ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/429/18 Справа № 214/4743/17 Суддя у 1-й інстанції - Чернова Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання: Кузьміна Н.В.

сторони:

позивачі за первісним позовом: ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідач за первісним позовом: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 10 травня 2018 року, яке постановлено суддею Черновою Н.В. у м. Кривому Розі та повний текст рішення складено 18 травня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, який неодноразово уточнювали та в останній його редакції просили суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь 10000 моральної шкоди, майнову шкоду в сумі 1756,54 грн., 3361,60 грн. за відрив від звичайних занять, 329,16 грн. витрат за висновок незалежної оцінки та також інші судові витрати за зняття копій, роздруківку документів по справі відповідно наданим до суду квитанціям в розмірі 83,25 грн.

В обґрунтування свого позову позивачі зазначили, що відповідач ОСОБА_3 є їхнім сусідом, проживає поруч в особистому будинку, що розташований за їх садибою. 14 серпня 2009 року вранці, на воротах свого гаражу, позивачка ОСОБА_2 виявила надпис, що ображає їх. Напис на гаражі проіснував більше 2 х місяців. 17 серпня 2009 року позивач ОСОБА_2 запитала у відповідача навіщо він написав на гаражі та пошкодив її майно. На що останній відповів образою в адресу ОСОБА_2 В середині жовтня 2009 року фасад гаражу було відремонтовано. Однак в грудні 2009 року ОСОБА_3 облив фасад гаражу ядом, який пошкодив фарбу на воротах та штукатурку на стінах. З тих пір гараж не ремонтується, оскільки знову пошкодять. Ремонт воріт та стін гаражу від напису коштує 1660 гривень, усунення наслідків напису на воротах і стінах гаражу - 1026 грн. та усунення пошкоджень від яду - 634 грн. Крім того, ОСОБА_3 восени 2016 року казав ОСОБА_1, що саме він зробив напис на гаражі та обливав ворота отрутою, але строки позовної давності стекли. Крім того, коли ОСОБА_2 вперше побачила надпис на гаражі то відчула тахікардію, шок та трепет, зателефонувала в поліцію, сину. В наслідок всього у неї піднявся тиск, втратила сон та апетит, в неї винекли страх та тревога.

09 січня 2018 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_1, в якій просив суд стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно на свою користь 6400 гривень. В обґрунтування свого позову зазначив, що у 2008 році відповідачі самовільно, без отримання необхідних документів, встановили на проїзній частині дороги по вул. Пічугіна напроти його земельної ділянки два обмежувача руху автомобілів у вигляді земельних валів, що спричинило позивачу значні незручності під час руху на автомобілі. 17.08.2017 року відповідачі подали позов до суду де він вказаний відповідачем, в якій згадували факт встановлення валів та одночасно поширювали недостовірну інформацію відносно нього, а саме: що напис на гаражі здійсненно ним зі злого умислу, що начебто він казав що не боїться їх звернення до суду, що він вимагав підписи від ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що він торгує багато років самогоном, що члени його сім'ї не воювали та здалися в полон та ін.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 10 травня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовлено. Також відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3

Додатковим рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 18 травня 2018 року ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставлять питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні їх позову та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення вказаних позовних вимог, посилаючись на те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не врахував, що 14 серпня 2009 року відповідач по справі ОСОБА_3 зробив надпис на гаражі позивача ОСОБА_2, що ображає її. А в грудні 2009 року ОСОБА_3 облив фасад гаражу ядом, який пошкодив фарбу на воротах та штукатурку на стінах. З тих пір гараж не ремонтується, оскільки знову пошкодять. Ремонт воріт та стін гаражу становить 1660 гривень, а саме: усунення наслідків напису на воротах і стінах гаражу - 1026 грн. та усунення пошкоджень від яду - 634 грн..

Крім того, позивачі за первісним позовом посилаються на те, що відповідач ОСОБА_3 взагалі не переймається життям вулиці, на якій мешкає, йому чомусь заважають «лежачі поліцейські», які забезпечують порядок на вулиці, в той час як від автомобіля ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_2 приходилось втікати до садиби, він постійно лається нецензурними словами, ображає позивачів та погрожує вбити.

Позивачі по справі наполягають на тому, що їх позовні вимови цілком доведені, просять про їх задоволення та стягнення з відповідача ОСОБА_3 на свою користь, майнову шкоду в сумі 1756,54 грн., 3361,60 грн. за відрив від звичайних занять, 329,16 грн. витрат за висновок незалежної оцінки та також інші судові витрати за зняття копій, роздруківку документів по справі відповідно наданим до суду квитанціям в розмірі 83,25 грн., 10000 грн. моральної шкоди, 509,68 грн. за відрив вад звичайних занять та 50 грн. за роздруківку апеляційної скарги та додатків до неї.

В апеляційний скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог, посилаючись на те, що суд при ухваленні рішення не врахував, що у 2008 році відповідачі самовільно без отримання необхідних документів, встановили на проїзній частині дороги по вул. Пічугіна напроти його земельної ділянки два обмежувача руху автомобілів у вигляді земельних валів, що спричинило позивачу значні незручності під час руху на автомобілі. 16.08.2017 року відповідачі склали позовну заяву проти нього, в якій згадували факт встановлення валів та одночасно поширювали недостовірну інформацію відносно нього. ОСОБА_3 вважає, що діями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 йому спричинено моральну шкоду, яку він просить стягнути з позивачів за первісним позовом.

Відзиви на апеляційні скарги не подавались.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача за первісним позовом ОСОБА_1, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити його позовні вимоги та позовні вимоги ОСОБА_2, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 залишити без змін, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції залишити без змін в частині відмови в задоволенні первісного позову та скасувати в частині відмови в задоволенні його зустрічних вимог, ухвалити в цій частині нове рішення, яким його зустрічний позов задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, позивачі за первісним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1, проживають за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.13).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на наданих позивачами фотокартках зображений гараж, на воротах якого наявний напис, що ображає позивачів та ворота з плямами. При цьому позивачі за первісним позовом наполягають на тому, що вказаний напис та плями зроблено відповідачем - ОСОБА_3, у зв'язку із чим їм спричинено матеріальну та моральну шкоду.

Висновком ПП «Екоспецтранс» з належної оцінки № 97, встановлено, що ремонт воріт та стін гаражу від напису коштує 1660 гривень, усунення наслідків напису на воротах і стінах гаражу - 1026 грн. та вартість відновлювального ремонту воріт гаражу - 634 грн., разом ( а.с.50-52).

Також судом встановлено, що відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 посилається на те, що у 2008 році ОСОБА_1 та ОСОБА_2 самовільно, без отримання необхідних на те документів, встановили на проїзній частині дороги по вул. Пічугіна напроти його земельної ділянки два обмежувача руху автомобілів у вигляді земельних валів, що спричинило позивачу значні незручності під час руху на автомобілі та пред'явивши до нього позов, розповсюдили стосовно нього недостовірну інформацію.

Відмовляючи в задоволенні первісних та зустрічних позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як закріплено в ч. 2 ст. 76 ЦПК України, предметом доказуванняє обставини,що підтверджуютьзаявлені вимогичи запереченняабо маютьінше значеннядля розглядусправи іпідлягають встановленнюпри ухваленнісудового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивачами за первісним позовом, відповідно до вимог ст.ст.12,81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами того, що саме відповідач ОСОБА_3 зробив напис на гаражі позивачів. облив фасад гаражу ядом, пошкодив фарбу на воротах та штукатурку на стінах.

Доводи апеляційної скарги позивачів за первісним позовом про те, що в грудні 2009 року ОСОБА_3 облив фасад гаражу ядом, який пошкодив фарбу на воротах та штукатурку на стінах, наведені також в позовній заяві, про те, що відповідач ОСОБА_3 взагалі не переймається життям вулиці, на якій мешкає, йому чомусь заважають «лежачі поліцейські», які забезпечують порядок на вулиці, в той час як від автомобіля ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_2 приходилось втікати до садиби, він постійно лається нецензурними словами, ображає позивачів та погрожує вбити, фактично свідчать про наявність неприязних стосунків між сторонами, не відносяться до предмету спору та не доводять вини відповідача ОСОБА_3 в спричиненні шкоди.

При цьому, доводи позивачів за первісним позовом про те, що в грудні 2009 року ОСОБА_3 облив фасад гаражу ядом, який пошкодив фарбу на воротах та штукатурку на стінах та саме він має відповідати за завдану шкоду не ґрунтуються на нормах Закону, адже правовою підставою для відшкодування завданої шкоди в деліктних правовідносинах є встановлення вини відповідача, чого в даному випадку позивачем доведено не було.

Посилання позивачів в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_3 восени 2016 року зізнався в тому, що це він зробив напис на гаражі, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказані посилання позивачів не є належними та допустимими доказами, в розумінні ст.ст.12,81 ЦПК України, оскільки ОСОБА_3 не визнав вказаного факту, інших доказів визнання ОСОБА_3 того, що він зробив напис на гаражі, позивачами не надано.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовного того, що, як позивачами за первісним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1, так і позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 не доведено порушення їх прав та спричинення їм моральної шкоди.

Так, відповідно до роз'яснень п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

В п. 5 цієї ж постанови Пленуму Верховний Суд України роз'яснює, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, як позивачами за первісним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1, так і позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3, відповідно до вимог ст.ст.12,81 ЦПК України, не надано як суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції, доказів на підтвердження обставин спричинення їм моральної шкоди.

Фактично опис завданих позивачам за первісним позовом, на їх думку, моральних страждань полягає в тому, що відповідач ОСОБА_3 систематично чинить їм зло, в їх розумінні - це дії без позитиву, зроблений напис на їх гаражі зроблено великими буквами з принизливим зверненням.

В той час, як позивачі не надали доказів які б підтвердили факт вчинення напису на гаражі відповідачем ОСОБА_3, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що обов'язок доказування, покладений Законом на позивачів ними не додержаний та позовні вимоги у даній частині належним чином не наведені.

Також є недоведеними зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3, а саме: не доведено порушення його прав та спричинення йому моральної шкоди. Матеріали цивільної справи не містять належних та допустимих доказів того, що у 2008 році відповідачі встановивши на проїзній частині дороги по вул. Пічугіна два обмежувача руху автомобілів у вигляді земельних валів, спричинили позивачу значні незручності під час руху на автомобілі.

При цьому колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, як на підставу задоволення його зустрічних позовних вимог, про те, що в позовній заяві позивачі поширювали недостовірну інформацію відносно нього, а саме: що напис на гаражі здійсненні саме ним, оскільки під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Натомість, в даному випадку звернення позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з позовом до суду, не являється поширенням недостовірної інформації відносно відповідача ОСОБА_3, оскільки є зверненнями до компетентних органів, які зобов'язані розглянути звернення.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наведені доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів, які б спростували встановлені обставини справи, а тому апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, відповідно.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2, залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 10 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 жовтня 2018 року.

Головуючий:

Судді: