ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1165/18 Справа № 186/161/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Кривошея С.С. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк",

на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 24 березня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 /а.с. 2-4/.

Позов обґрунтовано тим, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 34806-cred від 24 жовтня 2006 року, згідно якого відповідачу були видані кредитні кошти в розмірі 25 000,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% річних, з кінцевим терміном повернення 24 жовтня 2008 року.

У порушення умов договору ОСОБА_1 зобов'язання належним чином не виконала, тому, станом на 10 січня 2016 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 66 948,16 гривень. Сума заборгованості складається з заборгованості за кредитом в розмірі 11 759,14 гривень, заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 55 189,02.

У зв'язку з викладеним, Банк просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 66 948,16 гривень, та судові витрати по справі в сумі 1378,00 гривень.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 24 березня 2016 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" відмовлено /а.с.37-38/.

Не погодившись із таким рішенням ПАТ КБ "Приватбанк" звернулось із апеляційною скаргою, в якій просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі /а.с. 46-48/.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував той факт, що строк позовної давності згідно договору складає 5 років, крім того, ОСОБА_1 здійснила останній платіж 07 вересня 2011 року, з огляду на зазначене вважає строк позовної давності не пропущеним.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2016 року апеляційну скаргу задоволено, скасовано рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 24 березня 2016 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором в розмірі за тілом кредиту - 11 759,14 грн., по відсотках за користування кредитом в розмірі - 55 189,02 грн. та судові витрати у розмірі 2890,8 грн. /а.с. 114-115/.

Постановою Верховного Суду від 13 лютого 2018 року було скасовано рішення апеляційного суду Дніпропетровської області та передано на новий розгляд до цього суду /а.с. 138-140/.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі Закон № 2147-VIII), що набув чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд, який забезпечує здійснення правосуддя на відповідній території.

11 жовтня 2018 року дану цивільну справу передано до Дніпровського апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 жовтня 2006 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ "Приватбанк" було укладено кредитний договір № 34806-cred, згідно умов якого ОСОБА_2 отримала кредитні кошти в розмірі 25 000,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення 24 жовтня 2008 року.

Згідно п.3.1 кредитного договору № 34806-cred від 24 жовтня 2006 року за користування кредитом боржник платить відсотки в розмірі 30,00% річних.

Згідно п.3.3 кредитного договору повернення кредиту та сплата відсотків за його користування здійснюється в порядку та в строки згідно Графіку погашення кредиту та відсотків.

На підставі п.3.2 Договору при порушенні боржником зобов'язань по кредитному договору, він сплачує Банку відсотки за користування кредитом в розмірі 60% на рік від суми залишку заборгованості по кредиту.

Пунктом 3.3 Договору передбачено, що погашення процентів за користування кредитом повинно проводитися не пізніше 28 числа кожного місяця.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що за неналежне виконання зобов'язань по кредитному договору Боржник повинен сплачувати Банку пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

У пункті 5.6 Договору сторони визначили строк позовної давності тривалістю пять років за вимогами про, зокрема, стягнення заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом.

Відповідач зобов'язання по кредитному договору №34806-cred від 24 жовтня 2006 року не виконала, тому станом на 10 січня 2016 року виникла заборгованість за кредитним договором, відповідно до розрахунку наданого позивачем, у розмірі 66 948,16 гривень. Сума заборгованості складається з заборгованості за кредитом в розмірі 11 759,14 гривень, заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 55 189,02 гривень.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції посилався на те, що строком повного погашення кредиту у кредитному договорі визначено дату 24 жовтня 2008 року, останній платіж по погашенню кредиту відповідачем сплачено 31 січня 2009 року, позов позивачем до суду було подано 05 лютого 2016 року, тобто з пропуском загального строку позовної давності звернення до суду три роки.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

В суді першої інстанції відповідач ОСОБА_1 звернулась із заявою про застосування строків позовної давності, мотивуючи тим, що банк звернувся до суду за захистом своїх прав поза межами строку позовної давності /а.с. 28/.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

З розрахунку заборгованості за договором №34806-cred від 24 жовтня 2006 року /а.с. 6-7/, виписки по рахунку ОСОБА_1 /а.с.50-92/, убачається, що ОСОБА_1 періодично повертала кредитні кошти, а останній платіж здійснила 07 вересня 2011 року об 00:00:00 годин.

На підтвердження здійснення саме відповідачем цього платежу за кредитним договором, Банк надав виписки по іншим рахункам ОСОБА_1, які відкриті в ПАТ КБ "Приватбанк" /а.с. 163-168/.

Вивчивши надані докази колегія суддів встановила, що зарахування 07 вересня 2011 року коштів на кредитний рахунок №34806-cred не є самостійним списанням позивачем з рахунку відповідача грошових коштів з метою погашення заборгованості за кредитним договором.

Враховуючи викладене, колегія дійшла висновку, що погашенння заборгованості 07 вересня 2011 року є дією відповідача про визнання нею свого боргу, що свідчить про те, що відповідачка свідомо вчиняла дії, направлені на погашення кредитної заборгованості та відповідно є підставою для переривання позовної давності.

Отже, з 08 вересня 2011 року слід рахувати строк позовної давності у спірних правовідносинах, зважаючи на погоджений у договорі строк позовної давності тривалістю п'ять років, останній сплив 08 вересня 2016 року.

Згідно штампу вхідної кореспонденції ПАТ КБ "Приватбанк" звернулось із позовом 05 лютого 2016 року, а отже, в межах строку позовної давності.

Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк", а саме: стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором у сумі 66 948,16 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 11 759,14 грн., та заборгованості по відсотках за користування кредитом 55 189,02 грн.

Судові витрати в розмірі 2893,80 грн., відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" - задовольнити.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 24 березня 2016 року - скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором у сумі 66 948,16 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 11 759,14 грн., та заборгованості по відсотках за користування кредитом 55 189,02 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" судовий збір у сумі 2890,80 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л.Демченко

М.О.Макаров