Справа № 500/4177/18
Провадження № 2/500/2566/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 вересня 2018 року
Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Адамов А.С.,
за участю секретаря - Нікітіної Ю.П.,
за участю: позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, представника третьої особи - Шебалдіної Є.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному порядку в залі суду м.Ізмаїл цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області про позбавлення батьківських прав,
25.06.2018р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_4 у відношенні її дітей, а саме: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що ОСОБА_4 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7. Від шлюбу у них народилось троє дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 ІНФОРМАЦІЯ_13 ОСОБА_9, чоловік відповідача та батько дітей, помер. Відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, але за вказаною адресою не проживає. Вона не проживає з дітьми з грудня 2017 року, залишила їх на утримання позивача, яка є бабусею дітям. До цього часу також регулярно на тривалі проміжки часу залишала дітей та уходила з дому. Відповідач ніде не працює, не спілкується ні з ким із родичів, не телефонує, матеріально не забезпечує, не цікавиться життям та здоров'ям своїх дітей, зловживає алкогольними напоями. Станом на 20.07.2018р. мати щодо дітей не виявляє батьківської турботи та опіки, не приймає участі в вихованні, оздоровленні, утриманні дітей, не сплачує аліменти на утримання дітей. Весь час діти перебувають на повному забезпеченні позивача, бабусі дітей, яка взяла на себе всю відповідальність за життя та здоров'я онуків. Старший син відповідача, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7, вже повнолітній, працює на ПАТ «ІЦЦК» та саме він допомагає позивачу утримувати молодших братів належним чином. Таким чином, відповідач ОСОБА_4 проживає окремо (адреса невідома), не працює, зловживає спиртними напоями, не піклується про дітей, не цікавиться їхніми успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування, тобто фактично самоусунулась від виховання дітей.
Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, не заперечували щодо заочного розгляду справи.
Представник третьої особи у судовому засіданні підтримав поданий позов, не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 у відношенні її дітей, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, про причину неявки суд не повідомила, тому суд відповідно до п. 1 ч.1 ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивача.
У судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, які є сусідами, та які довго знають сім'ю ОСОБА_1, ОСОБА_4, пояснили, що дійсно ОСОБА_1 проживає з онуками ОСОБА_5, ОСОБА_11 та ОСОБА_11. Мати дітей ОСОБА_4 не спілкується з дітьми, не приходить до них, не допомагає їм, матеріально не забезпечує, не цікавиться життям та здоров'ям своїх дітей. Діти перебувають на повному забезпеченні бабусі. З грудня 2018р. відповідачка уїхала з дому та по теперішній час не поверталася та не виходила на зв'язок, місце її знаходження невідоме. Й раніше відповідачка регулярно на тривалі проміжки часу (тижні, місяці) залишала дітей та уходила з дому. Позбавлення відповідачки батьківських прав буде сприяти більш повній реалізації їх опікуном прав дітей.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника третьої особи, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської Ради народних депутатів Одеської області 24.10.1996р., відповідач ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4) уклала шлюб з ОСОБА_7, актовий запис № 461.
Від шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_7 мають трьох дітей: неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4, виданого 19.11.2005р. відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області; малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5, виданого 25.04.2014р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області; повнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6, виданого у липня 1997р. відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Ізмаїльської міської Ради Одеської області.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від ІНФОРМАЦІЯ_13, виданого виконавчим комітетом Пониковицької сільської ради Бродівського району Львівської області, батько дітей ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_14
Згідно характеристики, наданої ДНЗ «Ізмаїльський центр професійно-технічної освіти» ОСОБА_5 навчається в Ізмаїльському центрі професійно-технічної освіти з 01.09.2017р. за професією «Монтажник санітарно-технічних систем і устаткування; Електрозварник ручного зварювання», та характеризується добре. Мати не займається вихованням сина, не цікавиться його навчанням. За словами майстра в/н, мати ОСОБА_12, ОСОБА_4, з грудня 2017р. самовільно пішла з дому, залишивши неповнолітніх дітей на виховання бабусі ОСОБА_1. ОСОБА_12 вчасно, без запізнень відвідує навчальний заклад, забезпечений шкільними приладдями, охайно одягнений, забезпечений кишеньковими коштами, бабуся достатньо приділяє уваги онуку.
Старший син, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7, працює на ПАТ «ІЦЦК» в цеху гофротари з 08.08.2017 року. Згідно з характеристикою від 25.05.2018 року №61, ОСОБА_8 зарекомендував себе як відповідальний, ініціативний, старанний, сумлінний працівник. Йому притаманні акуратність, вимогливість до себе. Поганих звичок не має. В колективі його поважають, комунікабельний, з колегами відносини добрі, завжди готовий прийти на допомогу. Саме він допомагає бабусі утримувати молодших братів належним чином.
Малолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, перебуває на утриманні бабусі майже з народження. На теперішній час з бабусею він перебуває цілодобово. Вона забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування.
Згідно із актом обстеження житлових умов від 14.06.2018, умови проживання відповідають санітарним нормам.
Згідно актів оцінки потреб дитини та її сім'ї (початкова оцінка) за №42 від 21.02.2018р. та за №203 від 09.08.2018р., за адресою: м. Ізмаїл, вул. Весіння, №22, проживають: ОСОБА_1 (бабуся), ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, (онук), ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, (онук), ОСОБА_8, 1997 року народження, (онук). На момент відвідування, матері дітей ОСОБА_4 в будинку не було. Зі слів ОСОБА_1 ОСОБА_4 за вказаною адресою не проживає з 31.12.2017р., її місце перебування невідоме. За результатами оцінки потреб з'ясовано, що життєво важливі потреби дітей задовольняються. Батьківський потенціал низький, оскільки мати на тривалий час покидає дітей, не допомагає їм, не виховує їх, не утримує їх.
Висновком Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за №01/21-932 від 26.07.2018 встановлено, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_10, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, у відношенні до неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, та малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, є доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей.
Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.
Відповідно до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
У відповідності до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для застосування до винної особи такого виду відповідальності, як позбавлення батьківських прав.
У відповідності до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні.
Відповідно до п.2, п.3 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п.2), жорстоко поводяться з дитиною (п.3).
Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п.15, 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Пунктами 4,5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВП № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Судом встановлено, що поданий Органом опіки та піклування висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав є достатньо обґрунтованим.
Відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно міста перебування дітей, з боку позивача не створювались перешкоди у спілкуванні дітей з матір'ю та прийманні участі матері у вихованні, що свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дітей батьківські обов'язки, покладені на відповідача законом.
Нехтування батьківськими обов'язками з боку матері, на думку позивача, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дітей як з моральної, так і з правової точки зору.
Позивачем було надано суду переконливі докази того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків і вирішення даного спору можливе тільки у разі позбавлення його батьківських прав.
Враховуючи, що відповідач по своїй волі не виконує обов'язки по вихованню та утриманню дітей, не цікавиться їхнім здоров'ям, фізичним, духовним та моральним розвитком, матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, суд вважає за необхідне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 у відношенні її дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.
Відповідно до пункту 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до пункту 49 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.
Відповідно до пункту 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України" втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є "необхідним у демократичному суспільстві" для забезпечення цих цілей.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВП № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Враховуючи, що відповідач по своїй волі не виконує обов'язки по вихованню та утриманню дітей, не цікавиться їхнім здоров'ям, фізичним, духовним та моральним розвитком, матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, суд вважає за необхідне позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області про позбавлення батьківських прав задовольнити у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд,
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 20.09.2018р.
Суддя: А.С. Адамов