ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/1824/18 Номер провадження 22-ц/814/488/18Головуючий у 1-й інстанції Павлійчук А.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Бондаревської С.М., Дряниці Ю.В.

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_2

відповідач: ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Глобинскього районного суду Полтавської області, ухвалене 28 вересня 2018 року в приміщенні суду в м. Глобино у складі судді Павлійчук А.В.

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом та просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь аліменти на її утримання як дружини, з якою проживає дитина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 25% його заробітної плати, доходу, прибутку з дня подачі позову і до досягнення дитиною трирічного віку.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що має з ОСОБА_3 спільну дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею. Зазначала, що на даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною з 11 липня 2018 року по 10 травня 2021 року.

Вказувала, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на її утримання не надає, а тому на підставі ч. 3 ст. 84 СК України з нього мають бути стягнуті аліменти у судовому порядку.

Рішенням Глобинскього районного суду Полтавської області від 28 вересня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду вмотивоване тим, що у ОСОБА_4 відсутня можливість надавати матеріальну допомогу позивачеві.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2, просила скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме безпідставність висновку суду про відсутність у відповідача можливості надавати їй матеріальну допомогу.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі не відповідає вказаним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується сторонами, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають спільну дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ № 278889 від 18 травня 2018 року (а.с. 8).

Дитина проживає разом із матірю, що підтверджується Довідкою від 07 вересня 2018 року (а.с. 6).

На час розгляду справи ОСОБА_2 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 11 липня 2018 року по 10 травня 2021 року, що підтверджується наказом про надання відпустки № 1-в від 09 липня 2019 року (а.с. 11).

Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Колегія суддів не може погодитися із висновком місцевого суду про безпідставність позовних вимог ОСОБА_2

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до заяви ОСОБА_3, від 28 вересня 2018 року (а.с. 23), він перебуває у скрутному матеріальному становищі.

Будь-яких доказів, які б підтверджували його доводи про скрутне матеріальне становище, ним подано не було. Більше того, ОСОБА_3 не вказував про відсутність можливості надавати матеріальну допомогу ОСОБА_2 Його посилання на своє скрутне матеріальне становище без підтвердження цього будь-якими доказами є оціночним судженням відповідача.

Відповідно до довідки ГУ ПФ України в Полтавській області від 30 листопада 2018 року та листа ГУ ДФС у Полтавській області за період з 01 січня 2018 року по 05 жовтня 2018 року ОСОБА_3 отримав 35 625,65 грн. заробітної плати, а за період з 10 жовтня 2018 року по 31 жовтня 2018 року 8 435,28 грн. заробітної плати.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Колегія суддів, вважає, що справедливим розміром аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, становить 1/6 частину його заробітку (доходу).

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ним було ухвалено помилкове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. 367 ч. 1, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Глобинскього районного суду Полтавської області від 28 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) ОСОБА_3, починаючи з 10 вересня 2018 року до досягнення дитиною ОСОБА_5 трирічного віку 10 травня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.М. Бондаревська

ОСОБА_6