ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

29 жовтня 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/7298/18

Головуючий у першій інстанції - Рахманкулова І.П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/193/18

головуючого: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігів від 14 серпня 2018 року, ухвалене в складі судді Рахманкулової І.П. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів,

дата складання повного тексту: 16 серпня 2018 року, м.Чернігів,

В С Т А Н О В И В:

В лині 2018 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_5 на утримання малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини всіх видів заробітку до 1/8 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також зменшити розмір стягуваних з нього аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання малолітнього сину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1/4 частини всіх видів заробітку до 1/8 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 29 жовтня 2010 року на користь ОСОБА_4 на неповнолітню дитину ОСОБА_8 було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку, а згідно судового наказу Деснянського районного суду м.Чернігова від 14 грудня 2017 року на користь ОСОБА_3 на неповнолітню дитину ОСОБА_7 стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку. Після ухвалення рішення суду у жовтні 2010 року, позивач до 2014 року сплачував аліменти не допускаючи заборгованості. Проте, у 2014 році втратив роботу і з того часу сплачував аліменти не в повному обсязі, у зв'язку з чим утворилася заборгованість. Виникненню заборгованості сприяли також ті обставини, що він мешкає разом з батьками, які є пенсіонерами і отримують невелику пенсію та сестрою з інвалідністю, стан здоров'я якої за останні роки значно погіршився, а він є єдиним годувальником цієї сім'ї. На даний час позивач проходить службу в Збройних силах України за контрактом і з нього утримують 50% заробітку за судовими рішеннями та ще близько 25% на погашення виниклої заборгованості по аліментам, у зв'язку з чим він отримує дохід, який є меншим за прожитковий мінімум та не може задовольнити свої мінімальні потреби, а тому є підстави для зменшення розміру аліментів

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігів від 14 серпня 2018 року позов задоволено частково, зменшено розмір стягуваних аліментів на дитину ОСОБА_8 до 1/6 частини всіх видів заробітку та на дитину ОСОБА_7 до 1/6 частини всіх видів заробітку, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою та, посилаючись на порушення норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення необґрунтоване, судом не враховані фактичні обставини, викладені в позовній заяві, вимоги ч.1 ст.192 СК України та роз'яснення викладені в п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про застосуванян судами окреми норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, де зазначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

У наданий судом строк відповідачі відзиву на апеляційну скаргу не подали.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 29 жовтня 2010 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття, починаючи з 15 вересня 2010 року (а.с.7).

Судовим наказом Деснянського районного суду м.Чернігова від 14 грудня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 грудня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.8-9).

Згідно довідки ЧМР станом на 14 липня 2018 року в АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 (власник), ОСОБА_9 (мати), ОСОБА_3 (дружина), ОСОБА_10 (донька дружини), ОСОБА_11 (сестра), ОСОБА_7 (син) (а.с.10).

Відповідно до пенсійних посвідчень ОСОБА_12 та ОСОБА_9 - пенсіонери, ОСОБА_11 - інвалід з дитинства ІІ групи (а.с.11, 12) .

Також вбачається, що ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів пеерд ОСОБА_5 (а.с.13-16).

ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_5

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що на даний час матеріальний стан позивача змінився, з його доходу утримується близько 70% (на аліменти та для погашення заборгованості по аліментам).

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно ст.198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно роз'яснень, викладених в абз.4 п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (зі змінами та доповненнями), розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Тобто, статтею 192 СК України визначено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, однак ОСОБА_2 не надав ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції доказів на підтвердження підстав, встановлених статтею 192 СК України. Зокрема, позивач не надав суду беззаперечних доказів, що мати та сестра, які згідно довідки ЧМР проживають разом з ним, перебувають на його утриманні, не надав суду довідки про їх доходи. Крім того, вбачається, що відповідач ОСОБА_3 проживає разом з позивачем, в той час як батько з ним не мешкає.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не враховано позовні вимоги ОСОБА_2 не заслуговують на увагу, оскільки вирішуючи спір, суд визначив та дослідив обставини, передбачені статтею 182 СК України, і дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову. Слід зазначити, що позивач не надав достатніх доказів погіршення його матеріального стану. Посилання ОСОБА_2 в позовній заяві на те, що він в 2014 році втратив роботу та був мобілізований, внаслідок чого виникла заборгованість зі сплати аліментів, не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки не підтверджені доказами.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов частково та зменшив розмір аліментів до 1/6 частини на кожну дитину.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м.Чернігів від 14 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Повний текст постанови складено 29 жовтня 2018 року.

Головуючий: Судді: