АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2018 року м. Одеса

справа №521/4504/17

провадження №22-ц/785/5153/18

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів-Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Маслов Р.Ю.,

учасники справи:

скаржник (боржник)-ОСОБА_2,

представник скаржника-ОСОБА_3,

заінтересовані особи: головний державний виконавець Малиновського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеської області Заліпаєв Юрій Володимирович, Малиновський відділ державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеської області,

стягувач ОСОБА_5,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 18 квітня 2018 року у складі судді Сегеда О. М.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеської області Заліпаєва Ю.В.(далі-державний виконавець Малиновського ВДВС ГТУЮ в Одеській області, державний виконавець), а в подальшому, крім нього, просив залучити в якості заінтересованих осіб орган примусового виконання - Малиновський ВДВС ГТУЮ в Одеській області та стягувача ОСОБА_5

Неодноразово уточняючи вимоги скарги зазначав, що на примусовому виконанні державного виконавця Заліпаєва Ю.В. знаходилися виконавчі листи:

- №521/14305/15-ц, видані 04 квітня 2016 року Малиновським районним судом м.Одеси, про усунення перешкод у користуванні власністю, земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1, шляхом демонтування металевого паркану по лінії розмежування земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_5, демонтування хвіртки ОСОБА_2,

-№521/7941/15-ц, видані 04 липня 2016 року Малиновським районним судом м.Одеси, про усунення перешкод у користуванні власністю, земельною ділянкою шляхом демонтування віконного отвору в приміщенні 2-2 в літ.»А» за адресою: АДРЕСА_1, який самочинного прорубаний ним у двір ОСОБА_5, а також демонтування металевої решітки на вказаному віконному отворі тощо.

Під час вчинення виконавчих дій, в тому числі під час накладення на нього штрафів за невиконання судового рішення в рамках виконання рішення у цивільній справі №521/14305/15-ц , а також при надісланні виконавчого листа в рамках виконання рішення у цивільній справі №521/7941/15-ц для стягнення із заробітної плати за місцем його роботи коштів на користь ОСОБА_5, державним виконавцем Заліпаєвим Ю.В були проігноровані надані йому ухвали судів апеляційної та касаційної інстанцій, якими було зупинене виконання судових рішень суду першої інстанції на підставі яких були видані відповідні виконавчі листи.

Остаточно, уточнивши вимоги скарги скаржник просив:

-скасувати постанови державного виконавця від 23 березня 2017 року ВП №50957329 ВП №50956828, ВП №50957020 про стягнення з нього штрафів у розмірі 1700 грн. в доход держави за невиконання судового рішення без поважних причин (справа №521/14305/15-ц);

-скасувати постанову державного виконавця 06 березня 2017 року ВП №51846975 про звернення стягнення на його заробітну плату (справа №521/7941/15-ц);

-відновити хвіртку та сітчастий паркан довжиною 5,13 м. на чотирьох металевих трубах 2-х дюймових висотою 1,50 м. та встановити їх на попереднє місце на відстані 0,6 м. від домоволодіння А1, по межі земельних ділянок;

-стягнути з ОСОБА_5 витрати по відновленню належних йому хвіртки та сітчастого паркану з ОСОБА_5 у розмірі 5 000 грн., а також усі судові витрати.

Скарга розглядалася судами неодноразово (т.1а.с.106-109, 205-208).

Останньою ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 18 квітня 2018 року скарга ОСОБА_2 залишена без задоволення (т.2а.с.64-68).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить судове рішення скасувати та задовольнити скаргу на дії державного виконавця в повному обсязі (т.2а.с.75-82).

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надійшов.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи державний виконавець та представник Малиновського ВДВС ГТУЮ в Одеській області в судове засідання не з'явилися, що відповідно до правил ч.2ст.372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи у їх відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, представника скаржника та ОСОБА_5, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до правил ст.447 ЦПК України учасники виконавчого провадження можуть оскаржити до суду рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2016 року у цивільній справі №521/14305/15-ц задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та земельною ділянкою.

Усунуто ОСОБА_5 перешкоди в користуванні майном та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_2 демонтувати самовільно встановлену хвіртку із стійкою-шириною 0,7 м по фасаду на в'їзді у двір, який знаходиться у користуванні ОСОБА_5

Усунуто ОСОБА_5 перешкоди в користуванні майном та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_2 демонтувати самовільно встановлений сітчастий металевий паркан на трьох металевих стовпчиках висотою 1,5 м. у дворі, який знаходиться у користуванні ОСОБА_5 по фасаду на відстані 0,6 м. від стіни будівлі літ. А1 довжиною 5,13 м.

Зобов'язано ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_5 у встановленні металевої хвіртки зі стійкою на попереднє місце на в'їзді у двір, який знаходиться у користуванні ОСОБА_5, шириною 3 м. 20 см.

Судом встановлено порядок виконання рішення, відповідно до якого витрати по демонтажу хвіртки із стійкою та сітчастого металевого паркану, а також по встановленню металевої хвіртки зі стійкою на попереднє місце на виїзд у двір, який знаходиться у користуванні ОСОБА_5, шириною 3 м. 20 см. покладено на ОСОБА_5

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 243,60 грн. (т.1 а.с.44-46).

Вказане рішення протягом 10 днів не було оскаржено та 29 лютого 2016 року набрало законної сили.

На його виконання Малиновським районним судом м. Одеси 04 квітня 2016 року видано виконавчі листи №521/14305/15-ц, які звернуті до примусового виконання на підставі заяви ОСОБА_5 (т. 1 а.с.141,144,145,149,151).

В подальшому, строк на подачу апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення суду було поновлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 листопада 2016 року вищевказане рішення залишено без змін (т. 2 а.с.12-16).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 листопада 2016 року.

Витребувано з Малиновського районного суду м. Одеси справу №521/14305/15-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та земельною ділянкою (т.1 а.с.12).

Із змісту вказаної ухвали вбачається, що суд касаційної інстанції не зупинив виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси 04 квітня 2016 року.

Тому посилання заявника на то, що зазначеною ухвалою зупинене виконання рішення суду першої інстанції є безпідставним.

Дотепер інформація про розгляд касаційної скарги ОСОБА_2 учасниками процесу апеляційному суду не надана.

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебувала також справа №521/7941/15-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та земельною ділянкою.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19 січня 2016 року позов ОСОБА_5 задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_2 усунути ОСОБА_5 перешкоди в користуванні власністю та земельною ділянкою шляхом демонтування віконного отвору в приміщенні 2-2 в літ.»А» за адресою:АДРЕСА_1, який самочинного прорубаний ним у двір ОСОБА_5, а також демонтування металевої решітки на вказаному віконному отворі.

Зобов'язано ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_5 в проведенні робіт по демонтажу віконного отвору та металевої решітки в приміщенні 2-2 в літ.»А» за адресою:АДРЕСА_1

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 судовий збір в сумі 243,60 грн.

Вказане рішення протягом 10 днів не було оскаржено та 30 січня 2016 року набрало законної сили.

На його виконання Малиновським районним судом м. Одеси 04 липня 2016 року видано виконавчі листи №521/ 7941/15-ц, які звернуті до примусового виконання на підставі заяви ОСОБА_5

В подальшому, строк на подачу апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення суду було поновлено ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28 лютого 2017 року (т.1а.с.68).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 27 липня 2017 року апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 січня 2017 року в частині зобов'язання ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_5 в проведенні робіт по демонтажу віконного отвору та металевої решітки в приміщенні 2-2 в літ. «А» за адресою - АДРЕСА_1 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю, земельною ділянкою шляхом зобов'язання ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_5 в проведенні робіт по демонтажу віконного отвору та металевої решітки в приміщенні 2-2 в літ.«А» за адресою АДРЕСА_1 відмовлено.

В решті рішення залишено без змін.

06 березня 2017 року державним виконавцем Заліпаєвим Ю.В. боржнику ОСОБА_2 була направлена вимога про не перешкоджання проведенню виконавчих дій по примусовому виконанню вимог виконавчих листів №521/14305/15-ц та №521/7941/15-ц від 04 липня 2016 року (т.1а.с.135).

У той же день, 06 березня 2017 року державним виконавцем в рамках виконання ВП №51846975 щодо виконання виконавчого листа № 521/7941/15-ц від 04 липня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 судового збору у розмірі 243,60 грн. винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника (т.1 а.с.78).

Дані про те, що ОСОБА_2 своєчасно повідомив державного виконавця, тобто до 06 березня 2017 року, про наявність ухвали апеляційного суду Одеської області від 28 лютого 2017 року про відкриття апеляційного провадження, на підставі якої виконання виконавчих листів №521/ 7941/15-ц від 04 липня 2016 року мало бути зупинене, матеріали справи не містять.

17 березня 2017 року державним виконавцем, при примусовому виконанні виконавчого листа №521/14305/15-ц, здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1, за результатами якого складено акт. В акті зазначено, що боржнику було доведено до відома резолютивну частину судового рішення, повідомлено про початок проведення виконавчих дій примусово та попереджено про відповідальність у разі здійснення перешкод, однак боржник чинив перешкоди. Станом на 13.00 годин 17 березня 2017 року вимоги виконавчого листа державним виконавцем були виконані у повному обсязі (т.1 а.с.19).

23 березня 2017 року державним виконавцем рамках ВП №50957020, ВП №50956328, ВП №50957329 винесені 3 постанови про накладення штрафу на користь держави у розмірі по 1 700 грн.(всього у розмірі 5 100 грн.) за невиконання без поважних причин у встановлений ним строк рішення, що зобов'язує боржника на підставі виконавчих листів №521/14305/15-ц виконати певні дії (т.1а.с.38-40).

Згідно ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно пункту 9 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції чинній з 15 грудня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до п.9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності 15 грудня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Крім того, у відповідності до п.11 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності 15 грудня 2017 року, заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу.

Відповідно до п.9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності 15 грудня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За вимогами ч.1ст.18 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних,господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» та зміни до ЦПК України, внесені відповідно до цього Закону.

Таким чином, Закон України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», яким надано право сторонам, іншим учасникам та особам оскаржувати постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанови приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, набрав чинності 5 жовтня 2016 року.

Аналіз цих норм дає підстави зробити висновок, що з 05 жовтня 2016 року юрисдикційно спори про оскарження постанов державних виконавців про накладення штрафів відноситься до адміністративних судів, що залишилося поза увагою суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно зі ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Оскільки спір щодо оскарження постанов державного виконавця про накладення штрафу має розглядатись за правилами адміністративного судочинства, ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_2 про визнання постанов державного виконавця про накладення штрафу неправомірними та їх скасування підлягає скасуванню на підставі п.1ч.1ст.255, ст.377 ЦПК України, а провадження у справі у вказаній частині закриттю.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні скарги ОСОБА_2 про відновлення хвіртки та сітчастого паркану довжиною 5,13 м. на чотирьох металевих трубах 2-х дюймових висотою 1,50 м. та встановлення їх на попереднє місце на відстані 0,6 м. від домоволодіння А1, по межі земельних ділянок, про стягнення з ОСОБА_5 витрат по відновленню належних йому хвіртки та сітчастого паркану з ОСОБА_5 у розмірі 5 000 грн., а також усіх судових витрат.

Вказані вимоги не підлягають розгляду в порядку Розділу YII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», а можуть бути предметом розгляду у позовному провадженні в порядку Розділу III ЦПК України.

Висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_2 в частині визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця від 06 березня 2017 року ВП №51846975 про звернення стягнення на його заробітну плату також є правильним.

Апеляційний суд вважає, що скаржник не довів суду про те, що він своєчасно довів до відома держаного виконавця про наявність ухвали апеляційного суду Одеської області від 28 лютого 2017 року про відкриття апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 січня 2016 року у справі №521/7941/15-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та земельною ділянкою.

Тому відсутні правові підстави для визнання цієї постанови державного виконавця від 06 березня 2017 року неправомірною та її скасування.

Керуючись ст.ст.368,374,375,377,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в частині оскарження ухвали суду про відмову у задоволенні його скарги в частині визнання незаконними постанов державного виконавця про накладення штрафу задовольнити частково.

Ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 18 квітня 2018 року в частині відмови у скарзі ОСОБА_2 про визнання незаконними постанов про накладення штрафу державним виконавцем скасувати та провадження в цій частині закрити.

Роз'яснити ОСОБА_2 про його право звернутися в суд з цими вимогами в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 18 квітня 2018 року в частині відмови у скарзі ОСОБА_2 в іншій частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 25 жовтня 2018 року.

Головуючий /підпис/ Судді : /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області Г.Я. Колесніков