Справа № 2-630/11
Провадження № 22-ц/779/1183/2018
Головуючий у 1 інстанції Якимів Р. В.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Матківського Р.Й., Василишин Л.В.

за участю секретаря Возняк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Калуського міськрайонного суду, постановлену суддею Якимівом Р.В. 10 серпня 2018 року в м. Калуші, у справі за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа №2-630/11 про зобов'язання ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 перешкод у користуванні земельною ділянкою та громадською стежкою по АДРЕСА_1 шляхом демонтування самовільно встановленої огорожі таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Зазначив, що Калуський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області направив йому для виконання та до відома постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.02.2018 року, винесену для примусового виконання виконавчого листа №2-630/11, що видав 08.02.2018 року Калуський міськрайонний суд, про зобов'язання ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 перешкод у користуванні земельною ділянкою та громадською стежкою по АДРЕСА_1 шляхом демонтування самовільно встановленої огорожі.

Зазначає, що в резолютивній частині рішення і у виконавчому листі суди вирішили позовні вимоги, які ОСОБА_3 в позові не заявлялися, зокрема, не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою. В той же час, вважає, що чинним законодавством не передбачено поняття «громадська стежка». Крім того, вважає, що виконанням даного виконавчого документу порушуються права його дружини ОСОБА_4, яка не брала участі у розгляді даної справи. Особами, які беруть участь у справі зазначив: Калуський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Міністерства юстиції України, ОСОБА_4, ОСОБА_3, суддю Калуського міськрайонного суду Івано-Франківській області Якиміва Р.В. Просив суд визнати, що виконавчий лист про зобов'язання ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 перешкод у користуванні земельною ділянкою та громадською стежкою по АДРЕСА_1 шляхом демонтування самовільно встановленої огорожі виконанню не підлягає.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 10 серпня 2018 року заяву ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повернуто заявнику без розгляду.

На дану ухвалу суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що така прийнята з порушенням вимог чинного цивільного процесуального законодавства, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зокрема, зазначає, що відповідно до вимог ст. 432 ЦПК України будь-яка особа, щодо якої виконання виконавчого листа, виданого судом, зачіпає її права, свободи та/або інтереси вправі подати до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, заяву про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. При цьому, така заява має містити докази про те, що обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Тобто, дана норма містить необмежені фактичні випадки «з інших причин».

Вважає, що ОСОБА_3 не був та не є власником/користувачем земельної ділянки та громадської стежки, право на які вимагав захистити, а тому суддя ухвалив завідомо неправосудне рішення, на підставі чого заявник зазначив даного суддю заінтересованою особою. Крім того, ст. 26 ЦПК України передбачено, що в справі однією зі сторін може бути суд чи суддя. Вимоги ст. 183 ЦПК України не містять заборони зазначати в заяві усіх заінтересованих осіб по процесуальному питанні справи. На його думку, в даному провадженні у судді Якиміва Р.В. був наявний конфлікт інтересів.

Також зазначає, що покликання в оскаржуваній ухвалі на те, що в справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи не стосується суті заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

На підставі наведеного просить ухвалу Калуського міськрайонного суду від 10 серпня 2018 року скасувати, провадження повернути до Калуського міськрайонного суду для продовження розгляду.

Згідно із п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

У зв'язку з чим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Івано-Франківської області.

Заявник та інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, повідомлялися про час та місце розгляду справи належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення заяви без розгляду заявнику, суд першої інстанції виходив із того, що суддя не може бути учасником розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконанню, а тому дана заява складена з порушенням вимог ст. 183 ЦПК України.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.

За правилом ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК України, статті 3 і 4 ЦПК України).

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Згідно положень ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє дотримання позивачем вимог ст.ст. 175 і 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява подається в письмовій формі. Даною статтею також встановлено ряд вимог, яким повинна відповідати позовна заява.

Разом з тим, в ч. 1 ст. 182 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення визначені ст. 183 ЦПК України.

Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду (ч. 4 ст. 183 ЦПК України).

Виходячи із системного аналізу наведених норм, апеляційний суд вважає безпідставними посилання суду першої інстанції на недотримання форми та змісту заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, вимогам ст. 183 ЦПК України як заяви з процесуальних питань при розгляді справи судом.

Крім того, суд у оскаржуваній ухвалі посилається на ч. 1 ст. 42 ЦПК України, якою зазначено, що у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

При цьому, процесуальний закон передбачає, що стороною по справі може бути суд чи суддя (ст. 26 ЦПК України).

У випадку неможливості участі судді брати участь у розгляді справи таке питання вирішується в порядку, визначеному ст.ст. 39-40 ЦПК України.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

При застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлений законом (рішення у справах: «Walchli v. France» від 26 липня 2007 року, «ТОВ «Фріда» проти України» від 8 грудня 2016 року).

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала місцевого суду не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, перешкоджає подальшому провадженню по справі, а тому не може бути залишена в силі.

Разом з тим, підстав для винесення окремої ухвали судом не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Калуського міськрайонного суду від 10 серпня 2018 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 17 вересня 2018 року.

Головуюча: Томин О.О.

Судді: Матківський Р.Й.

Василишин Л.В.