Єдиний унікальний номер 235/5222/18
Провадження №2/235/1983/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Бородавки К.П.

за участю секретаря судового засідання Григор'євої С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Покровська в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування виконкому Мирноградської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_2, 1982 року народження, батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування позову позивач посилається на приписи статей 19, 50, 150, 161 СК України та зазначає, що відповідач з 2009 року проживає окремо від позивача та доньки та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере ні матеріальної, ні фізичної та будь-якої іншої посильної участі в утриманні та вихованні доньки, навчальному процесі, не цікавиться результатами успішності та поведінки, про що свідчить довідка із місця навчання та побутова характеристика.

В судове засідання позивач та її представник - адвокат ОСОБА_4 не з'явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягають.

Відповідач, будучи повідомленим з урахуванням приписів п.19 перехідних положень ЦПК України та Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції», а саме, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), правом участі в судовому засіданні не скористався, надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутністю, проти позовних вимог не заперечує, та повністю підтримує (а.с.41).

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради (далі - третя особа) надав суду висновок від 25.10.2018 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та заяву про розгляд справи без представника третьої особи, за змістом якої позовні вимоги позивача підтримує.

В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за відсутністю учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є відповідач та позивач (а.с.11), шлюб між якими був зареєстрований 17.11.2007 (дошлюбне прізвище позивача ОСОБА_1, а.с.10) та в подальшому розірваний 21.07.2009 (а.с.12).

29.07.2017 позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_6, у зв'язку з чим змінила прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» (а.с.21).

За довідкою координаційного комітету органів самоорганізації населення міста Мирноград від 21.08.2018 №535/5 позивач проживає в м.Мирнограді разом з донькою ОСОБА_3 та чоловіком ОСОБА_6; з боку сусідів сім'я характеризується як дружня та забезпечена, батька дитини - відповідача сусіди жодного разу не бачили (а.с.17, 18).

Відповідно до довідки з лікарської амбулаторії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є здоровою (а.с.19).

За інформацією про виконання батьківських обов'язків, наданою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №4 Мирноградської міської ради від 21.08.2018, вихованням дочки позивача та відповідача займається позивач та вітчим, який систематично відвідує школу, спілкується з класним керівником, вчителями та активно бере участь у житті класу та школи; відповідач мешкає в м.Донецьку та з дитиною не спілкується, успіхами дитини не цікавиться, батьківські збори жодного разу не відвідував (а.с.13).

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_3, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, підписаного членами комісії - громадським інспектором з охорони прав дитинства, класним керівником, членом батьківського комітету, затвердженого директором Мирноградської ЗОШ №4 21.08.2018, сім'я складається з трьох осіб: позивача, доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_6, проживає в будинку, що належить останньому, житлово-побутові умови задовільні (а.с.15).

За змістом висновку третьої особи від 25.10.2018 №029 «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_3» з особистих пояснень позивача з'ясовано, що майже з народження дитини батько не проживає з родиною та самоусунувся від виховання доньки. Між батьком та донькою протягом 9 років відсутні будь-які родинні стосунки та спілкування. Громадянин не здійснював жодної спроби щодо відновлення родинних зв'язків з донькою, не надавав матеріальної допомоги на утримання малолітньої. ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 (свідоцтво про шлюб видане 29.07.2017 Мирноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області). Малолітня ОСОБА_3 вважає рідним батьком саме ОСОБА_6, називає його татом, оскільки не пам'ятає свого біологічного батька.

Спеціалістом служби у справах дітей Виконавчого комітету Мирноградської міської ради був здійснений зв'язок з відповідачем через соціальні мережі, повідомлено про вирішення питання в судовому порядку щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої та запропоновано надати письмові пояснення, або зателефонувати спеціалісту служби у справах дітей. Відповіді на пропозицію не надійшло.

До органу опіки та піклування - Виконавчого комітету Мирноградської міської ради з будь - якого питання соціального захисту своєї доньки ОСОБА_2 не звертався. Таким чином, поважні причини, через які батько не виконує свої обов'язки повною мірою відносно своєї дитини - ОСОБА_3, органу опіки та піклування - виконавчому комітету Мирноградської міської ради невідомі. Додаткової інформації про громадянина до служби у справах дітей не надходило. Рішенням комісії визнано, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню і утриманню малолітньої ОСОБА_3, а саме: не спілкується з нею в обсязі, необхідному для розвитку неповнолітньої, не виявляє інтерес до її внутрішнього світу, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не приймає участі в утриманні своєї дитини. Громадянин своїми діями порушує виконання ст.141, ст.150 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.59 Закону України «Про освіту».

Враховуючи вищевказане, третя особа дійшла висновку, що позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, доцільне та відповідає інтересам дитини.

Зважаючи на наведені обставини та зміст спірних правовідносин, суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права.

Згідно зі ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу.

Положеннями ст.153 СК України закріплено право батька та дитини на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Одночасно приписами ст.155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства; ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, що передбачено ст. 157 СК України.

Статтею 164 СК України встановлені виключні підстави для позбавлення батьківських прав, якщо мати, батько:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Розв'язуючи спір, суд враховує роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, наведені в постанові «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3, зокрема в п.15 та п.16, за якими

позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей;

ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Дослідженими в судовому засідання письмовими доказами, з урахуванням висловленої відповідачем позиції, підтверджується, що останній самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своєї доньки ОСОБА_3. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження зворотного, зокрема, факту виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків щодо доньки, піклування про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом. Таке ставлення відповідача до своєї дитини беззаперечно негативно впливає на її фізичний та духовний розвиток як складову виховання.

Окремо суд відмічає, що реалізація державою свого позитивного обов'язку вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню дітей зі своїми біологічними батьками вимагає, окрім іншого, і від відповідача активних дій, які б свідчили про її бажання скористатись такою допомогою держави. Проте, як встановлено судом, відповідач не виявляє бажання спілкуватися ані з соціальними службами з питань захисту дітей, ані з дитиною, та погоджується з позовними вимогами, тобто з позбавленням його батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3.

Враховуючи викладене, застосовуючи наведені норми права, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітньої дитини є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Окремо суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни його поведінки на поновлення батьківських прав в порядку, передбаченому СК України (ст.169 СК України).

Також суд відмічає, що за приписами статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Питання відшкодування судових витрат позивачем не порушувалось.

Керуючись статями 13, 19, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання - АДРЕСА_2) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання - АДРЕСА_3), третя особа - Орган опіки та піклування виконкому Мирноградської міської ради (, місцезнаходження - Донецька область, м.Мирноград, вул.Центральна, 9), про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьківських прав у відношенні неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.П.Бородавка