Провадження № 2/582/358/18
Справа № 582/1011/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2018 р.

Недригайлівський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Петен Я.Л.,

за участю секретаря Климась С.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Недригайлів за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, м. Конотоп, Сумської області, до Недригайлівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області, смт. Недригайлів, Недригайлівського району Сумської області, про визнання права на земельну частку (пай) та право власності на майновий пай в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в порядку спадкування за заповітом після померлої 24 грудня 1996 року ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) площею 4,94 умовних кадастрових гектар для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Недригайлівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області, що належала їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0063918, зареєстрованого за № 916 від 05.07.1996 року, та право власності на майновий пай, який належав ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії су-х-17 № 0933.

Вказаний позов обґрунтований тим, що після смерті спадкодавця - ОСОБА_3 відкрилась спадщина у виді земельної частки (паю) розміром 4,94 умовних кадастрових гектарів, що розташована території Недригайлівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області, право на яку посвідчено за померлою сертифікатом на право на земельну частку (пай) СМ № 0063918 та у вигляді майнового паю, що підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії су-х-17 №0933. Однак, позивач не може оформити спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 та отримати свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки сертифікат про право на земельну частку (пай) серії СМ № 0063918, виданий ОСОБА_3, у неї відсутній. Захистити своє право в інший спосіб, крім звернення до суду з даним позовом, позивач не має можливості.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судове засідання не прибули, остання подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, та просила суд їх задовольнити. Підготовче судове засідання просила провести без її участі (а.с.40).

Представник Недригайлівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області, відповідача по справі, у судове засідання не прибув, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить розгляд справи здійснювати без його участі (а.с.37).

Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У зв'язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази.

Згідно зі ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідачів), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, пересвідчившись, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилась 06 липня 1954 року у місті Донецьк, що підтверджується копією паспорта серії МА №223590, виданого Конотопським МВ УМВС України в Сумській області 10 грудня 1996 року (а.с.5).

24 грудня 1996 року в селі Хоружівка, Недригайлівського району Сумської області, померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-БП № 327470 (а.с.7).

За життя, 11 квітня 1989 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем Хоружівської сільської ради Недригайлівського району Сумської області за реєстровим № 13, за яким все своє майно, яке буде належати їй на момент смерті, заповіла ОСОБА_1, позивачу по справі (а.с.8).

Відділом у Недригайлівському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області 27.06.2018 за вих. № 154/0/198-18, надано розрахунок вартості земельної частки (паю), відповідно до якого, на підставі розпорядження голови Недригайлівської районної державної адміністрації Сумської області «Про затвердження земельної частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах» ОСОБА_3 видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0063918, земельна частка (пай) розташована на території Хоружівської сільської ради (а.с.12).

За життя ОСОБА_3 також отримала свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії су-х-17 № 0933 (а.с.11).

З довідки, виданої Недригайлівською селищною радою Недригайлівського району Сумської області 15.06.2017 за вих. № 451 вбачається, що ОСОБА_3, яка померла 24 грудня 1996 року, була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2. На момент смерті ОСОБА_3 була зареєстрована одна. Заповіт від імені ОСОБА_4 виконавчим комітетом Хоружівської сільської ради Недригайлівського району Сумської області посвідчувався 11.04.1989 та зареєстрований в реєстрі за № 13 (а.с.10).

Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 10.04.2018 визначено ОСОБА_1, позивачу по справі, додатковий строк терміном два місяці з дня набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася 24 грудня 1996 року після смерті спадкодавця ОСОБА_3 (а.с.9).

Із копії спадкової справи, наданої на запит суду приватним нотаріусом Недригайлівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 17.08.2018 за вих. №1500/01-16, вбачається, що після смерті ОСОБА_3, яка померла 24 грудня 1996 року в селі Хоружівка, Недригайлівського району Сумської області, заведена спадкова справа № 172/2018 за заявою ОСОБА_1, позивача по справі (а.с.25-36).

На даний час позивач ОСОБА_1 бажає оформити спадщину після смерті померлої ОСОБА_3, однак, при оформленні спадщини виявилося, що оригінал сертифікату на земельну частку (пай) серії СМ № 0063918, виданий ОСОБА_3, втрачено, про що опубліковано оголошення в пресі (а.с.13).

Оскільки на даний час зазначений сертифікат втрачено, а одержати його дублікат в компетентних органах неможливо у зв'язку з смертю власника, позивач не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай).

При зверненні до нотаріуса щодо питання оформлення спадщини, позивачу було відмовлено у цьому шляхом винесення письмового розяснення про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.14).

Оскільки зазначені правовідносини виникли під час дії Цивільного Кодексу 1963 року, то згідно з п. 4 Заключних та перехідних положень ЦК України 2003 року, необхідно застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року.

Згідно ч.1, 2 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

У відповідності до ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно з ст. 549 ЦК УРСР 1963 року вважається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 560 ЦК УРСР 1963 року спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

Ст. 561 цього ж кодексу визначає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Дана стаття не встановлює граничного строку, протягом якого спадкоємець, який прийняв спадщину повинен звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва.

Крім того, статтею 1217 ЦК України встановлені види спадкування, згідно якої спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

На підставі ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах спадкування»).

На підставі ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Беручи до уваги, що позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, але у зв'язку з втратою правовстановлюючого документу позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, то позов підлягає задоволенню, оскільки рішення суду буде підставою для оформлення права позивача на цю земельну частку та майновий пай.

Вимога про стягнення судових витрат позивачем не заявлена.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, м. Конотоп Сумської області, до Недригайлівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області, смт. Недригайлів Недригайлівського району Сумської області, про визнання права на земельну частку (пай) та право власності на майновий пай в порядку спадкування за заповітом, - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право на земельну частку (пай) площею 4,94 умовних кадастрових гектар для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Недригайлівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області, що належала ОСОБА_3 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0063918, зареєстрованого за № 916 від 05.07.1996 року, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 24 грудня 1996 року в селі Хоружівка Недригайлівського району Сумської області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на майновий пай, який належав ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії су-х-17 № 0933, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 24 грудня 1996 року в селі Хоружівка Недригайлівського району Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням п.п. 5 п. 15 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України від 15.12.2017, до Апеляційного суду Сумської області через Недригайлівський районний суд Сумської області.

Повне рішення складене 20 вересня 2018 року.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя : Я. Л. Петен