38 здійснюється за взаємною згодою сторін або за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

ОСОБА_4 30 листопада 2016 року звернулась до директора ТОВ «Зоря» з заявою про розірвання договору, що вбачається з опису вкладення відправлення на адресу ТОВ «Зоря» (а.с.17). Як пояснив представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні ОСОБА_4 декілька раз зверталась до відповідача для отримання інформації про стан, збереження ґрунтів та дотримання екологічної безпеки землекористування, однак жодного разу відповіді не отримала. Має намір та бажання розірвати Договір оренди землі з ТОВ «Зоря» та обробляти земельну ділянку самостійно.

В листі від 23 грудня 2016 року за № 839, підписаного генеральним директором ТОВ «Зоря», ОСОБА_4 було надано відповідь на вищевказане звернення, що за час використання ТОВ «Зоря» на умовах оренди вказаної земельної ділянки орендарем не було порушено жодних умов оренди, як передбачених договором так і діючим законодавством України, що регулює відносини в сфері оренди землі. Земельна ділянка використовується за цільовим призначенням. Також, зазначено, що розірвання договору оренди землі раніше строків передбачених договором для підприємства являється економічно не обґрунтованим, негативно вплине на заплановані довгострокові заходи щодо товарного сільськогосподарського виробництва, на фінансово господарську діяльність підприємства та заподіює підприємству матеріальні збитки, а тому вказані обставини позбавляють розірвати (припинити) дію договору оренди землі раніше строків, визначених в п.8 Договору, у звязку з чим пропозиція ОСОБА_4 задоволення не підлягає (а.с.14).

Позивач в позовній заяві, а також у запереченнях на відзив на позовну заяву та її представники в судовому засіданні вказують як підставу розірвання договору невиконання відповідачем істотних умов договору, передбачених п.2 ст.30 та п.5 ст.31 Договору оренди землі.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі» - істотними умовами договору оренди землі є: обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

У разі якщо договором оренди землі передбачено здійснення заходів, спрямованих на охорону та поліпшення обєкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи.

Відповідно до п.30 Договору оренди землі до прав орендаря належить здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою орендодавця меліоративні роботи та проводити інші роботи, необхідні для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Як вбачається з п.31 вказаного Договору орендар зобовязаний здійснювати комплекс заходів по охороні та раціональному використанню землі.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Вказане також зазначено положеннями статті 32 Закону України «Про оренду землі», в якому передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст.58 ЦПК України, належними доказами є докази, які містять інформація щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених ст.15 Закону України «Про оренду землі», а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17,19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди. Однак як вбачається з матеріалів справи Договір було зареєстровано у Відділі Держкомзему у Великобурлуцькому районі Харківської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 04 липня 2011 року за № 00386.

У відповідності ст.81 ЦПК України, позивач не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, а саме, що відповідачем порушено умови збереження стану обєкта оренди, що відповідачем не здійснюється комплекс заходів по охороні та раціональному використання землі, а також дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання стандартів, норм і правил.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів, як зазначено в п. 27 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», при цьому жодна із сторін не була поставлена судом у менш сприятливе становище, порівняно з іншою стороною, на чому наголошується у практиці Європейського суду з прав людини.

У п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», а також в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_6 проти України» наголошується на принципі рівності сторін як одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Таким чином, судом було встановлено, що між ОСОБА_4 та ТОВ «Зоря» було укладено договір оренди землі на підставі якого земельна ділянка, площею 5,4626 га передається в оренду для товарного сільськогосподарського виробництва на строк 25 років. Договір підписаний сторонами, завірений печаткою ТОВ «Зоря» і зареєстрований у Відділі Держкомзему у Великобурлуцькому районі Харківської області, за відповідним номером, що не заперечується сторонами.

Також, в судовому засіданні було встановлено, що земельну ділянку площею 5,4626 га, з кадастровим номером 632148400:02:000:0679, позивачем було передано в оренду ТОВ «Зоря» та вона використовується орендарем протягом 8 років.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується довідкою про доходи від здачі земельної частки (паю) в оренду від 30.05.2018 року за №307 орендна плата за договорами сплачувалася орендарю повністю із цього приводу спору між сторонами не виникало.

Таким чином, суд керуючись нормами права, які регулюють правовідносини, пов'язані з орендою землі, встановив, що спірний договір оренди землі вчинений в формі встановленій для даних договорів, а саме письмовій, підписаний сторонами договору, волевиявлення сторін було вільним, в установленому законом порядку відбулась його державна реєстрація.

В п.39 даного договору оренди землі вказано, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Враховуючи те, що всі істотні умови даного договору дотримано та він належним чином зареєстрований, земельну ділянку було передано в оренду ТОВ «Зоря» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Крім того, нормами ЦК України та Законом України «Про оренду землі» та конкретним договором оренди не передбачено такої підстави розірвання договору оренди землі, як бажання орендодавця самостійно здійснювати сільськогосподарську діяльність на даній земельній ділянці.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю, у зв'язку із недоведеністю фактів порушення прав позивача ОСОБА_4, за захистом яких вона звернулась до суду та, які могли бути підставою, передбаченою ст.32 Закону України «Про оренду землі», для розірвання оспорюваного договору оренди землі.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України у зв'язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, районний суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря» про розірвання договору оренди землі відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Великобурлуцький районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 22 жовтня 2018 року.

Головуючий Суддя Великобурлуцького районного суду

Харківської області ОСОБА_6