РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2018 року Першотравневий районний суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Апалькової О.М.

при секретарі Хоружий Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Мангуш цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком № АДРЕСА_1.

В обгрунтування позову ОСОБА_1 послалась на наступні підстави.

Так, вона є власником житлового будинку № АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право особистої власності на будівлю № 201 від 05.05.1975 року, яке видане на підставі рішення виконкому Ялтинської селищної ради депутатів трудящих 16.02.1969 року та зареєстроване в Жданівському міському бюро технічної інвентаризації 05.05.1975 року, реєстраційний номер 1534.

Згідно довідки про склад сім'ї, виданої виконавчим комітетом Ялтинської селищної ради № 1739 від 08.08.2018 року, в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані: чоловік - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований 03.02.1982 року), син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрований 14.10.2003 року), онучка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрована 28.10.2013 року), невістка - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрована 28.10.2013 року).

Однак ОСОБА_2 не проживає в даному житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, про що депутатами Ялтинської селищної ради складені акти обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства від 22.08.2016 року, 31.07.2018 року.

Відповідач не проживає у данному будинку, оскільки виїхала за кордон до Російської Федерації, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, її особистих речей у будинку немає і взагалі вона будинком не цікавиться.

Тому позивач ОСОБА_1 просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком № АДРЕСА_1, оскільки відповідач створює перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження її майном.

Позивач та її представник ОСОБА_3, який діє за довіреністю, в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Від ОСОБА_3 до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримав та просив позовні вимоги задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином - шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України» за посиланням http://court.gov.ua/sud0539/ (а.с. 36). Із заявами щодо відкладення розгляду справи до суду не зверталася.

З урахуванням наведених обставин суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини.

Так, ОСОБА_1 є власником житлового будинку № АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право особистої власності на будівлю № 201 від 05.05.1975 року, яке видане на підставі рішення виконкому Ялтинської селищної ради депутатів трудящих 16.02.1969 року та зареєстроване в Жданівському міському бюро технічної інвентаризації 05.05.1975 року, реєстраційний номер 1534 (а.с. 6).

Згідно адресної картки, у будинку № АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований 03.02.1982 року), ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрований 14.10.2003 року), ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрована 28.10.2013 року), ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрована 28.10.2013 року) (а.с. 14).

Згідно довідки про склад сім'ї, виданої виконавчим комітетом Ялтинської селищної ради № 1739 від 08.08.2018 року, в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані: чоловік - ОСОБА_3, 1938 року народження, син - ОСОБА_4, 1965 року народження, онучка ОСОБА_5, 2002 року народження, невістка - ОСОБА_2, 1975 року народження (а.с. 7).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 від 22.08.2016 року, складеного депутатом Ялтинської селищної ради по виборчому округу № 2 Христофоровою Г.І., обстеживши домоволодіння гр. ОСОБА_1 встановилено, що за даною адресою зареєстрована, але не проживає: ОСОБА_2, 1975 року народження (а.с. 8).

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов домоволодіння в АДРЕСА_1 від 31.07.2018 року, складеного депутатом Ялтинської селищної ради по виборчому округу № 2 Христофоровою Г.І., за зазначеною адресою, у даному будинку зареєстровано 5 чоловік. На момент обстеження виявлено, що проживає у будинку три людини, а ОСОБА_2, 1975 року нарождення, у домоволодінні тривалий час не проживає, її особистих речей у будинку немає, виїхала до Російської Федерації на проживання (а.с. 9).

Судом встановлено, що відповідач понад один рік у житловому будинку АДРЕСА_1 не проживає, не сплачує комунальні послуги, перешкоди в її проживанні в будинку позивачем не чинилися.

Відповідно до встановлених судом фактичних обставин, між сторонами склалися цивільні правовідносини.

Тому при розгляді справи слід керуватися нормами Цивільного кодексу України.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Разом з тим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Так, відповідно до вимог, які викладені в ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідного до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Із цього вбачається, що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Відповідно до частини 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом при відсутності члена сім'ї без поважних причин більш одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Таким чином судом встановлено, що відповідач не проживає у вказному будинку більше одного року та залишається у ньому зареєстрованою, не оплачує комунальні послуги, порушує права позивача, а тому перешкоджає вільному володінню й розпорядженню своєю власністю, тому суд вважає можливим визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком № АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 265 ЦПК України, ст.ст. 383, 391, 405 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, суд -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії НОМЕР_1, виданий 17.01.2001 року, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком № АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Апалькова