ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 661/4272/14-ц

провадження № 61-4491св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., СтрільчукаВ. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: Новокаховський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області, Державна казначейська служба України,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 10 березня 2016 року, ухвалене у складі судді Чирського Г. М., та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 16 травня 2016 року, постановлену колегією у складі суддів: Вейтас І. В., Склярської І. В., Цуканової І. В.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулась із позовом до Новокаховського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області (далі - Новокаховський ВП ГУ НП в Херсонській області), Державної казначейської служби України про відшкодування майнової шкоди.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що органами досудового розслідування слідчого відділу Новокаховського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (на час розгляду справи Новокаховський ВП ГУ НП в Херсонській області) фактично не проводиться розслідування кримінального провадження за фактом незаконного відчуження автомобіля «Фіат Гранд Пунто», належного її сину ОСОБА_5

Вказувала, що внаслідок незаконного відчуження вказаного автомобіля їй завдано майнову шкоду на суму вартості цього автомобіля у розмірі 12 026 євро, що еквівалентно 89 116 грн. У даному кримінальному провадженні її визнано потерпілою.

Зазначала, що кримінальне провадження за фактом заволодіння цим майном шляхом обману порушено у 2010 році, але до теперішнього часу особи, причетні до вчинення злочину, органом досудового слідства не встановлені. Вважає, що майнова шкода завдана бездіяльністю Новокаховського ВП ГУ НП в Херсонській області, підлягає відшкодуванню з державного бюджету України.

За таких обставин просила стягнути з державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України майнову шкоду у сумі 89 116 грн.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 10 березня 2016 року відмовлено у задоволенні позову.

Суд мотивував своє рішення тим, що вини та прямого причинного зв'язку між діями (бездіяльністю) відповідача при розслідуванні кримінальної справи і завданої потерпілій злочином майнової шкоди внаслідок заволодіння невідомими особами автомобілем «Фіат Гранд Пунто», немає. Тому заявлені позовні вимоги до відповідачів задоволенню не підлягають.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 16 травня 2016 року відхилено касаційну скаргу ОСОБА_4, рішення Новокаховського міського суду Херсонської області залишено без змін з посиланням на його законність та обґрунтованість.

Апеляційний суд виходив з того, що позивачем не доведено, якими конкретно незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної виконавчої влади або органу місцевого самоврядування при здійснені ними своїх повноважень чи їх посадовими або службовими особами їй завдано шкоди.

У червні 2016 року ОСОБА_4 подала касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зазначила, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно встановили фактичні обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, не застосували до спірних правовідносин положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», у зв'язку з чим дійшли помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

Вказувала, що апеляційний суд не допустив її до участі в судовому засіданні, чим порушив її процесуальні права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 червня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв у межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Судами встановлено, що постановою прокурора міста Нова Каховка Херсонської області від 26 квітня 2010 року порушено кримінальну справу № 680125-10 за фактом заволодіння автомобілем ОСОБА_6 шляхом обману за ознаками злочину, передбаченого частиною другою статті 190 Кримінального кодексу України.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, у якому ОСОБА_4 28 липня 2014 року визнана потерпілою, не завершено. Особа, винна у шахрайських діях відносно ОСОБА_6, не встановлена, строки давності притягнення особи, яка вчинила злочин, до відповідальності не закінчились.

ОСОБА_4 неодноразово оскаржувала хід розслідування за вказаним кримінальним провадженням щодо неефективності слідчих дій, які обмежують її права як особи, що також потерпіла від злочину.

Суди встановили, що ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 12 вересня 2014 року скаргу ОСОБА_4 про визнання дій та бездіяльності слідчого протиправними задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність старшого слідчого слідчого відділу Новокаховського міського відділу УМВС України в Херсонській області ЛелюкаД. С. у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов'язаний вчинити у визначений Кримінальним процесуальним кодексом України(далі - КПК України) строк, та зобов'язано його провести слідчі дії відповідно до постанови слідчого від 12 лютого 2014 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000201 від 29 січня 2013 року, в межах строків досудового розслідування, передбачених статтею 219 КПК України. У задоволенні іншої частини скарги відмовлено.

З мотивувальної частини вказаної ухвали суди встановили, що в частині визнання протиправними рішень, дій та бездіяльності слідчого протягом п'яти років розслідування кримінального провадження у задоволенні скарги відмовлено, оскільки ці вимоги ОСОБА_4 є неконкретизованими та необґрунтованими.

Статтею 1173 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що шкода, завдана фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної виконавчої влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійснені ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Зазначений правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року № 440цс16.

У справі, яка переглядається, встановлено, що підставою для відшкодування шкоди позивач вказує бездіяльність слідчого органу під час здійснення досудового розслідування, тому спеціальні підстави для застосування статті 1176 ЦК України відсутні.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відсутність хоча б одного з елементів виключає цивільно-правову відповідальність.

Частиною першою статті 11 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Кодексу, чинній на час ухвалення судових рішень передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України в тій же редакції, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку про відсутність вини та прямого причинного зв'язку між діями (бездіяльністю) Новокаховського ВП ГУ НП в Херсонській області при розслідуванні кримінальної справи і завданою потерпілій злочином майнової шкоди в результаті заволодіння автомобілем «Фіат Гранд Пунто» невідомими особами.

Касаційний суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, які встановивши, що позивачем не доведено факту завдання бездіяльністю відповідача майнової шкоди, а судове рішення щодо визнання незаконною бездіяльності органу досудового розслідування безумовно не встановлює доведеність усіх обов'язкових складових цивільно-правової відповідальності, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволені позову.

Доводи касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій помилково не застосували до спірних правовідносин Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відхиляються касаційним судом оскільки відповідно до вимог статті 1 цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства.

Встановивши, що дія вказаного Закону не поширюється на вимоги позивача, визнану потерпілою у кримінальному провадженні, і врахувавши обставини, якими обґрунтовано позов, суди дійшли правильного висновку про те, що правовідносини, що склались між сторонами, не регулюються положеннями даного Закону.

Посилання заявника на порушення апеляційним судом її процесуального права на судовий захист у зв'язку із розглядом справи за її відсутності відхиляються касаційним судом. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 повідомлена про розгляд справи 25 квітня 2016 року (т. 3 а.с. 47). Крім того, заявник брала участь у розгляді її апеляційної скарги в режимі відеоконференції, проведення якої доручено Новокаховському міському суду Херсонської області, однак з матеріалів справи встановлено, що 16 травня 2016 року до цього суду позивач не з'явилась, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Доводи касаційної скарги щодо невстановлення судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи зводяться до незгоди з висновками судів, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування судових рішень судів попередніх інстанцій, оскільки суди, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалили судові рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень без змін.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню, судом не встановлено.

Оскільки суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 10 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 16 травня 2016 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов

В. А. Стрільчук