Провадження №2/760/1052/18
Справа №760/8954/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2018 року Солом'янський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Усатової І.А,

при секретарі Ковальській К.О.,

за участю:

позивача за первісним позовом відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1,

відповідача за первісним позовом позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та призначення аліментів на двох дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про оспорювання батьківства, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем, а також стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі розмірі 1/3 від загального доходу відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму у місяць для дітей відповідного віку.

Позов обгрунтований тим, що сім'я розпалась і примирення неможливе, ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено, питання майна, набутого в період перебування в шлюбі, вирішені сторонами в позасудовому порядку шляхом спільного порозуміння.

Позивачка також посилалась на те, що їхні діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживають разом з нею, вона турбується про дітей, з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач матеріально дружині та їх спільним дітям не допомагає.

Ухвалою судді від 26.05.2017 відкрито провадження у справі.

ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом про оспорювання батьківства, в якому просить виключити відомості про його батьківство з актового запису №904 від 20.03.2012 про народження ОСОБА_3, зробленого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві.

Протокольною ухвалою суду від 19.03.2018 прийнято до розгляду та об'єднано зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про оспорювання батьківства в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та призначення аліментів на двох неповнолітніх дітей.

Ухвалою суду від 19.03.2018 призначено у справі судово-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи. На вирішення експертизи поставлено питання: Чи є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, біологічним батьком малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2? Чи є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, біологічним батьком малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1?

Позивач за первісним позовом відповідач за зустрічним позовом у судовому засіданні просила задовольнити первісний позов у повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити.

Відповідач за первісним позовом позивач за зустрічним позовом у судовому засіданні визнав позовні вимоги за первісним позовом в частині розірвання шлюбу, у задоволенні позовних вимог за первісним позовом про стягнення аліментів просив відмовити, посилаючись на те, що не є батьком дітей, у зв'язку з чим також просив задовольнити зустрічний позов про оспорювання батьківства.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27 лютого 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києві з державним Центром розвитку сім'ї від 27.02.2009, серія НОМЕР_3, актовий запис 357 .

Судом встановлено, що сім'я сторін розпалась, ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено, малолітні діти проживає разом з матір'ю.

Встановлено, що за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної та дружньої сім'ї. Суперечності, що виникали між ними, привели до її розпаду.

Сторони перестали підтримувати подружні стосунки, ведення домашнього господарства, шлюб став носити суто формальний характер.

За визначенням ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

З цього законодавчо сформульованого поняття сім'ї випливає, що однією із ознак сім'ї є спільне проживання та спільний побут подружжя.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім»ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

З точки зору сімейного законодавства шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді чоловіка та жінки.

Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом враховано, що відповідачем за первісним позовом позивачем за зустрічним визнано первісний позов в частині розірвання шлюбу, а відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання стороною відповідача позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи викладене, суд вважає, що сім?я сторін розпалася, примирення неможливе, а тому шлюб, укладений між сторонами, підлягає розірванню.

Встановлено, що від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 31.12.2009, серія НОМЕР_4, актовий запис № 3617 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 20.03.2012, серія НОМЕР_5, актовий запис № 904.

Так, ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом про оспорювання батьківства, в якому просить виключити відомості про його батьківство з актового запису №904 від 20.03.2012 про народження ОСОБА_3, зробленого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, на що суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати батьківство до досягнення дитиною повноліття, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.6 ст. 136 СК України, до вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати батьківство, пред'являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Згідно цієї ж постанови, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Оскільки, предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною, то у разі доведеності цієї обставини, суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

В п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначається, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається.

Відповідно до цієї ж Постанови, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини, суд постановляє рішення про виключення оспорюваних відомостей з актового запису про народження дитини.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у преамбулі постанови Пленуму№ 8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», судова експертиза як один із засобів доказування сприяє всебічному, повному й об'єктивному дослідженню обставин справ, постановленню законних і обґрунтованих судових рішень.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у п.8 постанови Пленуму № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 89 ЦПК, згідно з якою жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_2 є біологічним батьком малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ці обставини підтверджуються висновком експерта №148 від 25.06.2018.

З урахуванням викладеного, суд не бере до уваги заперечення відповідача за первісним позовом позивача за зустрічним позовом, що він не є батьком малолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки наведені ним обставини щодо оспорювання батьківства ґрунтуються на припущеннях, та спростовуються наявними у справі доказами, в той же час як передбачено ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином, зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про оспорювання батьківства задоволенню не підлягає.

Щодо заявлених вимог ОСОБА_1 про стягнення зі ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі розмірі 1/3 від загального доходу відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму у місяць для дітей відповідного віку, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, суд враховує, що відповідач фізично здоровий, працездатний, може працювати та сплачувати аліменти на утримання дітей.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Нормами статті 183 СК України також встановлено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Враховуючи те, що відповідач за первісним позовом зобов'язаний утримувати дітей і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації їх життя нарівні з позивачем за первісним позовом, передбачені законом обставини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, щомісячно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач за первісним позовом довела ті обставини, на які посилалась, як на підставу своїх позовних вимог.

Виходячи з вищенаведеного, первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та призначення аліментів на двох дітей є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом, а також судовий збір у розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача за первісним позовом на користь держави.

Керуючись ст.ст. 3, 104,110,112-113, 136, 180-182, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273, 280-284, 367 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та призначення аліментів на двох дітей - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2, зареєстрований 27 лютого 2009 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 357 від 27.02.2009.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.05.2017, і до досягнення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, повноліття.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про оспорювання батьківства - відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 грн.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Дані позивача за первісним позовом відповідача за зустрічним позовом: ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1.

Дані відповідача за первісним позовом позивача за зустрічним позовом: ОСОБА_2, ІПН: НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: