Справа № 443/1605/16-ц Провадження № 2/443/126/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" січня 2018 р. Жидачівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої судді Ціпивко І.І.

з участю секретаря судового засідання Башти Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жидачів в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачки ОСОБА_5 звернувся до суду з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за позивачкою право власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1. Свої вимоги мотивує тим, що її батькові ОСОБА_2, як голові колгоспного двору належить спірний житловий будинок та господарські будівлі. У відповідності до законодавства, яке діяло до 15 квітня 1991 року, зокрема ст. 123 Цивільного кодексу редакції 1961 року, майно колгоспного двору відносилося до спільної сумісної власності всіх членів колгоспного двору, які там проживали, а тому розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Такими що втратили право на частку у майні колгоспного двору вважаються працездатні члени двору, які менше трьох років підряд до 15 квітня 1991 року не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства. Її батько, ОСОБА_2 проживав по АДРЕСА_1 лише до 1993 року, а потім залишив матір і пішов проживати до іншої жінки в с. Заболотівці Жидачівського району Львівської області. Її брат ОСОБА_2, ОСОБА_6 не проживає у будинку з 1994 року, оскільки на період навчання виписався з будинку та був зареєстрований у гуртожитку в АДРЕСА_2. У 1997 році він одружився і пішов проживати до своєї дружини у с. Туради Жидачівського району , тобто участі у витратах на утримання двору як і батько, не бере понад 20 років. Натомість, вона бере найбільшу участь в утриманні будинку, проводить його поточні ремонти, сплачує комунальні послуги, проживає у ньому. Позивачка зверталася до реєстраційної служби Жидачівського районного управління юстиції із питанням переоформлення права власності на майно колгоспного двору та до нотаріуса з метою укласти договір дарування між нею та іншими учасниками колгоспного двору, однак їй було відмовлено у зв"язку з тим, що житловий будинок є власністю колгоспного двору, частки яких не визначені. Тому позивачка звернулася до суду та просить визнати за нею право власності на цілий житловий будинок.

Представник позивачки ОСОБА_5 подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника. Позовні вимоги підтримав повністю. Просить позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали до суду заяви про слухання справи у їх відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи та докази в їх сукупності, суд приходить до переконання що позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до положень ст. ст.13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до Постанови Ради Міністрів УРСР від 1 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР" у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними по господарських книг сільських, селищних Рад із додатком списків громадян, яким ці будинки належали.

Судом встановлено, що 06 жовтня 1986 року на ім"я ОСОБА_2, як голові колгоспного двору, на підставі рішення виконкому Жидачівської районної ради видано Свідоцтво про право власності на жилий будинок АДРЕСА_1 Дане право власності не перереєстровувалось, оскільки до 2004 року виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Згідно витягу з погосподарських книг с. Туради № 1270 від 29.08.2016 року, станом на 30.06.1990 року будинковолодіння № 750 по АДРЕСА_1 Жидачівського району Львівської області відносилося до суспільної групи колгоспний двір, за яким числились: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, дружина, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, дочка, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, син.

Судом встановлено той факт, що позивачка ОСОБА_1 постійно проживала та була членом колгоспного двору АДРЕСА_1 Із двору не вибувала. Разом з нею у двору постійно проживає та була зареєстрована її мати - ОСОБА_3, яка від належної їй частки у майні колгоспного двору відмовляється в користь дочки ОСОБА_1 та не заперечує проти визнання за позивачкою права власності на цілий житловий будинок.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 346 ЦК України, право власності на нерухоме майно припиняється у разі відмови власника від права власності. У відповідності до ст. 17 Закону України «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Таким чином, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, оскільки позивачка має право на оформлення права власності на цілий житловий будинок, що належав колишньому колгоспному двору, враховуючи відмови інших членів двору в її користь, а тому позов слід задоволити та визнати за ОСОБА_1 право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по АДРЕСА_1 Керуючись ст.ст. 4-5,10, 12, 76-80, 89, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4,жителькою с. Туради Жидачівського району Львівської області, ідентифікаційний код НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Жидачівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його підписання.

СУДДЯ І.І. Ціпивко