Єдиний унікальний номер 2-1323/12
Номер провадження 6/725/125/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2018 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Томко І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ПАТ «Креді ОСОБА_1» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку предявлення його до виконання

ВСТАНОВИВ

У жовтні 2018 року заявник звернувся до суду з вище вказаною заявою, в обґрунтування якої посилався на те, що з метою примусового виконання рішення суду, Першотравневим районним судом м.Чернівці 06.06.2013 року було видано виконавчий лист №2-1323/2012 про стягнення з ОСОБА_2 на користь банку заборгованості. Вказаний виконавчий лист у встановленому законом порядку був предявлений до виконання до Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ та відкрито виконавче провадження. У звязку з відсутністю відомостей про хід виконавчого провадження, стягував звернувся до виконавчої служби з відповідним запитом на який 14.09.2018 року отримано відповідь, що вказаний виконавчий документ 31.12.2014 року був повернутий стягувачу.

Разом з тим, стягувачем оригінал виконавчого листа не було отримано, що позбавляє його на даний час повторно предявити його до виконання та реалізувати своє право на виконання судового рішення. Таким чином, зазначений виконавчий документ було втрачено, а строк предявлення його до виконання пропущено з незалежних від стягувача причин.

На підставі вище викладеного просив, видати дублікат виконавчого листа № 2-1323/2012 в частині стягнення боргу з ОСОБА_2 та поновити строк предявлення його до виконання.

Сторони в судове засідання не зявились, хоча повідомлялись судом про час та місце розгляду справи, від представника заявника до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, решта учасників процесу про причини своєї неявки суд не повідомили.

Згідно ч. 3 ст. 433, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, неявка учасників справи не є перешкодою для поновлення пропущеного строку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 5 ст. 124, п. 9 ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. До основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню по всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Судом встановлено, що з метою примусового виконання рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 13.03.2013 року та рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 24.04.2013 року у справі за позовом ПАТ «Креді ОСОБА_1» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, куликович А.Ф., третя особа ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, судом було видано виконавчі листи по кількості боржників.

Так, виконавчий лист №2-1323/2012 виданий 06.06.2013 року щодо боржника ОСОБА_2 був предявлений стягувачем до виконання про що свідчить копія постанови про відкриття виконавчого провадження.

Разом з тим, на запит банку Першим ВДВС на адресу стягувача направлено лист, яким повідомлено, що вказаний виконавчий лист було повернуто стягувачу, при цьому матеріали заяви свідчать про те, що стягувачем оригінал вказаного виконавчого документу отримано не було.

Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом встановлених строків.

В судовому засіданні встановлено, що стягувачем не отримано повернутого виконавчою службою виконавчого листа, а тому суд приходить до висновку, що вказаний виконавчий документ було втрачено.

У відповідності до вимог п. 17. 4 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання.

Конституцією України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими для виконання. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Окрім того, виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, а виконання судових рішень є складовою доступу до справедливого правосуддя як за нормами національного законодавства так і відповідно до норм міжнародного права.

За наслідками розгляду справи встановлено, що рішення суду не виконане та заборгованість боржника перед банком не погашена, при цьому стягував позбавлений можливості реалізувати своє право на виконання судового рішення у звязку з втратою виконавчого листа з підстав, що не залежали від його волі та як наслідок пропуску строку предявлення його до виконання.

Частинами 1-2 ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Таким чином, на державі лежить прямий обов'язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід'ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права.

Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року №3рп/2010 у справі №1-7/2010 констатував, що відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для видачі дублікату виконавчого листа, з урахуванням того, що стягував одночасно звернувся з заявою про поновлення строку предявлення його до виконання, що не суперечить вимогам чинної на момент розгляду справи редакції ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

З системного аналізу вказаної норми законодавства вбачається, що при вирішенні питання про поновлення строку для пред'явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, суд повинен з'ясувати причини пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення такого строку.

З урахуванням того, що рішення суду залишилось без виконання, з підстав які не залежали від заявника, а виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та гарантією судового захисту порушених прав, суд приходить до висновку про наявність в даному випадку підстав для поновлення строку предявлення виконавчого листа до виконання.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.124, 129 Конституції України, , ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 258, 259, 260, 261,268, 273, 352, 353, 354, 355, 433, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа по цивільній справі №2-1323/2012 за позовом ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_1» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_5 про стягнення заборгованості в частині виконання судового рішення щодо боржника ОСОБА_2.

Поновити ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_1» строк предявлення до виконання виконавчого листа, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці у справі № 2-1323/2012 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_1».

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів безпосередньо до Апеляційного суду Чернівецької області в порядку визначеному главою першою розділу пятого ЦПК України або у той самий строк через Першотравневий районний суд м.Чернівці в порядку п. 15.5 розділу тринадцятого ЦПК України.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна