Справа № 331/7966/17
Провадження № 2/331/233/2018
12 січня 2018 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого судді: Жукової О.Є.
при секретарі: Качан К.К.
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації втрати частини заробітної плати у зв»язку з порушенням строків її виплати,
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 11.12.2015 року по 17.11.2017 року в сумі 101 617,20, який з вирахуванням податків складає 83 326 ,10 гривень, а також компенсацію втрати частини заробітної плати у зв»язку з порушенням строків її виплати у розмірі 8 580,20 гривень.
В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову.
Представник відповідача , належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з»явився , про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав , в зв»язку з чим на підставі ч.2 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у відсутність представника відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов належить задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.116 КЗПП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства проводиться в день звільнення.
Як вбачається з копії трудової книжки (а. с. 7 ) ОСОБА_1 працювала на підприємстві відповідача і була звільнена наказом по підприємству № 88-к/ос від 02.09.2015 року за п.2 ст. 36 КЗпП України. Відповідачем не було виплачено позивачу заборгованість по заробітній платі, у зв»язку з чим Жовтневим районним судом м. Запоріжжя було видано судові накази про стягнення на користь позивача заборгованості з Державного підприємства Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» (а.с.10-21)
Згідно ч. 1 ст. 117 КЗПП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗПП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Згідно Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29 січня 2-014 року у справі № 6-144 цс 13, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, визначені у ст. 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 зазначеного Кодексу. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати, роботодавець не звільняється від такої відповідальності.
Відповідно до Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два місяці, які передують події, з якою повязана виплата.
Відповідно до відомостей зазначених позивачем, її середньоденна заробітна плата на час звільнення складала 209,52 гривень .
Оскільки , станом на 02.09.2015 року з позивачем при звільнені розрахунку проведено не було , з 11.12.2015 року по 17.11.2017 року пройшло 485 робочих днів , то середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 складає 485 дні * 209,52 гривень = 101 617,20 гривень .
При цьому суд зазначає, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідним обов»язком роботодавця та працівника, суд визначає суму , що підлягає стягненню без утримання цього податку й інших обов»язкових платежів (п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України Про практику застосування судами законодавства про оплату праці від 24 грудня 1999 року № 13).
Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв»язку з порушенням строків її виплати, суд зазначає наступне.
Структуру заробітної плати визначено статтею 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата, зокрема, це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством.
Компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати є складовою частиною заробітної плати (додаткова заробітна плата).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
За правилами ст. 3 цього Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Згідно з п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. N 159 (із змінами і доповненнями), сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
В судовому засіданні встановлено, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, наданий ним розрахунок вказаних сум відповідає положенням чинного законодавства, а тому в цій частині позов також слід задовольнити, стягнувши з відповідача 8 580,20 гривень.
Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині присудження виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць слід допустити до негайного виконання.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3,4,11-13, 19, 263, 265 , 279, 280-282 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації втрати частини заробітної плати у зв»язку з порушенням строків її виплати- задовольнити .
Рішення суду в частині присудження виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя: О.Є. Жукова

12.01.2018