Номер провадження 2/754/4970/18
Справа №754/7021/18
РІШЕННЯ

Іменем України

23 жовтня 2018 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Таран Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на утримання дитини-інваліда, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачем ОСОБА_1 заявлені вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь суму аліментів за попередній період та додаткових витрат за період часу до досягнення позивачем 23 років та закінчення навчання в розмірі 521000,00 грн. Встановити ОСОБА_2 розмір аліментів у зв'язку з обмеженою працездатністю позивача на її користь у сумі 14000,00 грн. щомісяця.Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що мати позивача ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Під час перебування ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в шлюбі народилась позивач. При цьому позивач є інвалідом другої групи у зв'язку із загальним захворюванням. У зв'язку з наявністю поставленого діагнозу, починаючи з 2013 року щомісяця позивач зобов'язана здавати не рідше ніж раз на місяць відповідні аналізи. Після розлучення батьків та по даний час позивач проживає з матір'ю - ОСОБА_3 та перебуває після досягнення повноліття на утриманні матері, яка також є інвалідом другої групи. Згідно висновку МСЕК про умови та характер праці позивачу визначено можливість працевлаштування виключно в домашніх умовах. При цьому позивачу відомо, що відповідач є матеріально забезпеченим та об'єктивно має можливість виплачувати кошти. Виходячи з способу життя позивача, розміру середніх витрат па проживання в місяць в м. Києві, вартості медичних та реабілітаційних процедур, вартості аналізів, які необхідно здавати щомісяця, а також лікування, яке рекомендоване МСЕК для відновлення працездатності позивач просила суд сягнути аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі, а саме 14000,00 грн. щомісяця. Також в період з 01.09.2010 року по 30.06.2014 року позивач навчалася в Київському університеті імені Бориса Грінченка, форма навчання - дена платна. В період навчання позивачем було оплачено за 2010- 2014 навчальні роки - 17000,00 грн. Витрати на утримання протягом періоду навчання до досягнення позивачем 23 років несла її мати з якою вона проживала, відповідач таких витрат не ніс. Крім цього в даний період позивач потребувала додаткових витрат, зокрема на лікування та навчання.

Ухвалою суду від 13.07.2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, у якій роз'яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвала про відкриття провадження по справі, матеріали позовної заяви з додатками були направлені відповідачу на зазначену в позовній заяві адресу та шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Деснянського районного суду м. Києва.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали про відкриття провадження по справі, матеріали позовної заяви з додатками отримано 02.08.2018 року.

Однак, станом на 23.10.2018 року заява із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов від відповідача до Деснянського районного суду м. Києва не надійшов.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з наступного.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь суму аліментів за попередній період та додаткових витрат за період часу до досягнення позивачем 23 років та закінчення навчання в розмірі 521000,00 грн. Стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліментів у зв'язку з обмеженою працездатністю у сумі 14000,00 грн. щомісяця.

Згідно копії свідоцтва про народження від 02.04.1994 року ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1

Відповідно до копії паспорта громадянина України наявні відомості про ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 останній 18 років виповнилось ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач є інвалідом другої групи у зв'язку із загальним захворюванням, що підтверджується копією довідки АВ № 0656183 та має пенсійне посвідчення серії НОМЕР_3.

Довідкою Лівобережного об'єднаного управління ПФУ м. Києва № 585 від 09.11.2017 року підтверджується факт отримання позивачем пенсії по інвалідності у вересні 2017 року - 1312,00 грн., жовтні - листопаді 1452,00 грн.

Згідно копії довідки Київського університету ім. Бориса Грінченка №774 від 08.11.2017 року ОСОБА_1 навчалась в Київському університеті ім. Бориса Грінченка. Форма навчання - денна, платна. Термін навчання з 01.09.2010 року по 30.06.2014 року. Згідно договору 5259/10д від 02.08.2010 року було сплачено за навчання 17000,00 грн.

Відповідно до копії договору №5259/10д від 02.08.2010 року про підготовку фахівця за освітньо-кваліфікаційним рівнем «Молодший спеціаліст» загальна вартість освітньої послуги щодо навчання ОСОБА_1 становить 17000,00 грн.

Згідно копію наданого диплому молодшого спеціаліста ОСОБА_1 у 52014 році закінчила Університетський коледж Київського університету ім. Бориса Грінченка за спеціальністю «Музичне мистецтво» та здобула кваліфікацію вчитель музики, музичний керівник.

Згідно висновку МСЕК про умови та характер праці позивачу визначено можливість працевлаштування виключно в домашніх умовах.

Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 182 СК України визначаються обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Враховуючи, що відповідач не надає кошти на утримання дочки-інваліда, є особою працездатного віку, тому вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача аліментів на її утримання не суперечать вимогам закону.

Враховуючи вищевказані обставини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки-інваліда ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову.

Суд вважає, що вказаний розмір аліментів відповідатиме участі відповідача у матеріальному забезпеченні повнолітньої непрацездатної дочки на рівні не менше 50% встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, розмір якого з 1 січня 2018 року - 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню повнолітніх дітей, що потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану відповідача, як платника аліментів, в тому числі щодо наявності у нього інших утриманців та можливості сплачувати аліменти на користь ОСОБА_1 саме у розмірі 14000,00 грн. щомісячно суду не надано.

При цьому суд не визначає мінімальний розмір аліментів, оскільки положення ч. 2 ст. 182 СК України стосуються аліментів на дитину, а повнолітня ОСОБА_1 є непрацездатною дочкою відповідача, а не дитиною в розумінні положень СК України.

Що стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідача аліментів за попередній період та додаткових витрат за період часу до досягнення 23 років та закінчення навчання в розмірі 521000,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 6 СК України).

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постановах від 24 лютого 2016 року у справі № 6 1296цс15, від 24 грудня 2014 року у справі № 6 186цс14.

Тобто, вирішуючи питання про стягнення з відповідача коштів на додаткові витрати, суд виходить з того, що правила та порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину передбачений ст. 185 СК України, яка поширюється на правовідносини щодо обов'язків батьків по утриманню неповнолітніх дітей і правила цієї статті не можуть бути розповсюджені на правовідносини, які виникли між повнолітньою дочкою та її батьком.

З огляду на вказане, суд вважає за необхідне в цій частині позову відмовити.

У відповідності до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Позивач в позові ставить вимогу щодо стягнення аліментів за попередній період, тобто з дня початку її навчання, до суду з позовом про стягнення аліментів звернулася 31.05.2018 року. Однак, доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не мала їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, суду не надала.

У зв'язку з чим, суд вважає за необхідне стягувати аліменти з дня подачі позову до суду, тобто з 31.05.2018 року.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 430ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментіву межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн., встановлений Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ з урахуванням ставок судового збору станом на 01.01.2018 року.

Керуючись ст.ст. 12-13, 19, 141, 247, 258-259, 265, 430 ЦПК України, на підставі ст.ст. 6, 16, 182, 185, 191, 198, 199, 201 СК України, суддя, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на утримання дитини-інваліда - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_2 у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 31.05.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1 на користь держави 740,80 грн. судового збору

Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н.Г. Таран