Справа № 357/5665/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

18 жовтня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бондаренко О. В. ,

при секретарі Бондаренко Н. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом 24.05.2018 року мотивуючи тим, що 15.07.2016 року уклав договір позики, у формі розписки, з ОСОБА_2, відповідно до якого відповідач отримав кошти в розмірі 100 000,00 грн. зі строком повернення до 31.12.2017 року. Відповідач не виконав умови договору і не повертає кошти, тому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму коштів за договором позики у розмірі 116 422,90 грн., суму процентів за користування позикою 6160,28 грн.., суму інфляційних втрат 4368,37 грн., суму 3% річних від загальної суми боргу в розмірі 1134,25 грн. та судові витрати у справі в розмірі 1164,24 грн.

16.10.2018 року позивач подав до суду заяву з зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просив: стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за позикою 100000,00 грн., суму процентів за користування позикою 6160,28 грн., суму інфляційних втрат -4300,00 грн., суму 3% річних від загальної суми боргу в розмірі 1134,25 грн. та судові витрати у справі в розмірі 1164,24 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, проти винесення заочного рішення суду не заперечував та просив вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не подав.

Суд, в порядку ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, ухвалив вирішити справу на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення у справі.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України).

За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас , договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обовязків ( ст.11 ЦК України).

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник забовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики)... Договір позики є укладеним з моменту передання грошей...

Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі... На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підставі ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику... у такій самій кількості..., що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 17.07.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, було укладено договір позики, що підтверджується розпискою ( а.с. 5), відповідно до якого позивач передав, а відповідач отримав, кошти в розмірі 100 000,00 грн. зі строком повернення до 31.12.2017 року.

Відповідач ОСОБА_2 у визначений строк та на письмову вимогу від 28.02.2018 року, яку отримав 18.04.2018 року ( а.с.6-9 ), кошти позивачу не повернув, тому ОСОБА_1 24.05.2018 року звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.3 ст. 545 ЦК України, наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку.

Відповідно до ст.610 ЦК України: невиконання зобов'язання є порушенням зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст..612 ЦК України).

В даному випадку позивачем надано до суду оригінал розписки про отримання відповідачем коштів в розмірі 100 000,00 грн., отже суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 зобовязання за договором не виконав, тому позов в частині стягнення суми коштів за договором позики від 17.07.2016 року в розмірі 100 000,00 грн. підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

З договору позики вбачається, що відповідач зобовязався у випадку не повернення коштів у визначений строк сплати позивачу проценти за користування коштами, однак даним договором не було визначено їх розмір.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання від відповідача процентів від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України, що становить в період з 01.01.2018 року по 18.05.2018 року суму коштів в розмірі 6160,28 грн., з розрахунку: з 01.01.2018 25.01.2018 розмір - облікова ставка 14,5 % - кількість днів 25 сума 993, 15 грн., з 26.01.2018 01.03.2018 облікова ставка 16,0 % - кількість днів 35 сума 1534,25 грн., з 02.03.2018 12.04.2018 облікова ставка 17,0% - кількість днів 42 сума 1956,17 грн., з 13.04.2018 18.05.2018 облікова ставка 17,0%, кількість днів 36 сума 1676,71 грн. ( за формулою: сума позики * ( облікова ставка : 100% : 365 днів: кількість прострочених днів).

Згідно із ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Ч.1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Позивач заявив вимоги щодо стягнення з відповідача на його користь відповідно до ст. 625 ЦК України суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобовязання з 01.01.2018 року по 18.05.2018 року, кошти за договором позики в добровільному порядку не повернув, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних від простроченої суми за вказаний період в розмірі 1134,25 грн. з розрахунку: 3000,00 грн. (3% від суми позики) х 138 ( дні прострочення) / 365 днів.

Щодо суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону № 1282-XII ( в ред.. від 03.07.1991 року), індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Законом № 911-VIII від 24.12.2015 року в частину першу статті 4 Закону було внесено зміни та вказано, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. ( набув чинності з 01.01.2016 року)

Згідно індексу споживчих цін за період з 01.01.2018 року по 18.05.2018 року, розміщеного на сайті Міністерства фінансів України, індексація не перевищувала поріг в розмірі 103 відсотка, а саме становила: січень 101,5 %, лютий 100,9 %, березень 101,1 %,, квітень 100,8 %, травень 100,00 %.

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми інфляційних втрат в розмірі 4300,00 грн. не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивачем доведено факт укладення договору позики, факт отримання відповідачем коштів та порушення ним зобовязання, а відповідач, в свою чергу, в судове засідання не зявився та заперечення проти позову з доказами в їх підтвердження до суду не надав.

Даючи оцінку встановленим обставинам та наданим доказам, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Згідно ст.141 ЦПК України на відповідача покладено обовязок відшкодувати позивачу понесені судові витрати пропорційно до задоволених вимог, тому суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 1119,37 грн. (107294,53 грн. - сума задоволених вимог * 1164,23 грн. - сплачений судовий збір / 111594,53 грн. - ціна позову).

Керуючись ст.ст. 11, 526, 545, 610, 625, 626, 627, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 12, 76 81, 141, 223, 258, 259, 264 265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, суму коштів в розмірі 107294,53 грн. ( сто сім тисяч двісті девяносто чотири гривні пятдесят три копійки), з яких: 100000,00 грн. основна сума позики, 6160,28 грн. проценти за користування позикою, 1134,25 грн. 3% річних за прострочення виконання зобовязання.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, судові витрати у справі в розмірі 1119,37 грн. ( одна тисяча сто девятнадцять гривень тридцять сім копійок).

В решті вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

СуддяОСОБА_3