24.10.2018 227/4086/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Мацишин Л.С.,

за участю

секретаря судового засідання: Овчиннікової Ю.О.,

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року позивач звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання довічно у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня предявлення цього позову.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 06 грудня 1974 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. До початку 2018 року сторони проживали разом та вели сумісне господарство. Сторони є особами пенсійного віку та єдиним доходом їх сімї були пенсійні виплати та грошові виплати за оренду земельної ділянки. Позивач отримує пенсію у розмірі 1685 грн. З урахуванням цього, вона була постійно на утриманні свого чоловіка, оскільки він отримував шахтарську пенсію у сумі 4800 грн. З квітня 2018 року позивач проживає окремо від чоловіка. Зазначила, що вона є особою пенсійного віку, самотньою, хворою та потребує матеріальної допомоги, діти проживають окремо та їх доходів ледве вистачає на утримання власний сімей, а відповідач отримує шахтарську пенсію та має можливість надавати їй відповідну допомогу. Просила задовольнити позов.

16 жовтня 2018 року від представника позивача ОСОБА_3 надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якій зазначається, що ОСОБА_1 отримує пенсію у розмірі 1685 грн. та 631,71 грн. щомісяця від оренди земельної ділянки, а загалом це становить 2316 грн.71 коп. Позивачка не надала суду достовірних даних, а саме, відповідно до рішення Добропільського суду від 15 вересня 1993 року шлюб між ними було розірвано. Шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану, свідоцтво про розірвання шлюбу ОСОБА_2 отримав тільки 09 жовтня 2018 року, з 1993 року по 2001 рік з позивачкою не проживав однією сім'єю. Мешкав разом зі своїм батьком, здійснював за ним догляд. З 2001 року періодично проживав з дружиною, але спільно господарство вони не вели, тому що всі побутові проблеми вирішував самостійно. Після фактичного припинення сімейних відносин ОСОБА_2 сплачував комунальні послуги по квартирі, де не мешкає. ОСОБА_2С, як і позивачка є пенсіонером, та працюючи на шахті, отримав виробничу травму, тривалий час лікувався, наразі часто хворіє. Після того як відповідачка вигнала свого колишнього чоловіка з квартири, яка належала його родині і яку він їй подарував, він пішов тільки з особистими речами, тому є необхідність в придбанні необхідних речей для життя, він придбав в кредит телевізор, який щомісячно потрібно виплачувати, що є додатковою статтею розходів. Представник зазначила, що ОСОБА_2 не в змозі утримувати колишню дружину, і сплачувати їй аліменти, тому що в таких же умовах як і вона, як за своїм матеріальним станом, так і фізичним. Крім того, позивачка стверджує, що її доходи ледве забезпечують їй прожитковий мінімум, але державою установлено прожитковий мінімум для непрацездатних осіб з 01 липня 2018 року по 30 листопада 2018 року у розмірі 1435 грн., з 01 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року прожитковий мінімум становить 1497 грн. Тривалість перебування у шлюбі, настання пенсійного віку не є безумовними підставами для виникнення у сторони, що звернулася до суду, на утримання, бо таке утримання буде наступати за умови наявності потреби в утриманні і можливості іншого подружжя надавати таке утримання. Відповідач ОСОБА_2 є пенсіонером, хворою людиною, травмованою, та такою, що не може надавати утримання колишній дружині ОСОБА_1 Окрім того, є працездатний син ОСОБА_4, який за віком, станом здоров'я може надавати матеріальну допомогу ОСОБА_1, бо інших протилежних даних позивачкою суду не надано.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив, що з 1993 року по 2002 рік сторони разом не проживали. Жили разом з 2002 року по квітень 2018 року. На даний момент він проживає окремо. Власного житла не має. На утриманні нікого немає. Проте, він теж є пенсіонером та отримує пенсію у розмірі 4750 грн. В 1998 році отримав травму на виробництві, тому теж потрібні гроші на підтримку власного здоровя. В його витрати входить квартирна плата та плата за комунальні послуги у розмірі 800 грн., він платить кредит, оскільки пішов від дружини, залишивши їй все майно та вимушений поступово купувати нові речі. Крім того, він допомогав колишній дружині грошима на оплату комунальних послуг. Хоча вона крім пенсії ще отримує плату за земельний пай. Зазначив, що позов визнає частково та буде спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1/10 частини від доходу.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала свого довірителя.

Згідно ч. ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії І-НО №078789, виданого повторно 13 лютого 2007 року Виконкомом Новодонецької селищної ради м. Добропілля Донецької області (а.с.7), ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 06 грудня 1974 року перебували у шлюбі, який 15 вересня 1993 року рішенням Добропільського районного народного суду було розірвано. Актовий запис про розірвання шлюбу внесено 09 жовтня 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-НО № 305392, виданим 09 жовтня 2018 року Олександрівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Позивач проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 одна, що підтверджується довідкою про склад сімї, виданою Новодонецькою селищною радою від 17 вересня 2018 року. (а.с.8)

На підтвердження хвороби, ОСОБА_1 було надано висновки магнітно-резонансної томографії поперекового відділу хребта та тазостегнового суглоба від 02 лютого 2018 року. (а.с.11-12), а також виписку із історії хвороби (а.с.13).

Позивач ОСОБА_1 є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням серії ААБ №552733 (а.с.4), та перебуває на обліку у Управлінні ПФУ Добропільського обєднаного управління ПФУ та отримує пенсію за віком у розмірі 1685,08 грн. (а.с.9)

Крім того, як вбачається з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, позивач щомісяця отримує орендну плату за землю у розмірі 631,71 грн. (а.с.10).

Статтею 75 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ст. 76 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

У правовій позиції у справі № 6-3066цс15 Верховний Суд розяснив, що за положеннями ч. 2 ст. 75 Сімейного кодексу України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Аналіз норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобовязання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 Сімейного кодексу України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення.

Однією з умов стягнення аліментів на утримання дружини є матеріальна змога чоловіка надавати таку допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням. Відповідач отримує пенсію у розмірі 4750 грн., розмір якої визнано сторонами, тобто на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України, даний розмір його доходу доказуванню не підлягає.

Матеріалами справи доведено, що відповідач має щомісячні витрати на сплату кредиту у розмірі 413,24 грн. щомісяця, починаючи з вересня 2018 року на 24 місяці, що підтверджується заявами на приєднання до Договору банківського обслуговування фізичних осіб та товарними чеками.

Судом також встановлено, що відповідачем надавалася матеріальна допомога позивачу на сплату комунальних послуг, про що свідчить розписка ОСОБА_5

Позивач під час судового засідання визнав позов частково та зазначив, що має змогу сплачувати аліменти у розмірі 1/10 частини його доходу.

Відповідно до ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Як встановлює ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Ненадання матеріальної допомоги дружині, яка є непрацездатною, хворіє і потребує в звязку з цим допомоги, за умови можливості надання такої допомоги є порушенням обовязків подружжя, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є непрацездатною особою, яка отримує пенсію у розмірі 4750 грн., інших утриманців або інших аліментних зобов'язань не має, сплачує кредит, та частково визнав заявлені позивачем вимоги, а саме погодився сплачувати аліменти у розмірі 1/10 доходу.

Також, суд, при встановленні розміру аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище позивача, стан здоров'я відповідача, який хронічними захворюваннями не хворіє, що підтверджується випискою з амбулаторної карти від 09 серпня 20181 року, та матеріальне становище платника аліментів.

Тому, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на дружину в розмірі 1/10 частини від заробітку (доходу) відповідача.

Доводів про неможливість надання матеріальної допомоги позивачці, відповідач суду не надав, тому є всі підстави для стягнення з нього аліментів на утримання непрацездатної дружини.

Крім того, згідно статті 79 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до суду 17 вересня 2018 року. Тому аліменти повинні бути стягнуті саме з цієї дати.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/10 частки від усіх видів доходу, починаючи з 17 вересня 2018 року, щомісяця.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Згідно ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_2 в рахунок держави слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 352,40 грн.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 81, 141, 263-265, 268, 273, 279, 352-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1; адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2; адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3) про стягнення аліментів на утримання дружини, задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, аліменти на її утримання у розмірі 1/10 (однієї десятої) частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь держави судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 352,4 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Добропільський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подано апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя Л.С.Мацишин

24.10.2018