Ухвала

Іменем України

08 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 489/2088/17

провадження № 61-44665 ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), СинельниковаЄ. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 22 серпня 2018 року, у складі колегії суддів: Самчишиної Н. В., Колосовського С. Ю., Царюк Л. М., у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Хліб України» про стягнення заборгованості по заробітній платі,

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Хліб України» (далі - ПАТ «ДАК «Хліб України») про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 51 611,61 грн, обґрунтовуючи тим, щоз 22 серпня 2013 року він працював на посаді директора Миколаївського обласного дочірнього підприємства ДАК «Хліб України». 22 грудня 2016 року його звільнено з займаної посади на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України за угодою сторін, однак у порушення статті 116 КЗпП України при звільненні з ним не проведено повного розрахунку, у зв'язку з чим позивач просив стягнути з відповідача заборгованість із заробітної плати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 червня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «ДАК «Хліб України»на користь ОСОБА_4 заборгованість по заробітній платі у розмірі 51 575,25 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач був роботодавцем позивача і при звільненні не виплатив заробітну плату, тому з нього на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі. Визначаючи розмір заборгованості по заробітній платі, суд вважав за необхідне розрахувати її розмір у відповідності до розміру мінімальної заробітної плати на час трудових відносин між сторонами.

Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 22 серпня 2018 рокурішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 червня 2018 року скасовано та прийнято новесудове рішення, яким відмовленоу задоволенні позову.

Постанова мотивована тим, що Миколаївське обласне дочірнє підприємство ДАК «Хліб України» (далі - МОДП ДАК «Хліб України») є самостійною юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс. ПАТ «ДАК «Хліб України», як засновник МОДП ДАК «Хліб України» не відповідає за зобов'язаннями підприємства, а останнє не відповідає за зобов'язання ПАТ «ДАК «Хліб України», у зв'язку із чим суд першої інстанції помилково поклав відповідальність на ПАТ «ДАК «Хліб України»за невиконання підприємством вимог статті 116 КЗпП України. Таким чином, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ПАТ «ДАК «Хліб України» не є належним відповідачем у справі.

До Верховного Суду19 вересня 2018 рокуОСОБА_4 подав касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 22 серпня 2018 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішеннята залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не взято до уваги, що позивач перебував у трудових відносинах не з МОДП ДАК «Хліб України», а з ПАТ «ДАК «Хліб України», яке є засновником дочірнього підприємства та є належним відповідачем у справі.

Дослідивши касаційну скаргу ОСОБА_4, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.

Стаття 115 КЗпП України передбачає, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до положень статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Судом установлено, що на підставі наказу голови правління ДАК «Хліб України» № 101-к, 22 серпня 2013 року ОСОБА_4 призначено на посаду директора Миколаївського обласного дочірнього підприємства ДАК «Хліб України». 22 грудня 2016 року наказом № 184-к/тр позивача звільнено з займаної посади за угодою сторін, на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України.

Відповідно до пунктів 1.2, 2.1 Статуту Миколаївського обласного підприємства ДАК «Хліб України» затвердженим рішенням Спостережної ради Компанії від 10 березня 1998 року протокол № 3, головою Правління ДАК «Хліб України» 27 травня 1998 року, засновником підприємства є Державна акціонерна компанія «Хліб України». Підприємство набуває статусу юридичної особи з моменту державної реєстрації. Згідно з даними ЄДРПОУ державну реєстрацію підприємства проведено 09 липня 1998 року.

Згідно із частиною четвертою статті 87 ЦК України юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції правильно виходив із того, що позивач перебував у трудових відносинах з МОДП ДАК «Хліб України», а не з ПАТ «ДАК «Хліб України», оскільки працював директором створеного у передбаченому законом порядку МОДП ДАК «Хліб України», яке є самостійною юридичною особою, наділеною цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути відповідачем у суді та має обов'язок, передбачений статтями 115 - 116 КЗпПУ щодо виплати заробітної плати працівникові.

Разом з тим, згідно з штатними розписами ПАТ «ДАК «Хліб України» за період роботи позивача на посаді директора дочірнього підприємства, його посада не входила до штату працівників ПАТ «ДАК «Хліб України».

Призначення позивача на посаду директора МОДП ДАК «Хліб України» наказом голови ПАТ «ДАК «Хліб України» передбачено Статутом ПАТ «ДАК «Хліб України» (п. 19, п.п. 5 п. 20, п.п. 8 п. 91), яке не відповідає за зобов'язання його дочірнього підприємства.

Тому, покладення обов'язку на ПАТ «ДАК «Хліб України» провести розрахунок при звільненні, відповідно до статті 116 КЗпПУ, є безпідставним і суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги про те, що порушено право позивача на отримання заробітної плати є безпідставними, оскільки позивач не позбавлений права звернутися до належного відповідача, з яким він перебував у трудових відносинах, для стягнення заробітної плати

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 22 серпня 2018 рокуу справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Хліб України» про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

Є. В.Синельников

С. Ф. Хопта