Справа № 491/928/18
У Х В А Л А

17 вересня 2018 року м. Ананьїв

Суддя Ананьївського районного суду Одеської області, ОСОБА_1, розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, третя особа Ананьївська районна державна адміністрація Одеської області,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, третя особа Ананьївська районна державна адміністрація Одеської області, однак без дотримання вимог ст.ст.185 ЦПК України, зокрема: відповідно до п.4 ч.2 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

За змістом п. 4 Правил перетинання державного кордону, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року, виїзд дитини за кордон здійснюється за документами, в яких має бути зазначено державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Для дитини, яка перебуває у пункті пропуску через державний кордон у супроводі одного з батьків, одним із таких документів є нотаріально посвідчена згода другого з батьків або рішення суду. Тому, визначення у рішенні суду при наданні дозволу на виїзд дитини за кордон держави прямування та відповідного часового проміжку перебування дитини у цій державі є обов'язковим.

Викладений зміст позовних вимог не містить чіткої мети виїзду неповнолітньої дитини до інших держав (Республіка Туреччина, Німеччина та Російської Федерації), не обґрунтований проміжок часу, на який позивач просить надати такий дозвіл, оскільки позивач вказала три держави прямування, проте відповідні часові проміжки перебування дитини у цих державах нею не вказані, в позовній заяві не зазначено хто супроводжуватиме дитину за кордоном та має забезпечувати проїзд, перебування за кордоном та повернення дитини в Україну, що є порушенням діючого законодавства Україна, яке регулює спірні правовідносини, в тому числі є порушенням Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями.

В позовній заяві позивач зазначає, що батько дитини не надає згоди на виїзд дитини за кордон, однак до позовної заяви не надає жодного доказу про наявність спору з відповідачем щодо виїзду дитини за межі країни та відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, як це передбачено п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України, оскільки в судовому порядку питання про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька розглядається в разі відмови батька від надання дозволу в добровільному порядку.

Крім того, за вимогами СК України та Закону України «Про охорону дитинства» питання про тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька повинно бути розглянуто по-перше органом опіки та піклування, а у разі його не вирішення або невиконання цього рішення одним з батьків дитини, у судовому порядку. До матеріалів позовної заяви не додано висновок органу опіки та піклування з приводу можливості та доцільності виїзду неповнолітньої дитини за кордон.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не має перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

В звязку з невідповідністю позову вимогам ст.175 ЦПК України, за правилами ч.ч.1-2 ст.185 ЦПК України даний позов слід залишити без руху з наданням позивачу строку для приведення позову у відповідність з зазначеними вимогами законодавства.

Разом з цим судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «ОСОБА_1 проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, третя особа Ананьївська районна державна адміністрація Одеської області, залишити без руху та надати десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення вказаних недоліків.

Розяснити позивачу положення ч.3 ст.185 ЦПК України, згідно яких якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Копію ухвали направити позивачу для відома та виконання.

У відповідності до положень ч.2 ст.261 ЦПК України ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:ОСОБА_1