Провадження № 2-н/760/512/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/про відмову в видачі судового наказу/

11 вересня 2018 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Шереметьєва Л. А., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово - комунальні послуги, суддя

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з заявою і просить видати судовий наказ, яким стягнути з боржника заборгованість за житлово - комунальні послуги у розмірі 5 524, 45 гр., інфляційні втрати - 50, 24 гр., 3 % річних - 64, 92 гр.

У видачі судового наказу має бути відмовлено, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Статтею 161 ЦПК України передбачено, що заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

Відповідно до ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 8 ст. 28 ЦПК України позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів.

З матеріалів заяви та додатків до неї встановлено, що договору, укладеного між товариством та боржником, заявником долучено не було.

В своїй заяві, заявник зазначає, що Договору між товариством та боржником укладено не було, однак відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» укладення договору визначено як обов'язок, а не право сторін.

Цивільний процесуальним законодавством, в п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України визначено, що до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

В п 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Посилання заявника на ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», яка зобов»язує споживача укласти договір, не є підставою для видачі судового наказу, а має враховуватися лише при вирішенні спору, а не в безспірному порядку, яким є видача судового наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 163, 164, 165, 166 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Перший український експретний центр» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово - комунальних послуг.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.А.Шереметьєва