21.09.2018 ЄУН 337/3712/2017
Провадження № 2/337/89/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2018 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

в складі: головуючого судді - Салтан Л.Г.

за участю секретаря - Гальцевої К.В.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, код РНОКПП НОМЕР_1, мешкаючого АДРЕСА_1), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, мешкаючого АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_3, мешкаючого АДРЕСА_2) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

в с т а н о в и в :

26.09.2017 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просять стягнути з відповідача на користь ОСОБА_5 матеріальні збитки у розмірі 59237, 80 грн та понесені судові витрати у розмірі 1140 грн, на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 25000 грн та понесені судові витрати у розмірі 640 грн, посилаючись на те, що з вини відповідача 28.04.2017 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб ВАЗ 2113 держномер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_1, автомобіль на праві власності належав ОСОБА_5 Постановою Хортицького районного суду м. по справі 337/1679/17 від 22.06.2017р. ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. На час ДТП цивільна-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована не була. Згідно експертного дослідження судового експерта Тавтелева Д.В. за №050 від 01 серпня 2017 року вартість матеріального збитку, завдана власнику колісного транспортного засобу ВАЗ 211340, реєстраційний номер НОМЕР_4, який належить ОСОБА_5. внаслідок ДТП. яке відбулося 28.04.2017р.. складає 59237грн. 80 коп. Крім того, внаслідок ДТП ОСОБА_1 який перебував за кермом, завдана моральна шкода, що становить 25 000 грн. 00 коп., заподіяння моральної шкоди обґрунтоване значним стресом внаслідок ДТП, що призвело до безсоння та постійного почуття тривоги, позивач був госпіталізований з місця події каретою швидкої допомоги, так як йому були причинені забій грудної клітини, м/т голови, вибиті зуби . Позивач ОСОБА_1 переніс фізичний біль у зв'язку з ушкодженням здоров'я та змушений переносити морально-психологічні хвилювання у зв'язку із судовим розглядом справи. У добровільному порядку відповідач заподіяну шкоду відшкодувати не бажає, тому вони змушені звертатися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 12.10.2017 року відкрито провадження по справі, справа призначена до розгляду у судовому засіданні.

У відповідності до п.9 Розділу ІІ Прикінцевий положень Цивільно-процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 року ( що набрав чинності 15.12.2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією кодексу

12 січня 2018 року відповідач надав відзив на позов ( а.п.82-86)

24 січня 2018 року позивачі надали відповідь на відзив ( а.п.101-103)

09 лютого 2018 року від відповідачів надійшли заперечення на відповідь на відзив.(а.п.1006а-108)

Ухвалою суду від 16 лютого 2018 року за клопотанням відповідача призначена судова автотехнічна експертиза, на вирішення якої поставлено питання щодо визначення розміру матеріальних збитків, за виключенням вартості пошкоджень, що були завдані автомобілю позивача раніше до часу ДТП за участю відповідача.

24 травня 2018 року від експерта надано клопотання про надання додаткових відомостей, ухвалою суду від 7 червня 2018 року у задоволенні клопотання експерта відмовлено, у зв'язку з поясненнями сторін щодо неможливості надання додаткових відомостей та пошкодженого автомобіля в натурі. Крім того, відповідач заявив про небажання сплачувати вартість експертизи, так як не має можливості виконати клопотання експерта.

19 липня 2018 року до суду надійшло повідомлення експерта про неможливість проведення судової експертизи.

Ухвалою суду від 3 серпня 2018 року провадження по справі поновлено, справа призначена до розгляду у судовому засіданні.

У судові засідання позивач ОСОБА_5 не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався. У відповідності до п.4 ст. 3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи, якщо з'явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов'язковою. Явка ОСОБА_5 обов'язковою судом не визнавалася, тому суд розглянув клопотання про об'єднання справ у відсутності сторін.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримав, просить задовольнити їх у судовому засіданні. Суду пояснив, що дійсно 28 квітня 2017 року на о.Хортиця він двічі попав у дорожньо-транспортні пригоди. Внаслідок першої дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав незначні ушкодження задньої частини, водій погодився відшкодувати шкоду у добровільному порядку, сплативши 500 доларів США, працівників правоохоронних органів не викликали, даних про водія він не має, тому клопотання про його залучення до справи відсутні. Через дві години потому, сталося ДТП за участю відповідача, автомобіль отримав значні ушкодження, він навіть не міг самостійно вибратися з салону, відповідач свою провину не заперечував та спочатку зобов'язався відшкодувати шкоду, він зателефонував своєму знайомому, той порадив викликати працівників поліції та карету « швидкої допомоги» , бо під час аварії він вдарився головою та йому було зле. Його доставили до лікарні, надали першої допомоги, від госпіталізації він відмовився. Згоді відповідач відмовився відшкодувати заподіяну шкоди. Тоді він звернувся до експерта, визначив розмір шкоди та звернувся з позовом до суду. Після чого, так як коштів на ремонт автомобілю він не мав, зберігати автомобіль можливості не було, тому було вирішено пошкоджений автомобіль продати. Просить позов задовольнити, стягнути на його користь 25000грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди, бо переніс фізичний біль у зв'язку з ушкодженням здоров'я та змушений переносити морально-психологічні хвилювання у зв'язку із судовим розглядом справи.

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала , вважає їх законними та обґрунтованими та такими, що підтверджені належними доказами у повному обсязі , просить позов задовольнити.

Відповідач заявлені позовні вимоги не визнав, просить у задоволені позову відмовити, посилаючись на те, що позивач спотворює обставини та таким чином бажає отримати доходи. Вважає, що ДТП також сталося з вини позивача, який «підставив» свій автомобіль, що був ушкоджений у попередній аварії. Одразу після ДТП саме він, а не позивач потребував медичної допомоги, та саме йому було викликано «швидку», після чого позивач почав скаржитися на свій стан. З сумою, що належить до відшкодування він не погоджується, участі у проведені експертизи він не брав, сума відшкодування експертом визначена сумарно, оскільки оцінувалася шкода, заподіяна не тільки ним, а внаслідок двох ДТП. Факт заподіяння моральної шкоди та її розмір жодним доказом не підтверджений. Просить у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача вважає, що жодним належним доказом заявлені позовні вимоги не підтверджені, а тому задоволенню не підлягають. Висновок № 50, на який посилається позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог є недопустимим доказом, який одержаний в порядку, що встановлений законом, сума, яку просить позивач стягнути на його користь в якості компенсації за моральну шкоду є значно завищеною. Просить у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення учасників справи, розглянувши матеріали провадження, з'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв'язку, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Крім того, згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.

Судом встановлено: 28.04.2017 р. о 14-20 год. відповідач ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2108», державний номерний знак НОМЕР_5. рухаючись по о. Хортиця, ЛЕП №25 в м. Запоріжжі, не вибрав безпечної швидкості руху та безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом ВАЗ 2113, держномер НОМЕР_4, яким керував позивач ОСОБА_1 що призвело до пошкодження транспортного засобу, який належить ОСОБА_5

Право власності ОСОБА_5 на автомобіль «ВАЗ 2108», державний номерний знак НОМЕР_5, підтверджено копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя по справі ЄУН № 337/1679/17, Провадження № 3/337/595/2017 від 22.06.2017р. ОСОБА_3 визнано винуватим у порушенні п.п.12., 13.1 Правил дорожнього руху та, відповідно, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Зазначена постанова набрала законної сили та є обов'язковою для суду та зацікавлених осіб.

Згідно з ч.4ст 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. (аналогічна норма містилась в п. 3, 4 ст. 61 ЦПК України в ред.2004 року, чинного на час звернення позивача до суду з позовом ).

Порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 суду жодним доказом не підтверджено, тому доводи відповідача щодо спростування його провини у скоєнні ДТП суд до уваги не приймає.

На час ДТП цивільна-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована не була, зазначене визнано відповідачем та не потребує доказуванню.

Внаслідок ДТП автомобіль, яким керував ОСОБА_1 отримав механічні ушкодження.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухово-і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

У відповідності до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механічним об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

До наступного часу відповідач суму завданої матеріальної шкоди не відшкодував.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження судового експерта Тавтелева Д.В. за №050 від 01 серпня 2017 року вартість матеріального збитку, завдана власнику колісного транспортного засобу ВАЗ 211340, реєстраційний номер НОМЕР_4, який належить ОСОБА_5, внаслідок ДТП, яке відбулося 28.04.2017року, складає 59237грн. 80 коп.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У відповідності до ч.3 ст.102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

У відповідності до ст. 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов'язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов'язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: характер і ступінь ушкодження здоров'я; психічний стан особи; вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Доводи представника відповідача про визнання зазначеного висновку експерта неналежним доказом, суд до уваги не приймає, оскільки вважає, що проведення експертного дослідження на замовлення позивача відповідає ч.3 ст.102 ЦПК України. Обов'язковість призначення та проведення експертизи саме на підставі ухвали суду, належними доводами представником відповідача не доведена.

Разом з тим, суд погоджується з доводами представника відповідача щодо оцінки експертом механічних пошкоджень, отриманих внаслідок двох дорожньо-транспортних пригод, тобто сумарним підсумком. Відокремити розмір шкоди, отриманої внаслідок першої дорожньої пригоди, суду не виявилося можливим, оскільки це питання експерту Тавтелеву Д.В. позивачем не ставилося взагалі, а під час судового провадження ушкоджений автомобіль був відчужений позивачем. Ухвала суду про призначення судової автотехнічної експертизи не виконана з об'єктивних причин. Однак, у судовому засіданні з пояснень сторін та допитаного свідка ОСОБА_7 вбачається, що внаслідок першої дорожньо-транспортної пригоди за участю невстановленого водія, автомобіль позивача отримав незначні ушкодження та рухався власним ходом, позивачем від цього водія було отримано 500 доларів США в рахунок відшкодування заподіяної шкоди.

Саме тому, враховуючи, що суд прийшов висновку, що розмір шкоди за висновком експертного дослідження, наданого позивачем є сумарним, а відповідачем інший розмір заподіяної шкоди суду не доведений, відповідний контророзрахунок не наданий, виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає за доцільне вирахувати з вартості відновленого ремонту суму отриманого відшкодування від першого водія у вигляді отриманих позивачем 500 доларів США, що ( за курсом НБУ станом на 28.04.2017 року -2655,14 грн за 100 доларів США) становить 13275,7 грн.

Крім того, у відповідності до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

У судовому засіданні було встановлено, що на теперішній час, ушкоджений автомобіль, що належить позивачеві був відчужений, а тому вирішити питання про передачу відповідачеві деталей, що підлягають заміні при проведені відновлюючого ремонту в натурі не є можливим у зв'язку з відсутністю у володінні позивача таких деталей. Згідно висновку експертного дослідження № 050 вартість складників, що підлягають заміні складає 32590 грн., що з урахування коефіцієнту функціонального зносу 0,78 становить 25425,20 грн. Оскільки повернення позивачем відповідачеві майна в натурі на зазначену суму не є можливим внаслідок дій самого позивача, суд вважає за можливе знизити вартість відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача на вартість деталей, що підлягають заміні, з урахуванням зносу.

На підставі викладеного, виходячи з засад справедливості та розумності, суд вважає, що позовні вимоги, заявлені позивачем про відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню на суму 20541, 90 грн., що становить 34,68 % від заявлених вимог.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; в душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно ч. 1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачеві було заподіяно забій грудної клітини та забій м'яких тканин голови , що підтверджено довідкою КУ МКЛЕШМД м м.Запоріжжя.

Віднесення перерахованих вище моральних втрат до складу моральної шкоди підтверджується Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування морального (немайнового) шкоди» від 31.03.1995р. №4 з наступними змінами й доповненнями, внесеними Постановою Пленуму Верховного суду України від 22.05.2001р. №5 .

Суд вважає, що від дій ОСОБА_3 потерпілий ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортній пригоди безумовно зазнав страждань під час заподіяння йому травми, однак розмір моральної шкоди, на думку суду, є завищеним, а тому, суд вважає, що позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Виходячи із глибини фізичних та душевних страждань, який під час дорожньо-транспортної пригоди відчув стресу, пов'язаного страхом за своє життя, отримав забій грудної клітини, м/т головистресом внаслідок ДТП,враховуючи вимоги розумності та справедливості суд оцінює її у 5000 грн., вважаючи таку суму достатньою та справедливою сатисфакцією за заподіяне.

Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що судом було задоволено 34,68 % позовних вимог про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди , суд вважає, що на користь ОСОБА_5 слід стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 395, 05 грн., що які складаються з витрат на правову допомогу у розмірі 173,40 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 221, 95 грн.

Враховуючи, що судом було задоволено 20 % позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що на користь ОСОБА_1 слід стягнути з відповідача , судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 128 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192 ЦК України.ст.ст. 11,13, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, код РНОКПП НОМЕР_1, мешкаючого АДРЕСА_1), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, мешкаючого АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_3, мешкаючого АДРЕСА_2) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_3, мешкаючого АДРЕСА_3) на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, мешкаючого АДРЕСА_1) матеріальні збитки у розмірі 20541,90 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_3, мешкаючого АДРЕСА_3) на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_3, мешкаючого АДРЕСА_3) на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, мешкаючого АДРЕСА_1) судові витрати у розмірі 395, 05 грн.. які складаються з витрат на правову допомогу у розмірі 173,40 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 221, 95 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_3, мешкаючого АДРЕСА_3) на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судові витрати понесені по сплаті судового збору у розмірі 128 грн. 00 коп.

В іншій частині заявлений позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст виготовлений 24 вересня 2018 року.

Копію повного тексту рішення направити сторонам.

Суддя: Л.Г. Салтан