Справа № 456/1149/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Янко Б.Я.
Провадження № 22-ц/783/145/18 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і Савуляк Р.В.

при секретарі Фейір К.О.

з участю представника позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про припинення дії договору найму житлового будинку та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні житлом, вселення та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2016 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовною заявою в якій просить суд постановити рішення, яким припинити дію договору найму житлового будинку АДРЕСА_1 від 04.07.2012 року між нею та ОСОБА_4, який укладено строком на 1 рік, а позивач ОСОБА_4 за зустрічним позовом просить визнати за ним право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1; усунути йому перешкоди у користуванні даним будинком шляхом надання йому ключів від вхідних дверей до його кімнати та вселити його у вказане житло та стягнути з ОСОБА_6 на його користь 50 000, 00 гривень моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_6 покликається на те, що вона є власником житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 на підставі договору дарування житлового будинку від 03.08.2000 року. 04.07.2012 року між нею та відповідачем було укладено договір найму житлового будинку по АДРЕСА_1, умовами даного договору продовження його строку передбачено не було, а тому такий сплив 04.07.2013 року. Відповідача знято з реєстрації у вищенаведеному житловому будинку, однак вона змушена була звернутись до суду із даним позовом у зв'язку з неправомірними діями відповідача.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 листопада 2017 року відмовлено в задоволенні первісного та зустрічного позовів.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_4.

Вважає рішення суду в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог про усунення перешкод в користуванні житлом та вселення незаконним та необгрунтованим, а також таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу, що суду необхідно було встановити підставу виникнення у ОСОБА_4 права користування спірним житловим приміщенням; термін дії підстави; наявність законних підстав для припинення права користування спірним житлом на момент виникнення спору. Звертає увагу, що ОСОБА_4 проживав з дитинства у спірному будинку за адресою: АДРЕСА_1, оскільки це був батьківський будинок, здійснював його ремонт та покращення, був тимчасово знятий з реєстрації у зв"язку із тимчасовим виїздом за кордон з метою працевлаштування. Повторна реєстрації в будинку ОСОБА_4 відбулася 04.07.2011 року, вже після смерті батька та укладення договору дарування будинку між батьком та ОСОБА_6 від 03.08.2000 року. Право набуте ОСОБА_4 на користування житловим будинком на АДРЕСА_1 набуте з 04.07.2011 року, та не припинялося. При розгляді справи, суд першої інстанції не встановив правильної підстави виникнення в ОСОБА_4 права на користування житловим будинком по АДРЕСА_1 та підстав для реєстрації його місця проживання за вказаною адресою з 04.07.2011 року; не перевірив доводів ОСОБА_4 щодо не укладення ним договору найму від 04.07.2012 року; не дослідив значення договору, за умови його існування, для вже існуючого права користування цим приміщенням; не перевірив допустимості такого доказу, як факт зняття ОСОБА_4 з реєстрації за вказаною адресою. Просить рішення суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні житлом та вселення та прийняти в цій частині нове рішення, яким задоволити позовні вимоги ОСОБА_4 в частині усунення перешкод у користуванні житлом та вселення. Судові витрати просить покласти на ОСОБА_6

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_4 слід залишити без задоволення із наступних підстав.

Відповідно до норм ЦПК України в редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення, ст. ст.11,59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов"язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України в чинній редакції, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 є власником житлового будинку разом господарськими будівлями, який розташований в АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 03.08.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Чернилевською М.М., серія АВМ № 974322.

Відповідно до договору найму житлового приміщення № 47 від 04.07.2012 року укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, останні заключили між собою договір найму житлового приміщення по АДРЕСА_1 терміном на 1 рік, тобто до 04.07.2013 року.

Відповідно до будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_1, відповідач ОСОБА_4 знятий з реєстрації по даній адресі 06.04.2016 року.

Ухвалюючи рішення в частині позовних вимог ОСОБА_6, суд виходив з тих обстави, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки спірний договір припинив свою дію ще 04.07.2013 року. Що ж до відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, суд виходив з тих обставин, що останнім не доведено чинення йому перешкод у користуванні житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, з врахуванням закінчення дії договору найму житлового приміщення 04.07.2013 року, знято останнього з реєстрації 06.04.2016 року та не оскарження в судовому порядку договору найму житлового приміщення та зняття з реєстрації..

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

ОСОБА_4 оскаржує рішення суду в частині відмови в задоволенні його зустрічного позову, в зв"язку з чим, рішення суду в частині позовних вимог ОСОБА_6 не переглядається.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

ОСОБА_6 є власником житлового будинку разом господарськими будівлями, який розташований в АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є рідним братом та сестрою, однак перший постійно не проживає з ОСОБА_6 в її будинку який розташований в АДРЕСА_1, не веде спільне господарство, не бере участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території та проведенню ремонту.

Будь яких доказів в підтвердження того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 проживають разом за адресою в АДРЕСА_1, веде спільне господарство з ОСОБА_6, бере участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту ОСОБА_4 не представлено, а судом не здобуто ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції.

Окрім цього, ОСОБА_4 з врахуванням встановлених обставин, останнім не доведено про наявність у нього права на проживання в будинку за адресою: АДРЕСА_1, а також чинення перешкод власником будинку - ОСОБА_6 у користуванні таким.

З врахуванням відсутності підстав для користування будинком за адресою: АДРЕСА_1, відсутні підстави для вселення в такий будинок з підстав чинення перешкод ОСОБА_6 у його користуванні, відсутні підстави для стягнення моральної шкоди з останньої в користь ОСОБА_4, оскільки позовна вимога щодо стягнення моральної шкоди є похідної відносно інших позовних вимог ОСОБА_4.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, в частині позовних вимог ОСОБА_4.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 листопада 2017 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 17 вересня 2018 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

Р.В. Савуляк