АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1340/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 39 ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів:

ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4,

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 25 травня 2018 року (повний текст рішення складено від 04 червня 2018 року) у складі судді Побережної Н.П. за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: реєстраційна служба Шполянського РУЮ, про скасування державної реєстрації прав власника на земельну ділянку, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, - :

в с т а н о в и в :

В грудні 2016 року позивачка звернулась з вказаним позовом до суду, посилаючись на порушення її прав на спадкове майно.

В обґрунтування позову ОСОБА_5 зазначила, що протягом кількох років доглядала ОСОБА_7, який 27.10.1998 року заповів їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,69 умовних кадастрових гектарів та передав позивачці оригінал земельного сертифіката на землю.

20.11.1998 року ОСОБА_7 помер.

Згідно з чинним на час смерті спадкодавця законодавством позивачка прийняла спадщину шляхом вступу в управління спадковим майном.

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 26.12.2012 року був задоволений позов ОСОБА_6 (онука ОСОБА_7) до Ярославської сільської ради про визнання права власності на вищевказану земельну ділянку. За скаргою позивачки рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 18.05.2016 року це рішення районного суду скасовано та в позові ОСОБА_6 повністю відмовлено. Рішення апеляційного суду вступило в законну силу, однак згідно з відповіддю Держгеокадастру у Шполянському районі від 22.11.2016 року вищевказана земельна ділянка з уточненим розміром 3,1139 га і невірно вказаною серією земельного сертифіката успадкована після смерті ОСОБА_6В згідно з рішенням суду та зареєстрована за ОСОБА_6 у зв'язку з чим земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :05:001:0086.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_5 просила суд скасувати запис про реєстрацію за відповідачем права власності на земельну ділянку для ведення товарного виробництва площею 3,1139 га, розташовану в адміністративних межах Ярославської сільської ради Шполянського району Черкаської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :05:001:0086, встановити факт вступу позивача в управління спадковим майном після смерті ОСОБА_7 та визнати за позивачем право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в адміністративних межах Ярославської сільської ради Шполянського району Черкаської області, площею 3,69 га, згідно з земельним сертифікатом серії ЧР №0138713 на ім'я ОСОБА_7.

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 25 травня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що позивачка не надала доказів щодо фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Суд вказав, що вірним способом захисту прав позивачки є звернення з вимогою про продовження строку на прийняття спадщини в порядку ст. 540 ЦК України УРСР 1963 року, оскільки позивачка не проживала зі спадкодавцем на день його смерті.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, ОСОБА_5 оскаржила його в апеляційному порядку.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд в мотивувальній частині зазначив, що доказом вступу в управління спадковим майном може бути, зокрема, наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, державний акт на право приватної власності на землю та інші документи, видані відповідними органами на імя спадкодавця. Проте, водночас, суд не звернув уваги на доводи позивачки про те, що спадкодавець передав їй оригінал правовстановлюючого документа, який був оглянутий суддею під час розгляду справи в залі засідання. Разом з тим, рішенням апеляційного суду Черкаської області від 18 травня 2016року, яке набрало законної сили, встановлено, що ОСОБА_5, маючи на руках правовстановлюючий документ на земельну ділянку на імя спадкодавця, вважається такою, що прийняла спадщину шляхом вступу в управління спадковим майном. Також цим рішенням встановлено, що ОСОБА_6 не є спадкоємцем після смерті спадкодавця.

Апелянт просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

ОСОБА_6 подав відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві зазначено, що позивачка пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини. Посилання апелянта на зміст рішення апеляційного суду Черкаської області від 18 травня 2016 року є безпідставним, оскільки судом не було вставлено обставини щодо прийняття спадщини шляхом вступу в управління спадковим майном. Суд в цій частині надав правову оцінку твердженням ОСОБА_5, що у відповідності до ч. 7 ст. 82 ЦПК України не є обовязковою для врахування судом.

ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що 20 листопада 1998 року помер ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-СР № 088123 від 23.11.1998 року, виданим Ярославською сільською радою Шполянського району Черкаської області, актовий запис про смерть № 9 від 23.11.1998 року (а.с.й10).

27 жовтня 1998 року ОСОБА_7 склав заповіт, який зареєстрований в книзі запису нотаріальних дій під № 13, завірений секретарем Ярославської сільської ради ОСОБА_8, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і все те, що буде йому належати на день смерті і за що він за законом матиме право заповів ОСОБА_5 (а.с. 8).

Відповідно до сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серії ЧР №0138713 від 1996 року виданий на підставі рішення Шполянської районної державної адміністрації від 26 листопада 1996 року № 610, ОСОБА_7 належить право на земельну частку (пай) у землі яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім.. Калініна, розміром 3.69 га (а.с. 10 об).

Відповідно до довідки № 376-д від 11.06.2002 року, виданої Шполянським районним відділом земельних ресурсів, ОСОБА_7 дійсно внесений в списки членів КСП ім. Калініна с. Ярославка (пенсіонерів з категорії цих осіб), які мають право власності на земельну частку (пай) (а.с. 11).

Також судом встановлено, що сторони у справі в передбачений законодавством строк на час відкриття спадщини до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не зверталися.

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 26 грудня 2012 року задоволено позов ОСОБА_6 до Ярославської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Продовжено строк позовної давності та визнано за ОСОБА_6 право власності на спадкове майно земельну частку (пай) площею 3.69 умовних кадастрових гектарів, вартістю 92 942 грн., розташовану в межах Ярославської сільської ради, Шполянського району Черкаської області, яка належала ОСОБА_7, який помер 20.11.1998 року (а.с. 9).

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_6 рахується на праві власності земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :05:001:0086 площею 3,1139 га. Дата державної реєстрації права 22.09.2013 року.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 18 травня 2016 року рішення Шполянського районного суду від 26 грудня 2012 року скасовано і в задоволенні позову ОСОБА_6 до Ярославської сільської ради Шполянського району про визнання права власності на спадкове майно відмовлено (а.с.89-91).

Рішення вступило в законну силу і сторонами не оскаржувалось.

Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Шполянського районного нотаріального округу ОСОБА_9 № 335/02-14 від 10 березня 2017 року, заява ОСОБА_5 про прийняття спадщини ОСОБА_7, який помер 20.11.1998 року, зареєстрована та подана після спливу строку встановленого для прийняття спадщини, а саме 6-ти місяців з дня смерті спадкодавця і не надано нотаріусу підтверджень щодо постійного поживання зі спадкодавцем до його смерті, а також не надано рішення суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Також нотаріусом розяснено, що для заведення спадкової справи до майна померлого, їй необхідно надати нотаріусу або відомості про постійне проживання на час смерті із спадкодавцем, або рішення суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с. 9).

Звертаючись із позовом, ОСОБА_5 вказала, що є спадкоємцем за заповітом та фактично прийняла спадщину шляхом вступу в управління спадковим майном, оскільки має сертифікат на право на земельну частку.

Частина 1 ст. 58 Конституції визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Норми ч.ч. 1.3 ст. 5 ЦК України передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності, якщо цивільні відносини виникли раніше й регулювались лактамом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до вимог ч.ч. 4, 5 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК 2004 року, відносини спадкування регулюються нормами ЦК 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк прийняття спадщини якої закінчився до 01.01.2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі коли спадщина відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Спадкові відносини виникають із моменту відкриття спадщини.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_7 помер 20 листопада 1998 року, тому до даних правовідносин належить застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року.

За правилами ст. 524, 525, 526, 527 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до п. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Під фактичним вступом у володіння спадковим майном розуміються будь-які дії спадкоємця з управління, розпорядження і використання майна, підтримання його в належному стані, сплати податків, страхових внесків, інших платежів, здійснення за рахунок спадкового майна витрат, погашення боргів спадкодавця та ін.

Дослідивши всі докази по справі, пояснення ОСОБА_10 від 12.12.2017 року, колегія суддів не погоджується з висновком районного суду і вважає, що, оскільки на час смерті спадкодавця ОСОБА_7О ОСОБА_5 мала на руках оригінал Сертифікату на земельний пай, яки вказаний у заповіті, вона вважається такою, що прийняла спадщину.

До такого висновку прийшов і Апеляційний суд Черкаської області у вказаному вище рішенні від 18 травня 2016 року. Тому доводи відповідача ОСОБА_6 в відзиві на апеляційну скаргу підлягають відхиленню.

З метою вирішення спору по суті, враховуючи приведені вище доводи, наявність відмови нотаріуса у видачі свідоцтва на право власності в порядку спадкування, положення статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_5 в частині визнання факту прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_7, визнання за нею в порядку спадкування права власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_6 на цю земельну ділянку підлягають задоволенню.

При цьому суд апеляційної інстанції за основу бере площу земельної ділянки у 3,1139 га., яка зареєстрована в державному реєстрі і має відповідний кадастровий номер :05:001:0086, а не позовні вимоги позивачки яка вказувала площу у 3,69 умовних кадастрових гектарах, як вказано у Сертифікаті. У звязку з цим позов підлягає задоволенню частково.

Також колегія суддів зазначає, що матеріали цивільної справи, доводи та заперечення сторін в суді першої інстанції, доводи апеляційної скарги та наданого відповідачем відзиву на скаргу дають підстави вважати, що предметом даного спору є одна і та ж земельна ділянка в адміністративних межах Ярославської сільської ради, Шполянського району, Черкаської області, що входила до складу спадщини.

Таким чином, у звязку з неправильним застосуванням норм матеріального права, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Приймаючи до уваги часткове задоволення позову ОСОБА_5, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачений останньою, підлягає відшкодуванню відповідачем пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 4032 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 04 червня 2018 року скасувати. Ухвалити у справі нове рішення.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: реєстраційна служба Шполянського районного управління юстиції, про скасування державної реєстрації прав власника на земельну ділянку, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити частково.

Визнати факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_7 шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном.

Визнати за ОСОБА_5 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Ярославської сільської ради, Шполянського району, Черкаської області, кадастровий номер :05:001:0086 площею 3,1139 га. скасувавши державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на цю земельну ділянку.

В іншій частині позову - в задоволенні відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 судовий збір у сумі 4 032 грн. 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.

Судді