Постанова

Іменем України

25 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 587/2261/15-ц

провадження № 61-12953св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: СинельниковаЄ. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю Агрокомбінат «Маяк»,

особа, яка подала апеляційну скаргу, - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Сумської області, у складі колегії суддів: Кононенко О. Ю., Криворотенка В. І., Собини О. І., від 14 лютого 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

31 серпня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомбінат «Маяк» (далі - ТОВ Агрокомбінат «Маяк») про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 16 липня 2015 року між ним та ТОВ Агрокомбінат «Маяк» був укладений договір купівлі-продажу двоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1. Вказував, що сторони досягли домовленості стосовно усіх істотних умов договору, уклали його у письмовій формі, ним була проведена оплата за договором, проте при зверненні до нотаріуса для посвідчення договору, нотаріус відмовив у проведенні нотаріальної дії в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок. Відповідач відмовляється привести документи на будинок у відповідність з чинним законодавством

Із урахуванням зазначеного, позивач, уточнивши позовні вимоги, просив суд визнати укладений між сторонами спору договір купівлі-продажу дійсним та визнати за ним право власності на спірний житловий будинок з надвірними будівлями.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області, у складі судді Моісеєнко О. М., від 25 грудня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано дійсним договір купівлі-продажу двоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1, укладений між ТОВ Агрокомбінат «Маяк» та ОСОБА_4 16 липня 2015 року. Визнано за ОСОБА_4 право власності на житловий двоквартирний будинок АДРЕСА_1 загальною площею 76,8 кв. м, житловою площею 24,6 кв. м (у тому числі, коридор площею 16,6 кв. м, кухня площею 14,3 кв. м, житлова кімната площею 13,9 кв. м, сіни площею 7,6 кв. м, кухня площею 14,3 кв. м, житлова кімната площею 10,7 кв. м), з надвірними будівлями: сараями «Б», «З», «В», вбиральнями «Ж», «Г», погрібами «Е», «К», парканом № 1.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що між сторонами спору було укладено договір купівлі-продажу спірного будинку з надвірними будівлями, однак у нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу було відмовлено через відсутність у ТОВ Агрокомбінат «Маяк» правовстановлюючих документів на житловий будинок. ТОВ Агрокомбінат «Маяк» було запропоновано ОСОБА_4 самостійно привести у відповідність чинному законодавству документи на спірний будинок. Таким чином, відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, а тому договір купівлі-продажу спірного будинку підлягає визнанню дійсним з підстав, передбачених частиною другою статті 220 ЦК України, й відповідно підлягає визнанню за позивачем право власності на зазначений об'єкт нерухомого майна.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 14 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено. Рішення Сумського районного суду Сумської області від 25 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що оскарженим рішення суду першої інстанції порушуються права ОСОБА_5, яка не брала участі у справі. Укладений між сторонами спору договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений у зв'язку з відмовою нотаріуса його посвідчити, а не у зв'язку з ухиленням відповідача від такого посвідчення, а тому підстави для визнання договору дійсним відповідно до положень частини другої статті 220 ЦК України - відсутні.

У березні 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Апеляційного суду Сумської області від 14 лютого 2017 року і залишити в силі рішення Сумського районного суду Сумської області від 25 грудня 2015 року, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом зроблено безпідставний висновок відносно того, що рішенням Сумського районного суду Сумської області від 25 грудня 2015 року, яким позов ОСОБА_4 задоволено, порушуються права ОСОБА_5, оскільки жодних прав на спірний будинок вона не мала та не має. Вирішуючи даний спір, апеляційний суд вийшов за межі доводів апеляційної скарги. Нотаріальне посвідчення договору не відбулось через ухилення відповідача (продавця) від його нотаріального посвідчення, яке полягало у фактичному ненаданні нотаріусу всіх необхідних документів для посвідчення договору. Судом апеляційної інстанції не було взято до уваги зазначенні обставини, чим порушено норми матеріального права та скасовано правильне по суті рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній справі.

Статтею 383 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України), що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що рішенням єдиного учасника ТОВ Агрокомбінат «Маяк» ОСОБА_6 від 16 липня 2015 року передано юристу товариства ОСОБА_4 для постійного проживання з правом викупу по залишкові балансовій вартості двоквартирний житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 у зв'язку з тим, що вказаний будинок потребує значних матеріальних затрат, необхідних для поліпшення та ремонту (а. с. 23).

16 липня 2015 року між ТОВ Агрокомбінат «Маяк» та ОСОБА_4 у простій письмовій формі було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого сторони домовились про продаж зазначеного двоквартирного житлового будинку за 8 388 грн. (а. с. 18-20).

Відповідно до технічного паспорту на будинок, виготовленого 01 вересня 2010 року, домоволодіння складається з житлового будинку, сараїв «Б», «З», «В», вбиралень «Ж», «Г», погрібів «Е», «К», огорожі № 1 (а. с. 8-16).

Вказаний будинок складався з двох квартир № 1 та № 2. Квартира № 1 площею 44, 2 кв. м та квартира № 2 площею 32, 6 кв. м (а. с. 14-15).

Згідно довідки ДП «БТІ Сумського району» від 19 серпня 2015 року № 457?1?08/15 інвентаризаційна справа на будинок в архіві відсутня (а. с. 26).

Згідно з довідкою Верхньосироватської сільської ради Сумського району № 2?27/879 від 25 серпня 2015 року вказаний житловий будинок за записом погосподарської книги виконавчого комітету сільської ради має номер об'єкта погосподарського обліку № 1899-3, але його власник сільраді не відомий, право власності не значиться ні за яким суб'єктом, на балансі сільради житловий будинок не знаходиться (а. с. 59).

Постановою приватного нотаріуса ОСОБА_7 від 28 серпня 2015 року відмовлено ОСОБА_4 у нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу двоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 з продавцем ТОВ Агрокомбінат «Маяк» через відсутність у ТОВ Агрокомбінат «Маяк» правовстановлюючих документів на житловий будинок (а. с. 60).

На звернення позивача відповідач своїм листом від 22 вересня 2015 року повідомив, що не має можливості привести документи на вищевказаний двоквартирний житловий будинок у відповідність до вимог чинного законодавства та запропонував зробити це самостійно, за власний рахунок (а. с. 66).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що вищевказаний двоквартирний будинок має дві адреси: АДРЕСА_1

Обліковою карткою об'єкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки (номер об'єкта господарського обліку 19001) встанолено, що головою домогосподарства з реєстрацією місця проживання за адресою: АДРЕСА_1, є ОСОБА_8, членом домогосподарства з реєстрацією місця проживання є онука ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Згідно облікової картки об'єкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки (номер об'єкта господарського обліку 18993) головою домогосподарства за адресою АДРЕСА_1 є позивач ОСОБА_4 (а. с. 103-110).

Реєстрація та проживання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 також підтверджується довідкою Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області від 10 травня 2016 року № 02-34/688 (а. с. 114).

Відповідно до листа філії «Сумського МРВЕ ПАТ «Сумиобленерго» від 13 травня 2016 року № 57-09/4808, за адресою: АДРЕСА_1, відкрито особовий рахунок на ОСОБА_8, з якою укладено договір про користування електричною енергією № НОМЕР_1 від 04 грудня 2011 року (а. с. 112).

У відповідності до статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно із частиною другою статті 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до статей 2, 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні, апеляційний суд із урахуванням вказаних норм матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 з підстав, заявлених останнім, оскільки позивач не довів наявності у відповідача права власності на будинок, а також ухилення ТОВ Агрокомбінат «Маяк» від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна.

У своєму листі від 22 вересня 2015 року, на який посилався районний суд, як доказ ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору, ТОВ Агрокомбінат «Маяк» зазначило, що виконати вимоги ОСОБА_4 не має можливості та запропонувало самостійно, за власний рахунок привести у відповідність документи на спірний будинок до вимог чинного законодавства.

Вказаний лист свідчить лише про відсутність у продавця - ТОВ Агрокомбінат «Маяк» правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно, однак не свідчить про ухилення від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. За відсутності правовстановлюючих документів ТОВ Агрокомбінат «Маяк» не могло продати ОСОБА_4 нерухоме майно, отже нотаріальне посвідчення договору не могло відбутись.

Під час розгляду справи апеляційним судом було встановлено неправильне застосування районним судом норм матеріального права, що є обов'язковою підставою для скасування судового рішення, а тому із урахуванням положень частини третьої статті 303 ЦПК України, 2004 року, апеляційний суд обґрунтовано вийшов за межі доводів апеляційної скарги.

Відповідно до статті 292 ЦПК України, 2004 року, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що вищевказаний двоквартирний будинок має дві адреси: АДРЕСА_1, та по суті складається із двох квартир, у одній із яких зареєстроване місце проживання ОСОБА_5

Прийнявши до провадження апеляційну скаргу ОСОБА_5 та розглянувши спір по суті із урахуванням доводів апеляційної скарги, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про те, що заявлені позивачем позовні вимоги стосуються прав та обов'язків ОСОБА_5, оскільки остання зареєстрована у будинку, відносно якого позивач просив визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати право власності. Вказане підтверджується обліковою карткою об'єкта погосподарського обліку (а. с. 103-110) та довідкою Верхньосироватської сільської ради від 10 травня 2016 року про реєстрацією ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1

Колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду. Судом правильно застосовано норми матеріального та процесуального права на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (стаття 212 ЦПК України, у редакції чинній на момент розгляду справи). Апеляційний суд, із урахуванням заявлених позовних вимог та обставин справи, обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, заявлених ОСОБА_4, та порушення прав ОСОБА_5 оскарженим нею рішенням районного суду.

Доводи касаційної скарги та зміст оскарженого судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене рішення апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Сумської областівід 14 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников
О. В. Білоконь
С. Ф. Хопта