Справа №203/2826/16-ц
Провадження №2/0203/53/2018
25.10.2018 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Католікяна М.О.,
при секретарі Дзьомі Ю.О.,
-позивача ОСОБА_1;
-представниці позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Менделєва Лілія Анатоліївна, про усунення від права на спадкування за законом,
13 червня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Менделєва Л.А., про усунення від права на спадкування за законом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідачка доводиться дружиною його батькові (ОСОБА_5), який помер у ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті батька відповідачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, який був складений батьком без усвідомлення його наслідків. Дійсність вказаного заповіту є предметом іншої справи, що розглядається судом. Перед смертю відповідачка не забезпечувала належне та своєчасне лікування чоловіка, споювала його алкогольним напоями. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про усунення відповідачки від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 (а.с.а.с. 2, 15, 18 - 21).
Позивач, його представники у судових засіданнях позов підтримали, пояснивши, що у ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_5 При зверненні до нотаріуса позивач дізнався про наявність заповіту батька, складеного на ім'я відповідачки - дружини ОСОБА_5 На думку позивача, його батько склав заповіт, не усвідомлюючи значення своїх дій, що стало причиною звернення до суду з позовом про визнання цього заповіту недійсним. Батько позивача за життя зловживав алкоголем за сприяння відповідачки, яка перед його смертю ухилилася від надання належної та своєчасної медичної допомоги чоловікові.
Відповідачка до суду не з'явилася, була повідомлена належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК).
Третя особа до суду також не з'явилася, звернувшись із заявою про розгляд справи за її відсутності.
27 вересня 2016 року суд постановив ухвалу про розгляд справи у заочному порядку.
Суд, заслухавши пояснення позивача, його представників, показання свідків, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що позивач доводиться ОСОБА_5 сином від першого шлюбу, а відповідачка - дружиною (а.с.а.с. 58, 67).
27 квітня 2010 року ОСОБА_5 склав заповіт, яким заповів усе належне йому майно відповідачці (а.с. 57).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер (а.с. 54).
13 лютого 2014 року відповідачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька у порядку спадкування за заповітом (а.с. 55).
27 лютого 2014 року позивач також звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька у порядку спадкування за законом (а.с. 63).
08 травня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним. 16.01.2017 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська було ухвалене рішення про визнання заповіту, складеного на користь відповідачки недійсним (цивільна справа №203/3077/14-ц) (а.с.а.с. 111 - 113).
23 липня 2017 року рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.01.2017 року було скасовано, у позові - відмовлено. Рішення суду апеляційної інстанції було залишено без змін постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06.06.2018 року (а.с.а.с. 126, 127, 167 - 169).
Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно з частиною 1 статті 1222 ЦК спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
У відповідності зі статтею 1223 ЦК право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
За правилами, встановленими частиною 1 статті 1269, частиною 1 статті 1270 ЦК, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Ураховуючи зміст приведених норм, суд доходить висновку про те, що після смерті ОСОБА_5 право на спадкування виникло лише у його дружини - відповідачки у справі, яка прийняла спадщину у спосіб, визначений законом.
З огляду на викладене суд не знаходить підстав для застосування до спірних правовідносин правил частини 5 статті 1224 ЦК (які є підставою позову), оскільки відповідачка є спадкоємицею за заповітом, і такий заповіт визнано судом дійсним.
Керуючись статтями 5, 7, 10 - 13, 19, 23, 76 - 81, 89, 209 - 211, 213, 223, 228, 229, 258, 259, 263 - 265, 280 - 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд
ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1; АДРЕСА_1) у позові до ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_2; АДРЕСА_2), третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Менделєва Лілія Анатоліївна, про усунення від права на спадкування за законом відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем, третьою особою в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини заочного рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне заочне рішення складено 29 жовтня 2018 року.
Суддя М.О. Католікян