Справа № 579/582/18
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 жовтня 2018 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі - головуючого судді - Моргуна О.В.,

за участі секретаря судового засідання - Сірої С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Кролевецької районної державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 11.06.1996 року Кролевецькою житлово-експлуатаційною конторою, вона є власником квартири АДРЕСА_1. 06 січня 2013 року у вказаній квартирі за її згоди була зареєстрована ОСОБА_2.

На даний час згідно довідки виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області від 30 листопада 2017 року №1400 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: вона, ОСОБА_1 (власник квартири), її син ОСОБА_3, її онуки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_2.

ОСОБА_2 не являється членом її сім'ї, фактично в квартирі за місцем реєстрації не проживає, її особисті речі в будинку відсутні, вона не сплачує комунальні послуги, чим порушуються її (позивача) права як власника. Понад півтора роки відповідач проживає за іншою адресою - АДРЕСА_2, будинок 10 в м.Кролевець, за вказаний період вона в житлі за зареєстрованим місцем проживання жодного разу не з'являлась. Добровільно знятись з місця реєстрації в квартирі №1 будинку 40 по вул. Набережна в м.Кролевець Сумської області ОСОБА_2 відмовляється, чим порушує її (позивача) права як власника.

На підставі викладеного, позивач просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою 1 по вул. Набережна, 40 в м. Кролевець Сумської області.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання з'явилася, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, в подальшому надала заяву про розгляд справи без її участі (а.с.58).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі (а.с.34), представник відповідача ОСОБА_7 в судове засідання з'явився, позов не визнав, в подальшому надав заяву про розгляд справи без його участі, просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 повністю, враховуючи, що позивач не надав належні, допустимі, достовірні та достатні докази щодо предмету доказування (а.с.60).

Представник третьої особи органу опіки та піклування Кролевецької РДА в судове засідання не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, при розгляді справи покладається на розсуд суду (а.с.61).

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання учасників справи суд вирішив можливим розглянути справу у їх відсутність.

Суд, заслухавши в судовому засіданні 19 вересня 2018 року вступне слово сторін, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 11 червня 1996 року житлово-експлуатаційною конторою м.Кролевець (а.с.11).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області від 30 листопада 2017 року №1400 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.12). Зазначені обставини також підтверджуються записами в будинковій книзі для прописки громадян, що проживають в АДРЕСА_1, згідно яких ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, паспорт серії НОМЕР_2, зареєстрована за вказаною адресою з 16.01.2013 року (а.с.8-10).

З пояснень позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні 19 вересня 2018 року вбачається, що з її дозволу ОСОБА_2 була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1, однак понад півтора роки у вказаному житловому приміщенні не проживає та не з'являється, її особисті речі в квартирі відсутні, житлово-комунальні послуги вона не сплачує.

Факт тривалого не проживання відповідача в квартирі АДРЕСА_1 підтверджується довідкою вуличного комітету (номер печатки 59) та довідкою голови вуличного комітету Пилипенко Г.А. від 26.09.2018 року (номер печатки 59), згідно яких ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 фактично не проживає два роки, проживає по АДРЕСА_2 зі своїми дітьми (а.с.7, 59).

Згідно акта обстеження умов проживання від 11 жовтня 2018 року за адресою АДРЕСА_1, проведеного комісією у складі працівників служби у справах дітей Кролевецької РДА, житло розміщене на 1 поверсі одноповерхового будинку, складається з двох кімнат та веранди. Будинок для проживання не придатний, знаходиться у занедбаному стані: розвалена піч, протікає дах, веранда в аварійному стані. Будь-які умови для проживання дітей відсутні (а.с. 54).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до статті 1 Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В силу норм ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 фактично за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 не проживає без поважних причин більше одного року підряд, житлом не користується, участі в утриманні квартири не приймає. Поважних причин непроживання відповідачки більше одного року за вказаною адресою судом не встановлено.

Судом не встановлено, що між позивачем і відповідачем була домовленість про збереження за останньою права користування спірним житловим приміщенням, не встановлено, що відповідач оспорювала виселення зі спірного житла, зверталась до правоохоронних органів з заявою на неправомірні дії позивача щодо перешкоди користування житловим приміщенням, тобто не надала суду доказів, що покинула житло проти її справжньої волі.

Сторонам, зокрема відповідачу, надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази.

Суд бере до уваги докази, надані позивачем, а саме, довідку вуличного комітету (номер печатки 59) та довідку голови вуличного комітету Пилипенко Г.А. від 26.09.2018 року (номер печатки 59), оскільки у відповідності до ст.14 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997р. №280/97 сільські, селищні, міські, районні в місті (у разі їх створення) ради можуть дозволяти за ініціативою жителів створювати будинкові, вуличні, квартальні та інші органи самоорганізації населення і наділяти їх частиною власної компетенції, фінансів, майна. Згідно списку голів вуличних комітетів міста Кролевець головою вуличного комітету по вул. Набережна (36-57), вул. Поселкова під №28 зазначена Пилипенко Галина Андріївна, наявність печатки № 59 (а.с. 55-57).

На відповідача покладений обов'язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх заперечень. Тобто, відповідно до вимог ст.ст.12, 13 ЦПК України - відповідач повинна була довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 78 - 80 ЦПК України, зазначені нею обставини.

Відповідач та його представник не надали доказів тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх заперечень проти позову.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача як на підставу своїх заперечень проти позову на те, що позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів щодо предмету доказування.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).

Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути серед інших і припинення дії, яка порушує право, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Обраний позивачем спосіб захисту свого права шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користуватись житловим приміщенням, не суперечить положенням статті 391 та ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_2 не є власником або наймачем житла (будинку), яке належить на праві власності ОСОБА_1, та не проживає за адресою: АДРЕСА_1, більше одного року.

Виходячи з вимог ст. 321 ЦК України, ст. 5 ЦПК України суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

Рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття цієї особи з реєстрації у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-ІV.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 76, 81, 247, 265, 268 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

позовну заяву ОСОБА_1, місце проживання: 41300, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, до ОСОБА_2, фактичне місце проживання: 41300, АДРЕСА_2, зареєстроване місце проживання: 41300, АДРЕСА_1, паспорт серія НОМЕР_2, виданий Кролевецьким РВ УМВС України в Сумській області 22 жовтня 2002 року, третя особа орган опіки та піклування Кролевецької районної державної адміністрації, місце знаходження: 41300, Сумська область, м.Кролевець, вул.Європейська, буд.№15, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Кролевецький районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Повне рішення суду складено 29 жовтня 2018 року.

Суддя О. В. Моргун