П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2018 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 755/3791/18

Апеляційне провадження № 22-ц/796/7833/2018

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Вербової І.М., суддів: Головачова Я. В., Шахової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11 червня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Чех Н.А., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Згідно п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (зі змінами від 15 грудня 2017 року) апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Виходячи зі змісту п.8 ч.1 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) (в редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У березні 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з останнього на користь Банку заборгованості за кредитним договором № б/н від 11 листопада 2010 року, що станом на 31 грудня 2017 року становила 47 700 грн. 97 коп., що включає: 281 грн. 46 коп. - заборгованість за кредитом, 39 629 грн. 01 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 5 042 грн. 83 коп. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф, 2 247 грн. 67 коп. - процентна складова, покладення судових витрат у розмірі 1 762 грн. на відповідача.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 11 червня 2018 року (а.с. 62 - 64) в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду Литвиненко О. Л. в інтересах ПАТ КБ «Приватбанк» 09 серпня 2018 року направила апеляційну скаргу, у якій просила скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11 червня 2018 року та постановити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу, мотивувала, зокрема, незаконністю рішення суду. У апеляційній скарзі зазначає, що звертаючись із заявою про застосування строків позовної давності, відповідач не заперечував проти відкриття 11 листопада 2010 року карткового рахунку № НОМЕР_1, про що свідчить заява № б/н від 11 листопада 2010 року, яка міститься в матеріалах справи, перевипущення карти та переоформлення договору на голд-обслуговування 27 червня 2011 року та строку дії карти до 30 листопада 2016 року включно.

Крім того, суду неналежно дослідив наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості, що доводить факт здійснення відповідачем платежів у межах встановленого кредитного ліміту та часткове погашення заборгованості, що призвело до виникнення заборгованості, яка стала предметом розгляду даного спору. Вищезазначені обставини також не оспорювались відповідачем.

На думку скаржника, посилання суду на неможливість встановлення за наявними у матеріалах справи доказами факту відкриття карткового рахунку, отримання кредитної картки та строк її дії, отримання відповідачем перевипущеної картки та строк її дії, користування відповідачем кредитними коштами та не виконання взятих на себе зобов'язань, є безпідставним.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 23 серпня 2018 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою та роз'яснено право подати відзив. Відзив до суду не надійшов.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 03 вересня 2018 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які брали участь у справі.

Дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідач 11 листопада 2010 року підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за якою він отримав платіжну картку (кредитка), та кредит в розмірі 300,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с.10). При підписанні заяви, відповідачу відкрито картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складає між ним та банком договір, підтверджується підписом останнього у заяві.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з наданих позивачем документів неможливо перевірити та встановити, що відповідачу був відкритий картковий рахунок, отримання останнім кредитної картки, строк її дії, що відповідач користувався кредитними коштами та не виконував взяті на себе зобов'язання. Відсутність вказаних документів позбавило суд можливості перевірити дотримання строків позовної давності, на що посилається відповідач.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Так, позивач просив суд стягнути з відповідача борг, який станом на 31 грудня 2017 року становив 47 700 грн. 97 коп., який складається з наступного: заборгованості за кредитом - 281 грн. 46 коп., заборгованості за процентами - 39 629 грн. 01 коп., пені та комісії - 5 042 грн. 83 коп., штрафу - 2 247 грн. 67 коп. (процентна складова), та 500 грн. 00 коп. (фіксована частина) відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження позовних вимог Банком надано копію анкети-заяви, довідку, витяг з тарифів, витяг з умов та правил надання банківських послуг та розрахунок заборгованості.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що з вищенаведених документів неможливо перевірити та встановити те, що відповідачу був відкритий картковий рахунок, що він отримував кредитну картку, строк її дії, що відповідач отримав перевипущену картку згідно довідки та строк її дії, що відповідач користувався кредитними коштами та не виконував взяті на себе зобов'язання. Відсутність даних документів позбавляє суд перевірити і строк позовної давності, на що посилається відповідач. У зв'язку з чим суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З матеріалів справи вбачається, що платіжну картку - кредитку «Універсальна» відповідач отримав 11 листопада 2010 року, разом з тим, доказів строку дії картки, продовження її дії позивачем не надано, у зв'язку з чим колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про неможливість з наданих позивачем документів встановити дані обставини.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15.

Відповідач подав до суду першої інстанції заяву про застосування до позовних вимог строку позовної давності (а.с.60).

Так, у листопаді 2010 року відповідачем отримано кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, останній платіж на погашення кредитної заборгованості внесено відповідачем 12 червня 2014 року у розмірі 157 грн. 17 коп. (а.с.7), а до суду Банк звернувся з позовом 14 березня 2018 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Колегія суддів також враховує, що заборгованість за кредитом складає лише 281 грн. 46 коп., а уся інша сума за період, за який Банк просить стягнути заборгованість, складає проценти, пеню та штрафи.

Таким чином, доводи скаржника не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог та не дають підстав для його скасування чи зміни.

Згідно п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Виходячи з наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11 червня 2018 року - без змін.

Керуючись статтями 367-368, 369, 371, 374, 375, 381-384, 389-390 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 19 вересня 2018 року.

Суддя-доповідач: І.М.Вербова

Судді: Я.В.Головачов

О.В.Шахова