Провадження №: 2/752/2917/18
23.05.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання Веременко Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1до приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» про стягнення суми страхового відшкодування, -
19.12.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому просив стягнути з ПрАТ «СТ «Іллічівське» на свою користь страхове відшкодування у розмірі 23 732, 46 грн., судовий збір у розмірі 640, 00 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 12.04.2016 року о 17.00 год. сталася дорожньо-транспортна пригода в м. Харкові по вул. Шевченко, 56 за участю транспортних засобів марки «BMWX1» д.н.з. НОМЕР_7 під керуванням ОСОБА_2 та марки «SkodaOctavia» д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «BMWX1» д.н.з. НОМЕР_7 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного з відповідачем, у відповідності до полісу серії АІ № 8129319 від 10.04.2015 року. Франшиза становить нуль грн.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження, а позивачу, як власнику транспортного засобу, завдано збитки, розмір яких згідно звіту № 211/06/16 від 26.06.2016 року, становить 15 164, 14 грн.
13.04.2016 року відповідач був повідомлений про настання дорожньо-транспортної пригоди, та 14.06.2016 року відповідачу було подано заяву про виплату суми страхового відшкодування. Однак, сума страхового відшкодування на час звернення до суду з позовом відповідачем позивачу не виплачена.
У зв'язку із вказаними обставинами позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 15 164, 14 грн., пені у розмірі 4994, 14 грн., трьох відсотків річних у розмірі 557, 00 грн, та інфляційних втрат у розмірі 3017, 18 грн.
У позовній заяві позивач вказав, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних доказів.
Провадження у справі відкрито 14.02.2018 року після усунення позивачем недоліків позовної заяви на виконання ухвали судді від 12.01.2018 року, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, з будь-якими заявами чи клопотаннями до суду не звертався, відзив на позов не подав.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, та ухвалити заочне рішення відповідно до правил ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що у задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що12.04.2016 року о 17.00 год. сталася дорожньо-транспортна пригода в м. Харкові по вул. Шевченко, 56 за участюводія автомобіля ВМW X1д.н.з. НОМЕР_2ОСОБА_2, водія автомобіля SkodaOctaviaд.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1, а також невстановлених водіїв автомобілівChevroletAveoд.н.з. НОМЕР_3 і NissanQashqaiд.н.з. НОМЕР_4
ПостановоюКиївського районного суду м. Харкова від 25.05.2016 року, позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 8).
За даними постанови Київського районного суду м. Харкова від 25.05.2016 року, суддею встановлено, що:
Як видно зі змісту зазначеної вище постанови, правопорушник ОСОБА_1 у судове засідання з'явився, вину визнав повністю, а правопорушник ОСОБА_2 в судовому засідання свою провину визнав частково, пояснював, що він винен перед водієм автомобіля НОМЕР_3, який стояв попереду нього, а зіткнення з іншими автомобілями він не здійснював. Зіткнення з іншими автомобілями НОМЕР_4.
За правилами ч. 6 ст. 82 ЦПК наявність винних дій позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась12.04.2016 року є доведеною, та не підлягає доказуванню.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
Судом встановлено, що 13.04.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» із повідомленням про настання страхового випадку, 14.06.2016 року - із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 12-14).
За даними звіту № 211/06/16 від 26.06.2016 року, розмір матеріального збитку, заподіяного позивачу ОСОБА_1, як власнику транспортного засобу марки «SkodaOctavia д.н.з. НОМЕР_5 становить 15 164, 14 грн. (а.с. 16-24).
Станом на день звернення до суду сума страхового відшкодування відповідачем виплачена не була.
Позивач просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі15 164, 14 грн., пеню в розмірі 4994, 14 грн., три відсотки річних в розмірі 557, 00 грн. інфляційні втрати в розмірі 3017, 18 грн.
Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість:керує ходом судового процесу;сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.
За правилами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє.
Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.
Вимогами ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 ЦПК України.
Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог (ст. 264 ЦПК України).
Зважаючи на те, що позивач, звертаючись до суду, просив суд стягнути з відповідача суму шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 12.04.2016 року в повному розмірі, а не у відповідній частці, що передбачено правилами ст. 1188 ЦК України залежно від обставин, що мають юридичне значення, враховуючи наявність вини і самого позивача ОСОБА_1 у вчинені цієї ж дорожньо-транспортної пригоди, а також те, що суд, при ухваленні рішення не може виходити за межі позовних вимог, за результатами розгляду цієї справи, а тому суд відмовляє у задоволенні позову ОСОБА_1, з зазначених у позовній заяві підстав.
З огляду на висновки суду про відмову у задоволенні заявлених позивачем позовних вимог, судові витрати по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню за правилами 141 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 82, 258, 259, 263-265, 266, 280, 281 ЦПК України, суд -
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цивільно-процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено23.05.2018 року.

Суддя К.Г. Плахотнюк