Справа № 361/1582/17 Головуючий у І інстанції Сердинський В. С.
Провадження № 22-ц/780/3390/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 56 20.09.2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Журби С.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Сержанюка А.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів по банківському вкладу та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, обґрунтовуючи його наступним:

07 березня 2014 року між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» у філії «Кримське регіональне управління» ПАТ КБ «ПриватБанк» м. Сімферополь був укладений депозитний договір № SAMDNWFD200 Вклад «Стандарт», за умовами якого банк прийняв від вкладника 1000 доларів США з мінімальним строком вкладу 6 місяців по 07.09.2014 року включно, з нарахуванням відсотків по ставці 10% річних, з відкриттям лицьового рахунку №6883, на який зараховувався вклад.

За умовами договору позивач мав право 07 вересня 2014 року згідно п. 6 забрати вклад та отримати нараховані відсотки в повному обсязі. Згідно з п. 15 договору в разі закінчення його строку і відсутності заяви вкладника про його припинення він продовжував діяти на той же строк. Згідно з п. 10 договору він має право на його дострокове розірвання.

Позивач зазначав, що 08 вересня 2014 року він звернувся до відділення банку в місті Києві по вул. Білоруська, 10/18 із заявою про припинення договору та виплату йому суми депозиту та відсотків шляхом перерахування на його картковий рахунок у цьому ж банку. Спеціаліст з обслуговування клієнтів банку заяву прийняти відмовився, в усній формі повідомив, що такого договору не існує, що йому необхідно звернутись на гарячу лінію 3700.

У відповідь на телефонну заявку до гарячої лінії йому запропонували заключити неприйнятну для нього додаткову угоду на невигідних умовах у вигляді продовження депозитного договору строком на 5 років зі сплатою 5% річних, без права дострокового зняття, від якої він відмовився. Також оператор порадив звернутися до Автономної некомерційної організації «Фонду захисту вкладників» в кримському федеральному окрузі Російської Федерації, що займається виплатами депозитів жителям Республіки Крим та м. Севастополя. Але позивач не мав права звертатися до вказаної організації, що займається виплатами депозитів жителям Республіки Крим та м. Севастополя, так як таким не є.

15 жовтня 2014 року він відправив письмову заяву керівнику ПАТ КБ «Приватбанк» про припинення договору та виплату суми депозиту та відсотків. Повторно листами від 03 листопада 2014 року, 15 квітня 2015 року, 24 квітня 2015 року він направляв заяви про видачу йому суми вкладу та нарахованих на нього процентів.

Відповідь отримав листами від 21.10.2014 р. №20.1.0.0.0/7-20141020/2368, від 17.11.14 р. №20.1.0.0.0/7-20141111/3923, від 05.05.2015 р. №20.1.0.0.0/7-20150428/3894.

На сьогоднішній день умови депозитного договору не виконані, сума вкладу та нараховані відсотки не виплачені.

Вважає, що дії ПАТ КБ «Приватбанк» є неправомірними, не відповідають умовам договору та діючому законодавству, а також порушують його права як споживача.

Вказував, що сума заборгованості із врахуванням індексу інфляції, що за період з 08.09.2014 р. по 01.02.2017 р. складає 2582,14 доларів США, з яких: 1000 доларів США - сума неповернутого вкладу; 10% річних - сума невиплачених відсотків за договором (п. 28):

- за період з 07.03.2014 р. по 07.03.2015 р. (1000 доларів США х 10%) - 100 доларів США;

- за період з 08.03.2015 р. по 07.03.2016 р. (1100 доларів США х 10%) - 110 доларів США;

- за період з 08.03.2016 р. по 07.03.2017 р. (1210 доларів США х 10 %) - 121 долар США, що загалом складає 331 долар США невиплачених відсотків за період з 07.03.2014 р. по 07.03.2017 р.

3 % річних, що за період з 07.03.2014 р. по 07.03.2017 р. складає 108,93 доларів США.

За таких умов загалом відповідачу належить виплатити на його користь станом на 07.03.2017 р. суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції за весь період + 3% річних, що станом на 07.03.2017 р. становить: 2583,14+108,93 = 2691,07 (дві тисячі шістсот девяносто один) долар США.

Крім того на підставі частини 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» йому слід як споживачу відшкодувати моральну шкоду, яку він оцінив в розмірі 30 000 грн.

У звязку з наведеним просив суд стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на його користь неповернутий банківській вклад за договором № SAMDNWFD200 від 07.03.2014 р. в сумі із врахуванням встановленого індексу інфляції станом на 01.02.2017 р. в розмірі 2582,14 доларів США, три проценти річних від простроченої суми, що складає 108,93 доларів США та в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути 30 000 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 червня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 грошові кошти по банківському вкладу з нарахованими відсотками в розмірі 1331 долар США та 3 % річних в сумі 72 долара США. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення в частині задоволених позовних вимог, неправильне застосування судом норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду в цій частині скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції незаконно задоволено позовні вимоги. Вказує, що автономна некомерційна організація «Фонду захисту вкладників» в кримському федеральному окрузі Російської Федерації, що займається виплатами депозитів жителям Республіки Крим та м. Севастополя, взяла на себе зобовязання здійснювати компенсаційні виплати у тому числі клієнтам філії «Кримське РУ ПАТ КБ Приватбанк». Крім того вказує, що суд не мав підстав для стягнення з банку 3 % річних у розмірі 72 долара США. Вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції прийшов до вірного та обґрунтованого висновку про те, що будь-яких підстав для звільнення відповідача від обовязку належного виконання прийнятих на себе за укладеним між сторонами договором в ході розгляду справи здобуто не було, відтак позов підлягає до задоволення. З такою позицією в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду, вважаючи її виваженою та обґрунтованою.

У відповідності до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зважаючи на те, що відповідно до договірних правовідносин між сторонами саме ПАТ КБ «Приватбанк» отримав від позивача кошти та саме він зобовязувався їх повернути йому, підстави для перенесення таких обовязків на третіх осіб відсутні.

Також колегія суддів критично відноситься й до посилань апелянта на недоведеність позовних вимог через непредставлення позивачем доказів того, що він не отримував вже до цього вклад, за стягненням якого звернувся до суду. Позивачем на підтвердження своєї позиції були представлені до суду докази передачі банку грошових коштів в якості депозиту та відмови останнього в їх поверненні. З іншої сторони, якщо такі свої дії банк обґрунтовує тим, що кошти вже були виплачені, саме він має представити до суду належні та допустимі докази з цього приводу.

Не може погодитися колегія суддів й з твердженнями відповідача щодо невідповідності стягнення з нього 3 % річних на підставі положень ст. 625 ЦК України, оскільки такі посилання банку не ґрунтуються на відповідних правових нормах, відтак є безпідставними.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов до правильного висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, крім випадків передбачених ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Т.Ц. Кашперська

ОСОБА_3