Постанова

Іменем України

10 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 638/1892/16-ц

провадження № 61-41040св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - Головне управління Національної поліції в Харківській області,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 15 березня 2018 року у складі судді Хайкіна В. М. та постанову апеляційного суду Харківської області від 19 червня 2018 року у складі колегії суддів: Бурлаки І. В., Бровченка І. О., Яцини В. Б.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Головного Управління Національної поліції в Харківській області, Державної казначейської служби України про компенсацію моральної шкоди, спричиненої неправомірними рішеннями, діями і тривалою неправомірною бездіяльністю посадових осіб.

Позовна заява мотивована тим, що 15 травня 2013 року на підставі ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07 травня 2013 року Головним Управлінням Національної поліції в Харківській області внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0001974 за частиною першою статті 384 КК України його заяву про кримінальне правопорушення. Проте тривалий час слідчі умисно не здійснювали ніяких слідчо-процесуальних дій, у результаті чого досудове слідство у цьому кримінальному провадженню не проводилось.

Лише 16 січня 2014 року йому вручено пам'ятку про права та обов'язки потерпілого і він був допитаний, як потерпілий.

Зазначав, що з грудня 2015 року кримінальне провадження неодноразово передавалось іншим слідчим національної поліції, які продовжували неправомірно не вчиняти відповідні дії, усувалися від проведення певних слідчо-процесуальних дій, викладених у його клопотаннях. На цей час зазначене кримінальне провадження, як і раніше, неправомірно знаходиться без руху.

Вважав, що умисними тривалими незаконними діями та бездіяльністю відповідач завдав йому моральної шкоди. Він є особою з інвалідністю II групи та змушений протягом тривалого часу неодноразово з'являтися до судів і прокуратури, витрачати свій час та звертатися до різних інстанцій за захистом своїх прав, що призвело до погіршення і позбавлення можливості реалізації своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими і родичами. Він позбавлений почуття безпеки, правової стабільності, а також порушено його психологічне благополуччя, принижено його честь і гідність.

Посилаючись на наведене, просив стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України компенсацію моральної шкоди в розмірі 328 860,00 грн, завданої йому відповідачем у результаті неправомірної тривалої бездіяльності при розслідуванні кримінального провадження.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 15 березня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_3 компенсацію спричиненої моральної шкоди у розмірі 7 446,00 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції виходив із доведеності ОСОБА_3 спричинення моральної шкоди, яка пов'язана з надмірною тривалістю кримінального провадження та бездіяльністю слідчих.

Постановою апеляційного суду Харківської області від 19 червня 2018 року рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 15 березня 2018 року змінено.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди в розмірі 7 446, 00 грн.

У решті судове рішення залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про те, що бездіяльністю органу досудового слідства позивачу завдано моральної шкоди.

У касаційній скарзі Головне управління Національної поліції в Харківській області касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки, у зв'язку з чим дійшли помилкових висновків при вирішенні спору.

Зокрема, заявник зазначав, що відсутні будь-які рішення прокуратури чи суду, якими було б встановлено факт незаконних дій чи бездіяльності або протиправної поведінки працівників Головного управління Національної поліції в Харківській області відносно позивача. Проте за відсутності таких рішень та визнання дій чи бездіяльності органу досудового розслідування незаконними суди зобов'язали Головне управління Національної поліції в Харківській області відшкодувати шкоду.

ОСОБА_3 подав відзив на касаційну скаргу, у якому просить залишити без змін оскаржувані судові рішення як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, посилаючись на те, що суди всебічно, повно, об'єктивно дослідили обставини справи та дійшли обґрунтованого висновку про відшкодування спричиненої йому діями відповідача моральної шкоди.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 15 травня 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ознаками частини 1 статті 384 КК України слідчим слідчого відділу Фрунзенського районного відділу Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області внесено заяву ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, яка надійшла до слідчого відділу Фрунзенського районного відділу Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області згідно ухвали Фрунзенського районного суду міста Харкова від 07 травня 2013 року.

Ухвалою Червонозаводського районного суду міста Харкова від 04 квітня 2016 року частково задоволено скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Харківської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 12 березня 2016 року. Зобов'язано прокуратуру Харківської області внести відомості про кримінальне правопорушення за обставинами, викладеними у заяві ОСОБА_3 від 12 березня 2016 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвалами Фрунзенського районного суду міста Харкова від 13 травня 2016 року, 27 травня 2016 року частково задоволено скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Фрунзенського відділення Індустріального відділу поліції (місто Харків) Головного управління поліції в Харківській області Поліщука В. А. про закриття кримінального провадження № 0001974, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 травня 2013 року, та про відвід слідчого слідчого відділу Фрунзенського відділу поліції Індустріального відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області Поліщука В. А. від розслідування кримінального провадження.

11 квітня 2016 року слідчим в ОВС Першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_3 направлено повідомлення, що на виконання ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду міста Харкова від 04 квітня 2016 року прокуратурою області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні від 07 квітня 2016 року № 0000348 щодо неналежного виконання своїх службових обов'язків слідчим слідчого відділу Фрунзенського районного відділу Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області Поліщуком В. А. під час проведення ним досудового розслідування у кримінальних провадженнях № 000013 від 21 листопада 2012 року та № 0001974 від 15 травня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 367 КК України.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами(статті 1173, 1174 ЦК України).

Аналогічний висновок про застосування статей 1166, 1167, 1173, 1174, 1176 ЦК зроблено Верховним Судом України у постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3, суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що судовим рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 04 квітня 2016 року фактично встановлено бездіяльність посадових осіб органу досудового слідства, що є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Встановивши факт заподіяння позивачу моральної шкоди внаслідок неправомірних дій посадових осіб органу досудового слідства, з урахуванням конкретних обставин справи, глибини заподіяної моральної шкоди, характеру та обсягу душевних, психічних страждань, яких зазнав позивач унаслідок бездіяльності органів слідства, вимог розумності, добросовісності, виваженості та справедливості, тривалості моральних страждань позивача, у зв'язку з необхідністю докладення додаткових зусиль для доведення своїх вимог щодо розгляду його звернень, суди попередніх інстанцій зробили правильний висновок, що сума у розмірі 7 446,00 грн є достатньою для відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Суд апеляційної інстанції, вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди правильно стягнув кошти за рахунок держави, шляхом їх списання з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України.

Аргументи касаційної скарги не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами попередніх інстанцій і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року), у зв'язку з чим колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги щодо невірного визначення судами розміру моральної шкоди.

Інші аргументи касаційної скарги також не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 15 березня 2018 року у незміненій при перегляді апеляційним судом частині та постанову апеляційного суду Харківської області від 19 червня 2018 року, оскільки судові рішення є законними та обґрунтованими.

Керуючись статтями 409, 410, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 15 березня 2018 року у незміненій при перегляді апеляційним судом частині та постанову апеляційного суду Харківської області від 19 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

Судді:Н. О. Антоненко В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат