ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

14 грудня 2018 року

м. Харків

справа № 646/7330/17

провадження № 22-ц/818/1256/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Кругової С.С., Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання : Плахотнікової І.О. ,

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідач - Харківська міська рада,

треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення, визначення права власності в порядку спадкування,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2018 року, ухвалене суддею - Тесліковою І.І.,

встановив:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позову посилалися на те, що рішенням Виконкому Червонозаводської Райради депутатів трудящих м. Харкова № 299-13 від 20 серпня 1968 року узаконено самовільно збудований будинок літ. «А-1» розміром 7,18х6,30 м ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 з закріпленням за ним земельної ділянки площею 493 кв.м. Також запропоновано Червонозаводському Райжитлоуправлінню відповідно наказу МЮ та МКГ УРСР від 03 липня 1962 року № 2-Д/114, видати свідоцтво на право особистої власності на ім'я ОСОБА_5 на домоволодіння.

Зазначили, що згідно технічного паспорту, виготовленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертний Будівельно-інжиніринговий центр», станом на 29 травня 2017 року проведеною інвентаризацією встановлено, щ загальна площа житлового будинку літ. «А-1» по АДРЕСА_1 разом прибудовами літ. «а», літ. «а2» становить 52,9 кв.м., житлова площа складається з двох кімнат і становить 17,6 кв.м.

Вказали, що відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертний Будівельно-інжиніринговий центр» № 192/07-06 також на земельній ділянці розташовані: літня кухня літ. «Б», тамбур літ. «б», сарай літ. «Г», навіс літ. «Д», вбиральня-душ літ. «Е», огорожа № 5, ворота № 1, хвіртка № 6, колодязь № 3, зливна яма 1. Житловий будинок літ. «А-1», прибудова літ. «а» збудовані у 1968 році, прибудова літ. «а2» збудована у 1980 році, літня кухня літ. «Б» збудована у 1953 році, тамбур літ. «б» збудований у 1990 році, сарай літ. «Г», вбиральня-душ літ. «Е» збудовані у 1988 році, не належать до об'єктів самочинного будівництва, відповідно до п.3,2Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24 травня 2001 року № 127, тому що вони побудовані до 05 серпня 1992 року.

Зазначили, що відповідно до довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 14 квітня 2017 року № 2501660 станом на 31 грудня 2012 року житловий будинок з надвірними будівлями за даною адресою на праві власності в бюро не зареєстровано.

Вказали, що ОСОБА_5 отримав усі документи, які надавали йому право власності на житловий будинок, крім того він та його діти були в ньому зареєстровані, сплачували податки, тому у нього виникло право власності на спірний будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

Зазначили, що 20 жовтня 1988 року до нотаріальної контори з сумісною заявою про прийняття спадщини за законом звернулися його діти ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 та 08 квітня 1989 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, що складалося з грошових вкладів з процентами в рівних частках дітям померлого.

У 1994 році ОСОБА_6 помер. Після смерті його діти, які є третіми особами, спадщину не прийняли зареєстрованими за цією адресою не були.

Вказали, що у квітні 2017 року він звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок, однак довідкою від 24 квітня 2017 року за № 1099/01-20 у вчиненні нотаріальної дії йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності на вказаний житловий будинок будь-ким.

Вважали, що відсутність реєстрації права власності спірного майна за спадкоємцями не є підставою для відмови в позові.

Просили встановити юридичний факт, яким визнати, що ОСОБА_5 на праві власності належить житловий будинок літ. «А-1», житловою площею 52,9 кв.м. з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 право власності кожного на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями літ. «А-1», житловою площею 52,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1; 1/3 частину спадщини, яка належить ОСОБА_6 залишити відкритою.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2018 року, в якому ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 червня 2018 року виправлено описку, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Посилаються на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклав позовні вимоги. При цьому зазначив, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що його батько ОСОБА_5 за життя не отримав свідоцтво про право власності на спірне домоволодіння, лише тому воно не було зареєстроване в органах БТІ та не внесене в Реєстр нерухомого майна; що рішенням від 20 серпня 1968 року узаконено самовільно збудований спірний будинок, що відповідно до вимог законодавства на час виникнення спірних правовідносин, право власності на житловий будинок виникло з моменту його забудови; що громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні; що постановою нотаріальної контори від 23 березня 2018 року за № 939/02-31 йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку із відсутністю спадкового майна.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Виконкому Червонозаводської Райради депутатів трудящих від 20 серпня 1968 року за № 299-13 «Про самовільне будівництво будинку лі. «А-1», збудованого ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 в 1955 році» виконавчий комітет Червонозаводської районної Ради депутатів трудящих вирішив: беручи до уваги, що самовільно збудований будинок задовольняє санітарно-технічний і пожежним нормам, відповідно рішення Облвиконкому № 661 § 3 від 03 грудня 1962 року - узаконено самовільно збудований будинок літ. «А-1», розміром 7,18х6,30 метрів ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 з закріпленням за ним земельної ділянки площею 493,0 кв.м. Запропоновано Червонозаводському Райжитлоуправлінню відповідно наказу МЮ та МКГ УРСР від 03 липня 1962 року № 2-Д/114, видати свідоцтво на право особистої власності на ім`я ОСОБА_5 на домоволодіння по АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 квітня 1989 року, видане Першою Харківською державною нотаріальною конторою, після смерті ОСОБА_5 спадкоємцями його майна в рівних частках є його діти ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2 та складається з грошових коштів з процентами, які знаходяться в Червонозаводському відділені Ощадного банку № 3295/0117 м. Харкова на рахунках № Д-076 та № 9667, а також в Червонозаводському відділені Ощадного банку № 3295/064 м. Харкова на рахунку № 20268, які належали померлому ОСОБА_5 на підставі ощадних книжок.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер.

На замовлення ОСОБА_1 Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертний будівельно-інжиніринговий центр» виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до якого загальна площа житлового будинку літ. «А-1»разом з прибудовами становить 523,9 кв.м., житлова площа становить 17,6 кв.м.

Як вбачається з довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертний будівельно-інжиніринговий центр» від 07 червня 2017 року № 192/07-06 загальна площа житлового будинку літ. «А-1» разом з прибудовами літ. «а», літ. «А2», становить 52,9 кв.м., житлова площа складається з двох кімнат і становить 17,6 кв.м.

Також на земельній ділянці розташовані: літня кухня літ. «Б», тамбур літ. «б», сарай літ. «Г», навіс літ. «Д», вбиральня-душ літ. «Е», огорожа № 5, ворота № 1, хвіртка № 6, колодязь № 3, зливна яма І.

Житловий будинок літ. «А-1», прибудова літ. «а» збудовані у 1968 році, прибудова літ. «а2» збудована у 1980 році, літня кухня літ. «Б» збудована у 1953 році, тамбур літ. «б» збудовано у 1990 році, сарай літ. «Г», вбиральня-душ літ. «Е» збудовані у 1988 році, не належать до об'єктів самочинного будівництва відповідно до п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24 травня 2001 року № 127 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року № 582/5773 (із змінами та доповненнями), тому що вони побудовані до 05 серпня 1992 року. Самочинно збудованих будівель не виявлено.

Згідно довідки Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради від 14 квітня 2017 року № 250160 станом на 31 грудня 2012 року житловий будинок з надвірними будівлями в м. Харкові за адресою АДРЕСА_1 на праві власності в бюро не зареєстровано.

Постановою Першої Харківської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 квітня 2018 року № 1249/02-31 відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 батька ОСОБА_5, у зв'язку з відсутністю складу спадкового майна.

Постановою Першої Харківської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 березня 2018 року № 939/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 батька ОСОБА_5, у зв'язку з відсутністю складу спадкового майна.

Згідно пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності.

Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року.

Оскільки спадщина відкрилась 1988 року, то правовідносини сторін регулюються ЦК УРСР.

За змістом статті 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та другої статті 524 ЦК Української РСР (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (частина перша статті 529 ЦК Української РСР).

Відповідно до пункту 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.

Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в Державних будівельних нормах А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється, що по об'єктах, які збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається Бюро технічної інвентаризації.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх до експлуатації відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючих документів.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов'язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п.216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

При дотриманні названих умов, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду шляхом оскарження дій нотаріуса за правилами позовного провадження.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції).

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Пункт 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачав, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності.

Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих.

В додатку № 1 до цієї Інструкції вказано перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, зокрема, пунктом 16 передбачено свідоцтва про право власності на будинки (домоволодіння), які видані виконкомами місцевих Рад депутатів трудящих або органами комунального господарства на підставі рішень виконкомів.

Оскільки рішенням Виконкому Червонозаводської Райради депутатів трудящих м. Харкова № 299-13 від 20 серпня 1968 року спірний будинок було узаконено із закріпленням земельної ділянки, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що це нерухоме майно має статус самочинного будівництва.

Отже, оскільки ОСОБА_5 на час смерті мав право власності на спірне нерухоме майно, тому позов в частині визнання за ОСОБА_1, ОСОБА_2 права власності за кожним по 1/3 частині житлового будинку з надвірними будівлями літ. «А-1», житловою площею 52,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає задоволенню.

Встановлення юридичного факту належності ОСОБА_5 права власності на спірний будинок окремо у резолютивній частині рішення є зайвим, оскільки ці обставини встановлені судом, їм надана відповідна оцінка.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, позов частковому задоволенню

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 371, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2018 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 право власності за кожним по 1/3 частині житлового будинку з надвірними будівлями літ. «А-1», житловою площею 52,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

У задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття , але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П.Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В. Маміна