КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 761/25680/16-ц

провадження № 22-ц/824/841/2018

29 жовтня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суду складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Семенюк Т.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та збитків, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року у складі судді Притули Н.Г.,

встановив:

У липні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (далі - ТДВ «СТ «Домінанта») на його користь недоплачене страхове відшкодування у розмірі 11 695,07 грн, пеню за несвоєчасний розрахунок у розмірі 3 956,07 грн, а всього 15 651 грн 14 коп.

Також просив стягнути з ОСОБА_3 на свою користь вартість фактичних витрат на проведення ремонтних робіт автомобіля, що перевищує ліміт відповідальності страхової компанії, у розмірі 30 094,22 грн.

Посилався на ті підстави, що 02.09.2015 о 12.40 год. в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська сталася дорожньо-транспортна пригода ( далі - ДТП), внаслідок якої було пошкоджено належний йому транспортний засіб «Geеly MK », реєстраційний номер НОМЕР_1.

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2014 року ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до висновку спеціаліста автотоварознавця №3177 від 23.09.2015 р., проведеного на його замовлення та у присутності представника страхової компанії, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу складає 78 667,71 грн ( без урахування фізичного зносу) та 65 857,76 грн ( з урахуванням фізичного зносу).

Відповідно до акту виконаних робіт «ФОП ОСОБА_4» №837 від 31 березня 2016 року, акту здачі -прийняття робіт №ЯК174 від 13 травня 2016 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 79 094,22 грн.

Між ТДВ «СК «Домінанта» та ОСОБА_3 укладено договір (поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/4087698. Відповідальність страховика за заподіяної збиток майну потерпілих становить 50 000 грн. за вирахуванням франшизи 1000 грн.

05.10.2015 на адресу страховика була надіслана відповідна заява про виплату страхового відшкодування, яка виконана не в повному обсязі та з простроченням строку на здійснення страхової виплати.

З огляду на фактичну вартість відновлювальних робіт, з урахуванням здійснення страховиком виплати у розмірі 37 304,93 грн., у відповідності до положень ст. 22, 23, 1166, 1188 ЦК України просив позов задовольнити.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТДВ «СТ «Домінанта» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 11 695,07 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 30 094,22 грн.

Зазначено, що після відшкодування збитків ОСОБА_3, ОСОБА_2 зобов'язаний передати ОСОБА_3 запасні частини, що не можуть використовуватись за призначенням, але мають певну цінність.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зазначила, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження понесення фактичних витрат на відновлення автомобіля у розмірі 79 094, 22 грн.

Звіт №3177 є неналежним та недопустимим доказом по справі, не відповідає Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Так, зазначені у висновку дати та номер експертної справи не співпадають, в додатку до висновку «Фототаблиця» містяться виправлення в даті висновку. Згідно висновку експерта вітрове скло розбито та підлягає заміні, а згідно фотографій скло ціле та неушкоджене. Викликає сумнівів необхідність зняття паливного баку для проведення відновлювальних робіт у передній частині транспортного засобу. У наданому рахунку №70035 від 03.10.2015 зазначено позиції, яких немає навіть у наданому висновку, зокрема п.3, 28, 30, 41, 59, 86 тощо. Останній виконано відповідно до заяви ОСОБА_5, який не є стороною по справі. Звіт не містить висновку, що визначена оцінювачем матеріальна шкода завдана саме внаслідок ДТП, яка мала місце 02.09.2017.

Судом першої інстанції також порушено норми процесуального права внаслідок розгляду справи у відсутність відповідача без належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, позбавивши його права на захист та справедливий суд.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

Відповідно до положень ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов'язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов'язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 02.09.2015 о 12.40 год. сталася ДТП за участі автомобіля «Geеly MK», реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить позивачу, під керуванням ОСОБА_5, та автомобіля «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2014 року ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу.

Судом встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ВАЗ 21051», реєстраційний номер НОМЕР_3, була застрахована ТДВ «СТ «Домінанта» згідно полісу №АЕ 4087698 від 14.05.2015.

Згідно з цим Полісом страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 50 тис. грн, розмір франшизи - 1000 грн. (а.с.54 т.1).

03.09.2015 позивач звернувся до ТДВ «СТ «Домінанта» з повідомленням про настання страхового випадку.

09.09.2015 р. оцінювачем ТОВ «Експертум -АВЕ» Стрільцем А. В. на замовлення страховика, проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, про що складено протокол огляду та 29.09.2015 звіт №14356, відповідно до якого матеріальний збиток, завданий власнику КТЗ «Geеly MK», реєстраційний номер НОМЕР_2, внаслідок його пошкодження становить 38 304, 93 грн. з урахуванням ПДВ (а.с. 156-172 т.1).

ТДВ «СТ «Домінанта» виплатила на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 37 304,93 грн та пеню за прострочення виплати -1 079,29 грн., всього 38 384,22 грн. ( платіжні доручення №5869 від 03.02.2016 та №6634 від 11.03.2016) (а.с. 73, 77 т.1).

Відповідно до висновку №3177 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку ОСОБА_7, зробленого на замовлення ОСОБА_5 від 09.09.2015 р., дата оцінки 02.09.2015, ринкова вартість автомобіля «Geеly MK», реєстраційний номер НОМЕР_2, становить 131 592,28 грн., вартість відновлювального ремонту - 78 667,71 грн., коефіцієнт фізичного зносу -0,26, вартість матеріального збитку - 65 857,76 грн (а.с. 127-142 т.1).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що звіт №14356 не є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру заподіяного збитку; автомобіль «Geеly MK», реєстраційний номер НОМЕР_2, було відновлено; вартість відновлювального ремонту без ПДВ згідно з актом №837 від 31.03.2016 становить 38 384,22 грн.; згідно з актом здачі-прийняття роботи №ЯК-174 від 13.05.2016 вартість робіт та запасних частин становить без ПДВ 40 710 грн.; з копії товарного чеку від 13.05.2016 вбачається, що вказана сума була сплачена; загальна сума, сплачена позивачем на відновлення автомобіля, становить 79 094,22 грн. Враховуючи, що оцінена вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 78 667,71 грн, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з ТДВ « СТ «Домінанта» на користь позивача 11 695,07 грн. страхового відшкодування ( 49000 грн - 37304,93 грн).

З огляду на те, що на відновлення пошкодженого з вини відповідача автомобіля позивач витратив загальну суму 79 094,22 грн. ( 38 384,22 +40 710) , суми страхового відшкодування не достатньо для повного відшкодування шкоди, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача 30 094, 22 грн. (79 094,22 грн - 49000 грн ).

Відповідач ТДВ «СТ «Домінанта» ухвалене по справі судове рішення не оскаржує, а тому правові підстави для його перегляду судом апеляційної інстанції в частині вирішення спору щодо вказаної особи за апеляційної скаргою іншого відповідача - ОСОБА_3 у суду апеляційної інстанції відсутні.

З висновком суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача матеріальної шкоди в сумі 30 094,22 грн колегія суддів не може повністю погодитись з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Відповідно до звіту оцінювача ТОВ «Експертум -АВЕ» Стрільця А. В., зробленого на замовлення страховика від 29.09.2015 №14356, ринкова вартість автомобіля «Geеly MK», реєстраційний номер НОМЕР_2, становить 139 194 грн., вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу - 49 552,87 грн., коефіцієнт фізичного зносу - 0,335, вартість матеріального збитку - 38 304,93 грн.

Відповідно до висновку №3177 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку ОСОБА_7, зробленого на замовлення ОСОБА_5 від 09.09.2015 р., дата оцінки 02.09.2015, ринкова вартість автомобіля «Geеly MK», реєстраційний номер НОМЕР_2, становить 131 592,28 грн., вартість відновлювального ремонту - 78 667,71 грн., коефіцієнт фізичного зносу -0,26, вартість матеріального збитку - 65 857,76 грн.

На підтвердження розміру фактично понесених збитків за виконання ремонтних робіт пошкодженого автомобіля позивачем надано акт надання послуг №837 від 31 березня 2016 р., відповідно до якого виконавцем ФОП ОСОБА_4 були проведені роботи ( надані послуги), загальна вартість яких без ПДВ склала 38 384 грн. 22 коп. Загальна вартість робіт (послуг) з ПДВ - 38 384 грн. 22 коп. ( а.с. 22 т.1).

Доказів на підтвердження понесення позивачем вказаних витрат матеріали справи не містять.

Висновок суду першої інстанції про перерахування вказаних коштів на рахунок ФОП, яка здійснювала ремонт автомобіля, ґрунтується на припущеннях.

Відповідно до акту №ЯК -174 здачі-прийняття робіт від 13 травня 2016 року, складеного за участю представника виконавця ФОП ОСОБА_8, виконавцем було проведено поточний ремонт та технічне обслуговування транспортного засобу «Geеly MK», реєстраційний номер НОМЕР_2. Загальна вартість замовлення з ПДВ становить 40 710 грн. (а.с. 23 т.1).

На підтвердження понесення позивачем вказаних витрат надано світлокопію товарного чека від 13 травня 2016 року (а.с. 24 т.1).

Належних та допустимих доказів на підтвердження різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові ( без урахуванням коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача суми фактичних витрат на проведення ремонтних робіт у визначеному позивачем розмірі задоволенню не підлягають у зв'язку з їх недоведеністю.

Матеріали справи не містять доказів про вручення ОСОБА_3 повідомлення про дату, час та місце розгляду справи 16 травня 2018 року, а тому доводи апеляційної скарги про порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, є обґрунтованими.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог до ОСОБА_3 не може вважатись законним й обґрунтованим, тому відповідно до п.2, 3 ч.1, п. 3 ч. 2 ст. 367 ЦПК України в цій частині воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача суми франшизи у розмірі 1 000 грн., на яку було зменшено суму страхового відшкодування.

Згідно з ч.1, ч.13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнутих судових витрат з ОСОБА_3 пропорційно до розміру задоволеної частини позовних вимог, зменшивши суму судового збору з 396,92 грн. до 13,19 грн.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-383, 389 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 матеріальної шкоди у розмірі 30 094 грн. 22 коп., з покладенням обов'язку на ОСОБА_2 передати ОСОБА_3 запасні частини, що не можуть використовуватися за призначенням та мають певну цінність, скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий, АДРЕСА_2) 1 000 грн на відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.

У задоволенні решти позову до ОСОБА_3 відмовити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 травня 2018 року в частині стягнення судових витрат з ОСОБА_3 змінити, зменшивши розмір судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4, місце проживання: АДРЕСА_3) в дохід держави, з 396 грн 92 коп. до 13 грн 19 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 29 жовтня 2018 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк