Справа № 196/1239/18
№ провадження 2/196/481/2018
26 жовтня 2018 року смт.Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої - судді ГУДИМ О.М.
за участю секретаря - Шевченко Т.І.
розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в смт.Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання,
ОСОБА_1 звернулася із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання.
На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона є дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про народження серії І-КИ №520868, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 11.12.2014 року.
Батьки перебували в зареєстрованому шлюбі, який потім було розрівано відділом РАЦС Царичанського районного управління юстиції. Батьки проживають окремо, а вона проживає з бабусею.
Мати ОСОБА_2 її утриманням не займається, добровільної матеріальної допомоги не надає, проживає в незареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком.
Вона з 01.09.2017 року навчається на денному відділенні у вищому навчальному закладі - Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ на конрактній основі, стипендією не забезпечується.
Вона, досягнувши повноліття, джерела доходу немає, а тому вимушена перебувати на повному матеріальному забезпеченні батька, який сплачує за навчання та проживання в гуртожитку, а також забезпечує одягом, продуктами харчування та всіма необхідними для навчання знаряддями.
На даний час їй недостатньо коштів на навчання, проживання та проїзд до місця навчання та додому. Крім цього, потрібно купувати одяг, харчування, канцелярські товари.
ОСОБА_2 добровільно матеріальної допомоги не надає, аліменти нікому не сплачує. Батько їй допомагає в силу своїх можливостей, сплачує аліменти на ще одну свою дочку.
Враховуючи вищевикладені обставини, вважає, що на підставі ст.199 СК України мати має можливість сплачувати аліменти на її користь в розмірі 1/4 частини її доходів, щомісячно, до закінчення нею навчання, але не більше ніж додосягнення нею 23 років, починаючи з 23.08.2018 року.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи в суді, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відстуність чи про відкладення розгляду справи суду не надіслала.
Суд, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав.
Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).
За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно положень ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у сімейному Кодексі України.
В даному випадку у судовому засіданні відповідно до норм ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено наступне.
Відповідно до свідоцтва про народження серії І-КИ №520868, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 11.12.2014 року, відповідач ОСОБА_2 є матір'ю позивача ОСОБА_1 (а.с.5).
Відповідно до довідки від 05.07.2018 року №3170 позивач ОСОБА_1 навчається на 2 курсі Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, юридичного факультету денної форми навчання, на контрактній основі і стипендією не забезпечується (а.с.6).
Відповідно до копій квитанцій ОСОБА_3 сплатив за навчання ОСОБА_1 за І курс 1 семетр 7250 грн., 1 курс 2 семестр 7250 грн. та 2 курс 1 семестр 7250 грн. (а.с.8, 9).
Відповідно до вимог ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ст.182 СК України.
Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Правовідносини щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюютьсяглавою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Вказаний правовий висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 року, у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України).
Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції Українита ч.1-3 ст.12 ЦПК України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Позивач навчається на контрактній основі, стипендію не отримує, самостійно працювати та отримувати заробітну плату на даний час ОСОБА_1 не має можливості.
Батько позивача допомагає дочці матеріально (оплачує навчання та проживання в гуртожитку) в силу своїх можливостей, але не в змозі самостійно утримувати свою повнолітню дочку, так як є пенсіонером та сплачує аліменти на утримання ще однієї дочки.
Відповідач по справі фізично здорова та працездатна особа, може працювати, а отже має змогу надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці, яка навчається і потребує матеріальної допомоги.
Виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи те, що позивач є повнолітньою та продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатною особою, матеріальної допомоги на утримання позивача добровільно не надає, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на її утримання до закінчення строку навчання, що буде відповідати інтересам обох сторін.
Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача.
Таким чином, судовий збір в розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
Відповідно до ст.430 ЦПК України суд вважає за можливе допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 191, 200 СК України ст.ст.133, 141, 206, 258, 259, 263-265, 268, 354, 430, п.п.15 п.15 ч.1 Перехідних положень Розділ ХІІІ ЦПК України, суд, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання, задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_2, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, аліменти на утримання повнолітньої дочки - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), в розмірі 1/4 частини з усіх видів її доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на її користь, до закінчення строку навчання - до 30 червня 2021 року, але не більше ніж до досягнення нею 23 років, починаючи стягнення з 23 серпня 2018 року.
Рішення в цій частині допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.

Головуюча О.М.ГУДИМ