Справа № 428/8085/18
Провадження №2/428/1381/2018
24 жовтня 2018 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі: головуючого судді Журавель Т.С., при секретарі - Андрусишин Н.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАТ-ЦЕНТР» про зміну формулювання причини звільнення, -
ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАТ-ЦЕНТР» про визнання формулювання причини звільнення позивача за п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул невірною та зміну формулювання причини його звільнення, вказавши формулювання за власним бажанням за ч. 3 ст. 38 КЗпП України.
Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11.07.2018 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що з 16.03.2015 року позивач працював у ТОВ «СКАТ-ЦЕНТР» на посаді охоронника 5 управління. 08.05.2018 року він написав заяву про звільнення у відповідності до ч. 3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням внаслідок порушення TOB «СКАТ-ЦЕНТР» трудового законодавства, зокрема, в частині своєчасності та строків виплати заробітної плати, яку направив директору TOB «СКАТ-ЦЕНТР» Вербицькому М.А. на юридичну адресу підприємства (м. Київ, провулок Червоноармійський,будинок 14), та директору Департаменту з режиму безпеки 5 управління TOB «СКАТ-ЦЕНТР» Грачеву С.А. на фактичне місцезнаходження Департаменту підприємства (м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, 5). Позивач також звертався до директора ТОВ «СКАТ-ЦЕНТР» з метою отримання довідки про заборгованість з заробітної плати в період з 01.12.2017 року по 01.06.2018 року та довідки про середню заробітну плату за 2 місяці, але жодного документу позивачу не надали. З моменту написання заяви про звільнення, позивач відпрацював два тижні та останній робочий день припав на 23.05.2018 року. 24.05.2018 року позивач здав електронний пропуск підприємства та робочий одяг, в результаті чого був заповнений обхідний лист, підписаний кабельщиком, завідуючим господарством та начальником служби охорони. З того моменту він не мав можливості потрапити на територію підприємства. Лише 22.06.2018 року він отримав трудову книжку та був ознайомлений із наказом про звільнення № 304, відповідно до якого: «27.05.2018 р., 31.05.2018 р., 04.06.2018 р., 08.06.2018 р., 12.06.2018 р. ОСОБА_1 - старший охоронник 5-го управління TOB «СКАТ-ЦЕНТР», не приступив до виконання обов'язків та був відсутній на роботі протягом всіх змін, про що складено відповідні Акти. Виправдовувальних документів та пояснень з приводу своєї відсутності на роботі, позивач не надав, у зв'язку з чим, його було звільнено 13.06.2018 року за прогул відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України. З огляду на викладене, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Учасники справи в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача причини неявки суду не відомі.
У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З матеріалів справи вбачається, що згідно копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2, заповненої 01.10.1986 року, на підставі наказу № 178 від 16.03.2015 року позивач прийнятий на роботу до ТОВ «СКАТ-ЦЕНТР» на посаду охоронника 5 управління.
13.06.2018 року позивач звільнений з роботи за прогул без поважних причин, п. 4 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу № 304 від 13.06.2018 року.
У відповідності до заяви ОСОБА_1 від 08.05.2018 року останній просить звільнити з 08.05.2018 року відповідно до п. 3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням внаслідок порушення ТОВ «СКАТ-ЦЕНТР» трудового законодавства в частині своєчасності та строків виплати заробітної плати, відсутності компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари й тарифів на послуги і нарахувати йому виплату вихідної допомоги у розмірі, передбаченому у колективному договорі, але не менше тримісячного середнього заробітку згідно ст. 44 КЗпП України.
Позивач 17.05.2018 року звернувся до Головного управління Держпраці в Луганській області з заявою.
У відповідності до листа Головного управління Держпраці у Луганській області №01/15/1834 від 18.05.2018 року звернення позивача від 17.05.2018 року надіслано на розгляд за територіальною належністю до Головного управління Держпраці у Київській області.
Згідно листа Головного управління Держпраці у Київській області № 4.3/2-К-2389-2564 від 08.06.2018 року звернення позивача від 17.05.2018 року розглянуто в межах компетенції. Посадовою особою Головного управління Держпраці у Київській області проведено інспекційне відвідування дотримання вимог законодавства про працю в TOB «СКАТ-ЦЕНТР». У ході інспекційного відвідування встановлено порушення вимог ч. 1 та ч. 2 ст.115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» та ч. 1 ст. 116 КЗпП України. По факту виявлених порушень був складений акт перевірки, припис та складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 41 Кодексу про адміністративні правопорушення, який направлено на розгляд до Голосіївського районного суду міста Києва. Матеріали інспекційного відвідування передано на розгляд уповноваженій особі для прийняття рішення про винесення штрафних фінансових санкцій за порушення законодавства про працю, передбачених абзацом 3 частини 2 ст. 265 КЗпП України. Уповноважена особа винесла штрафні фінансові санкцій за порушення законодавства про працю, передбачених абзацом 3 частини 2 ст. 265 КЗпП України (які сплачено). Відповідно до Положення про Головне управління Держпраці у Київській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 22.06.2017 року №75, головних державних інспекторів не наділено функціями приймати рішення, яке б примушувало керівника підприємства, установи, організації здійснювати будь - які дії на користь конкретних осіб.
З копії обхідного листа при припиненні трудового договору з ТОВ «СКАТ-ЦЕНТР» ОСОБА_1 вбачається, що обхідний лист підписаний кабельщиком, завідуючим господарством та начальником служби охорони 24.05.2018 року. Крім того, 24.05.2018 року пропуск зданий інспектору відділу забезпечення пропускного режиму, що підтверджується підписом інспектора.
Згідно копії реєстру видачі трудової книжки звільненим ОСОБА_1 отримав свою трудову книжку 22.06.2018 року.
Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного.
Частиною 3 ст. 235 КЗпП України передбачено, що у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.
Згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.
Частиною 3 ст. 38 КЗпП України передбачено, що працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.
У відповідності до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 22.05.2013 року у справі № 6-34цс13 для визначення правової підстави розірвання трудового договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України значення має сам лише факт порушення роботодавцем законодавства про працю, що спонукало працівника до розірвання трудового договору з власної ініціативи, а не поважність чи неповажність причини такого порушення та його істотність.
Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (ч. 7 ст. 43 Конституції України).
За приписами ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, та не пізніше 7 днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
За змістом ч. 4 ст. 97 КЗпП України, ст. 22 Закону України «Про оплату праці» власник або уповноважений ним орган не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами колективними договорами.
Cудом встановлено, що позивач вимагав свого звільнення за ч. 3 ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору), однак був звільнений відповідачем з іншої підстави - за п. 4 ст. 40 КЗпП України (за прогул без поважних причин).
Відповідачем не надано до суду будь-яких доказів на підтвердження правомірності звільнення позивача за прогул без поважних причин за п. 4 ст. 40 КЗпП України.
Порушення відповідачем як роботодавцем умов трудового законодавства відносно позивача підтверджується тим, що позивач не отримував вчасно заробітну плату у повному обсязі протягом 2017-2018 років, що підтверджується відповідними розрахунковими листками та копією листа Головного управління Держпраці у Київській області № 4.3/2-К-2389-2564 від 08.06.2018 року.
Факт порушення працедавцем законодавства про працю і спонукав працівника до розірвання трудового договору з власної ініціативи. Істотність характеру порушень роботодавцем умов трудового законодавства та їх поважність не можуть бути підставою для відмови працівнику у звільненні за ч. 3 ст. 38 КЗпП України.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду України по справам № 6-120цс12 від 31.10.2012 року, № 6-157цс12 від 20.02.2013 року.
За таких обставин, суд вважає за необхідне змінити формулювання причини звільнення позивача, яке вказане у наказі Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАТ-ЦЕНТР» № 303 від 13.06.2018 року та в його трудовій книжці з «за прогул без поважних причин, п. 4 ст. 40 КЗпП України» на «за власним бажанням, у зв'язку із невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України».
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 258, 259, 263-265, 280-283, 354 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАТ-ЦЕНТР» про зміну формулювання причини звільнення - задовольнити.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. С. Журавель