Справа № 202/606/18
Провадження № 2/202/971/2018
28 вересня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючої судді Зосименко С.Г.
при секретарі Герасименко В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
Позивач ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю ОСОБА_3 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу, відповідно до якої просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 292 783 (двісті дев'яносто дві тисячі сімсот вісімдесят три) гривні 36 копійок, яка складається з наступного: заборгованість по платежу - 157 000 (сто п'ятдесят сім тисяч) гривень, 3 % річних за весь період - 14 052 (чотирнадцять тисяч п'ятдесят дві) гривні 58 копійок, сума інфляційних витрат за весь період - 121 730 (сто двадцять одна тисяча сімсот тридцять) гривень 78 копійок та стягнути з відповідача судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 2 787 (дві тисячі сімсот вісімдесят сім) гривень 31 копійка.
Вимоги позовної заяви обґрунтовані наступним. 10 грудня 2014 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю відповідача ОСОБА_2, внаслідок якої позивачу ОСОБА_1 було завдано шкоду. За даним фактом 29 січня 2015 року відповідач власноручно склав розписку, відповідно до якої зобов'язався сплатити позивачу борг у розмірі 157 000 (сто п'ятдесят сім тисяч) гривень у строк до 05 липня 2015 року. До теперішнього часу грошові кошти відповідачем не сплачені. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
Представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 в судове засідання не явилась, натомість надала суду заяву, відповідно до якої просила розглядати справу у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомлено.
Керуючись ст. 280 ЦПК України та беручи до уваги згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
У зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 10 грудня 2014 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_2 та ОСОБА_1, тобто сторін у справі. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу ОСОБА_1 було завдано шкоду та на підставі якої відповідачем складено письмову розписку про зобов'язання в добровільному порядку сплатити на користь позивача суму шкоди у розмірі 157 000,00 грн. До теперішнього часу зобов'язання за розпискою від 29 січня 2015 року не виконано, грошові кошти відповідачем не сплачені.
Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивачем ОСОБА_1 в позовній заяві зроблено розрахунок індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 121 730,78 грн. та 3 % річних від суми боргу у розмірі 14 052,58 грн.
На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України та вважає за доцільне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 понесені ним при зверненні до суду судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 787, 31 грн.
На підставі ст.ст. 204, 509, 526, 610, 611, 614, 625 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 13, 81, 82, 141, 265, 280-282, 430 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 заборгованість у розмірі 292 783,36 грн.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 2 787,31 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя С.Г. Зосименко