РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/6370/18

пр. № 2/759/4696/18

26 вересня 2018 року Святошинський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Журибеди О.М.,

при секретарі Крічфалушій М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання втратившою право користування та зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16 травня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Татаринцевою Є.А. в реєстрі за №169. За умовами договору ОСОБА_4 продала належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 а позивач придбав дану квартиру.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером 121399013 від 20.04.2018 року позивач являється власником квартири АДРЕСА_2 відповідно до запису про право власності № 14528956.

Тобто, з 16.05.2017 року позивач набув права власності на квартиру.

Під час укладання договору позивачу стало відомо, що в квартирі зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в той же час продавець повідомив, що останні в квартирі фактично не проживають та в найближчий час ними будуть проведені дії спрямовані на зняття з реєстрації місця проживання (протягом десяти днів з моменту укладання договору).

Позивач проживає в квартирі з моменту її придбання та вважав, що відповідачі знялися з реєстрації місця проживання як і вказував продавець, однак в березні місяці 2018 року позивачу стало відомо, що відповідачі до цього часу перебувають на реєстраційному обліку місця проживання в квартирі.

Відповідачі були зареєстрований в квартирі ще за попередніх власників. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в квартирі не проживають, Позивач жодного разу їх не бачив, не спілкувався з ними, йому не відомо де на сьогоднішній день відповідачі по справі.

20.05.2016 року позивачем було направлено відповідачам вимоги про добровільне зняття з реєстрації місця проживання в квартирі, однак дані вимоги виконано не було.

16.03.2018 року позивачем повторно було направлено Відповідачам вимоги про добровільне зняття з реєстрації місця проживання в Квартирі, однак дані вимоги знову виконано не було.

16 квітня 2018 року представник позивача звернувся з заявою про зняття з реєстрації місця проживання відповідачів до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації.

В той же час, Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації в знятті з реєстрації було відмовлено, оскільки відповідачі не є стороною договору купівлі-продажу.

Зокрема наявність реєстрації відповідачів в квартирі порушує право вільного володіння, користування та розпорядження квартирою позивачем та негативно впливає на права позивача.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином про день, час та місце судового розгляду.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідачі, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з'явилися у судове засідання, про причини неявки не повідомили, не подали відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 16 травня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Татаринцевою Є.А. в реєстрі за №169. За умовами договору ОСОБА_4 продала належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 а позивач придбав дану квартиру (а.с. 7-8).

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером 121399013 від 20.04.2018 року позивач являється власником квартири АДРЕСА_2 відповідно до запису про право власності № 14528956 (а.с. 9).

20.05.2016 року позивачем було направлено відповідачам вимоги про добровільне зняття з реєстрації місця проживання в квартирі, однак дані вимоги виконано не було (а.с. 10-11).

16.03.2018 року позивачем повторно було направлено відповідачам вимоги про добровільне зняття з реєстрації місця проживання в Квартирі, однак дані вимоги знову виконано не було (12, 14).

16 квітня 2018 року представник позивача звернувся з заявою про зняття з реєстрації місця проживання відповідачів до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації (а.с. 16-17).

В той же час, Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації в знятті з реєстрації було відмовлено, оскільки відповідачі не є стороною договору купівлі-продажу.

Згідно ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

При цьому із змісту частини першої ст. 402 ЦК України вбачається, що право користування чужим майном може бути встановлене договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідачів немає встановлених законом підстав користуватися житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Приймаючи до уваги те, що реєстрація відповідача у спірній квартирі перешкоджає позивачу, як власнику, в повній мірі розпоряджатися своїм майном, користуватися квартирою, суд вважає за можливе захистити його права, усунувши перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження власністю.

При цьому, позивачем ставиться питання про зняття з реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Дана позовна вимога не може бути задоволена судом з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином відсутні підстави задоволення позовних вимог у частині зняття ОСОБА_2, ОСОБА_3 з реєстраційного обліку, оскільки наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, відповідно до вищезазначеного закону є підставою для зняття особи з реєстрації.

У разі відмови компетентного органу зняти особу з реєстраційного обліку на підставі даного судового рішення, в разі набрання ним законної сили, така відмова (бездіяльність) може бути оскаржена в адміністративному порядку.

Відповідно до ст.ст. 141, 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2 819 грн. 2 коп. в рівних частинах.

З викладеного, керуючись ст. 150 ЖК України, ст.ст.383, 391, 402 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-89, 258, 259, 265, 268, 280-284 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування в квартирі АДРЕСА_1.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування в квартирі АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.М. Журибеда