Постанова

Іменем України

24 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 640/8977/16-ц

провадження № 61-12544св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А. (суддя-доповідач),

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Харківміськгаз»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Харкова від 20 грудня 2016 року у складі судді Ніколаєнко І. В. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 30 березня 2017 року у складі колегії суддів: Бездітка В. М., Сащенка І. С., Овсяннікової А. І.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Харківміськгаз» (далі - ПАТ «Харківміськгаз») звернулося до суду з позовом, який уточнило у процесі розгляду справи, до ОСОБА_1 про стягнення завданих збитків.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПАТ «Харківміськгаз» посилалося на те, що 11 березня 2015 року між ним та відповідачем було укладено типовий договір № про надання населенню послуг з газопостачання, за умовами якого товариство зобов'язалося безперервно надавати відповідачу послуги з постачання природного газу для побутових потреб у приватний будинок по АДРЕСА_1. Працівниками ПАТ «Харківміськгаз» була проведена перевірка за місцем проживання відповідача, в ході якої було виявлено пошкодження лічильника і складено акт про порушення від 23 червня 2015 року № 29/15 та акт-претензію від 23 червня 2015 року № 29/15, в яких зазначено про пошкодження пломби вхідного контролю. Того ж дня лічильник газу було демонтовано та опломбовано для проведення експертизи у присутності власника будинку ОСОБА_1 і складено відповідний акт № 405. 25 червня 2015 року в сервісному центрі з ремонтів і повірки газових лічильників ПАТ «Харківміськгаз» було проведено експертизу лічильника газу Gallus G-4, заводський № 000667431,та складено акт № 476Е, в якому зазначено виявлене порушення лічильника газу, а саме: захисна плівка № 7559271 ПАТ «Харківгаз» зірвана. 25 червня 2016 року Державним підприємством «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» (далі - ДП «Харківстандартметрологія») було видано довідку № ИСБ476Е про непридатність засобу вимірювальної техніки. ПАТ «Харківміськгаз» здійснено нарахування оплати використаного відповідачем газу в період з 17 лютого 2015 року до 23 червня 2015 року не за показниками газового лічильника, а у відповідності до норм споживання з урахуванням кількості підключених газових приладів, пристроїв, розміру опалювальної площі, кількості осіб, яким надавалися послуги з газопостачання, та кількості днів з дня, коли були виявлені порушення. Згідно з розрахунком розмір збитків становив 3 645 грн 46 коп., а вартість робіт, пов'язаних з експертизою лічильника газу, - 1 007 грн 03 коп. Відповідачем було добровільно сплачено 3 645 грн 46 коп. Враховуючи викладене, ПАТ «Харківміськгаз» просило стягнути з відповідача на свою користь 1 007 грн 03 коп. вартості робіт, пов'язаних з проведенням експертизи.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 20 грудня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Харківміськгаз» вартість робіт, пов'язаних з експертизою лічильника газу, в розмірі 1007 грн 03 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Харківміськгаз» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 378 грн.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що актом від 25 червня 2016 року № 476Е встановлено втручання в газовий лічильник відповідача. За результатами повірки вказаний лічильник визнано непридатним до застосування. Згідно з Нормами споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 1996 року № 619, розмір збитків у зв'язку з втручанням в газовий лічильник Октава G4 № 073731 становить 3 645 грн 46 коп. Враховуючи добровільну сплату відповідачем вказаної суми заборгованості, ОСОБА_1 повинна оплатити вартість робіт, пов'язаних з експертизою лічильника газу, вартість робіт з демонтажу, підготовки до перевірки та проведення перевірки лічильника, які понесло ПАТ «Харківміськгаз», у розмірі 1 007 грн 03 коп.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 30 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Київського районного суду міста Харкова від 20 грудня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції врахував усі надані сторонами докази на обґрунтування своїх позицій. Сплативши нараховану суму за спожитий газ, відповідач фактично визнала правомірність дій працівників ПАТ «Харківміськгаз» та погодилася з розміром збитків. Рішення місцевого суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У травні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Київського районного суду міста Харкова від 20 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 30 березня 2017 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що жодних заявок на ремонт лічильника вона не подавала. Переданий на експертизу лічильник газу є її власністю. Судами попередніх інстанцій не враховано правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 25 грудня 2013 року у справі № 6-94цс13.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі, а ухвалою від 25 вересня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

У червні 2017 року ПАТ «Харківміськгаз» подало заперечення на касаційну скаргу, в якому просило її відхилити, посилаючись на те, що суди попередніх інстанцій дослідили матеріали справи та надані сторонами докази і ухвалили рішення з додержання норм матеріального та процесуального права. Вимоги відповідача є необґрунтованими, незаконними та не підлягають задоволенню. ПАТ «Харківміськгаз» діяло в межах чинного законодавства, тому підстав для задоволення скарги не має.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

05 березня 2018 року справу № 640/8977/16 Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Судами встановлено, що 11 березня 2015 року між ПАТ «Харківміськгаз» (виконавець) та ОСОБА_1 (споживач) було укладено договір № 14/33/736 про надання населенню послуг з газопостачання (далі - Договір), за умовами якого виконавець зобов'язався безперервно надавати відповідачу послуги з постачання природного газу для побутових потреб у приватний будинок по АДРЕСА_1 (пункт 1 Договору).

Відносини між громадянами (споживачами природного газу) та газопостачальною організацією регулюються ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, та Правилами надання послуг з газопостачання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246 (далі - Правила), в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно з частиною першою статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно з пунктами 1, 3, 4 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, забезпечувати цілісність засобів обліку комунальних послуг та не втручатися в їх роботу, за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини.

Відповідно до пункту 4 Правил послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним підприємством відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку.

Згідно з пунктом 23 Правил відповідальність за збереження і цілісність встановлених у споживача лічильників газу та пломб на них несе споживач.

Споживач зобов'язаний забезпечувати збереження і цілісність лічильників газу та пломб на них (пункт 29 Правил).

23 червня 2015 року працівниками ПАТ «Харківміськгаз» була проведена перевірка газового лічильника по АДРЕСА_1, під час якої встановлено пошкодження пломби вхідного контролера лічильника газу типу G-4 Октава № 073731 з показниками 11 669 куб.м, про що складено акт № 29/15, який підписала також споживач ОСОБА_1

Того ж дня представником ПАТ «Харківміськгаз» в присутності ОСОБА_1 складено акт № 405 про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи.

Того ж дня ПАТ «Харківміськгаз» було пред'явлено ОСОБА_1 акт-претензію № 29/15 з приводу пошкодження лічильника, встановленого за її адресою. Вказаний акт складено представниками ПАТ «Харківміськгаз» та підписано відповідачем.

25 червня 2015 року за результатами проведення експертизи лічильника газу комісією ПАТ «Харківміськгаз» спільно з ДП «Харківстандартметрологія» було складено акт № 476Е, яким встановлено втручання в газовий лічильник.

Того ж дня лічильник газу побутовий Окатава G-4 № 073731 визнано непридатним до застосування, оскільки основна відносна похибка лічильника перевищує допустимі межі, що підтверджується довідкою ДП «Харківстандартметрологія» № ИСБ476Е.

Пунктами 34, 35 Правил передбачено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством за: несвоєчасне та/або не в повному обсязі внесення плати за надані послуги з газопостачання; шкоду, заподіяну власникові будинку або власникам інших квартир, їх майну, навколишньому природному середовищу; самовільне підключення до системи газопостачання; пошкодження лічильника газу, пломб, індикаторів дії впливу постійного магнітного поля на ньому, порушення цілості або пошкодження повірочного тавра, а також дії, що призводять до заниження показань лічильника; зривання пломб на газових приладах та пристроях, опломбованих газопостачальним або газорозподільним підприємством; використання газу (за відсутності лічильника) у разі, коли протягом місяця не було повідомлено газопостачальне або газорозподільне підприємство про зміни, що стосуються опалювальної площі, кількості осіб, зареєстрованих у квартирі, приватному будинку та видів споживання природного газу; відмову у доступі до власних житлових і підсобних приміщень, де розташовані газові прилади і пристрої, лічильники газу, представникам газопостачального (газорозподільного) підприємства для: контрольного зняття показань лічильників газу; демонтажу або монтажу лічильників газу, пов'язаного з проведенням їх планової повірки; порушення інших вимог цих Правил. Про порушення, допущені споживачем під час користування газом, відповідальні представники газорозподільного (газопостачального) підприємства складають акт-претензію у двох примірниках, один з яких залишається у споживача. На підставі акта-претензії визначається розмір завданих споживачем збитків, які відшкодовуються ним відповідно до законодавства.

ПАТ «Харківміськгаз» проведено розрахунок збитків, нанесених підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 28 жовтня 2014 року № 184, згідно з яким розмір збитків за втручання в газовий лічильник Октава G-4 № 073731 в період з 17 лютого 2015 року до 23 червня 2015 року складає 3 645 грн 46 коп.

Вказана сума збитків була відшкодована ОСОБА_1 добровільно, що не заперечувалося відповідачем.

Також ПАТ «Харківміськгаз» здійснено розрахунок, згідно з яким вартість робіт, пов'язаних з експертизою лічильників газу, які використовуються для обліку природного газу в побуті, вартість робіт з демонтажу, підготовки до перевірки та проведення перевірки лічильника газу, які понесло товариство, склала 1 007 грн 03 коп.

Згідно з пунктом 26 Правил уразі коли підтверджено факт пошкодження лічильника газу з вини споживача, він відшкодовує вартість перевірки, ремонту та/або встановлення нового лічильника. Факт пошкодження (втручання в роботу) лічильника газу, що призвело до заниження його показань, засвідчується спеціалізованою організацією (підприємством), яка має право проводити експертизу.

З урахуванням викладеного суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про зобов'язання ОСОБА_1 оплатити вартість робіт, пов'язаних з проведенням експертизи лічильника газу, вартість робіт з демонтажу, підготовки до перевірки та проведення перевірки лічильника, які понесло товариство, у розмірі 1 007 грн 03 коп.

Судами повно і всебічно досліджено наявні у справі докази та дано їм належну правову оцінку згідно зі статтями 57-60, 212-215, 303, 304, 315 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України 2004 року) в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень, правильно встановлено обставини справи, в результаті чого ухвалено законні й обґрунтовані судові рішення, які відповідають вимогам матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної ОСОБА_1 про те, що будь-яких заявок на ремонт лічильника вона не подавала, а переданий на експертизу газовий лічильник є її власністю, не заслуговують на увагу, оскільки ПАТ «Харківміськгаз» просило стягнути з відповідача на свою користь не вартість ремонту лічильника газу, а вартість робіт, пов'язаних з експертизою цього лічильника, проведеною у зв'язку з виявленням пошкоджень під час його огляду.

Доводи касаційної скарги про те, що суди не взяли до уваги правовий висновок, Верховного Суду України, викладений у постанові від 25 грудня 2013 року у справі № 6-94цс13, є безпідставними, оскільки Верховним Судом України вирішувався спір із правовідносин, які не є подібними до тих, що виникли між сторонами у цій справі, а стосувався порушення прав орендодавців у зв'язку з відсутністю в договорах оренди умов, передбачених статтею 15 Закону України «Про оренду землі».

Обставини справи встановлені судами попередніх інстанцій на підставі оцінки зібраних доказів, проведеної з дотриманням вимог процесуального закону. Тобто суди дотрималися встановленого статтею 212 ЦПК України 2004 року принципу оцінки доказів, згідно з яким суди на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду справи аналізують і оцінюють докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог вищезгаданої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ)вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскільки доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій і не дають підстав вважати, що судами порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 20 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 30 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук

Судді:С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов

О. В. Ступак Г. І. Усик