Справа№592/5256/17
Провадження №2/592/98/18

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в особі: судді Фоменко І.М., за участю секретаря судового засідання Щербань Г.Г., позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали цивільної справі за позовом ОСОБА_1 (мешкає: АДРЕСА_1) до Сумської міської ради (місцезнаходження: м. Суми, пл. Незалежності, 2), ОСОБА_3 (мешкає: АДРЕСА_2), ОСОБА_5 (мешкає: АДРЕСА_3), ОСОБА_6 (мешкає: АДРЕСА_4), ОСОБА_7 (мешкає: АДРЕСА_5), третя особа: ПП «Мегаполіс» (місцезнаходження: м. Суми, вул. Малиновського, 12) про скасування рішення та визнання недійсними державних актів про право власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, який разом з представником підтримала в судовому засіданні, та вимоги мотивує тим, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.04.1995 року, виданого Другою сумською державною нотаріальною конторою, на підставі заповіту від 04.09.1991 року, ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є спадкоємцями майна, зазначеного в заповіті ОСОБА_11, померлої 20.07.1994 року, а саме: житлового будинку, житловою площею 36,6 кв.м., з надвірними господарськими та побутовими будівлями: літня кухня «Б», сарай «В», погріб «пг», сарай «Д», вбиральня «Г», огорожа №1-3, розташованого в м. Суми по вул. Ганнівська, 74, на земельній ділянці 1584 кв.м., що належить померлому згідно свідоцтва про право власності від 20.03.1995 року.

Рішенням Сумської міської ради від 27.04.2005 року №1191МР земельну ділянку, площею 0,1294 га, кадастровий номер :01:005:0068, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: м. Суми, вул. Ганнівська, 74, було передано у спільну часткову власність ОСОБА_1 (1/6 частини), ОСОБА_8 (1/2 частини), ОСОБА_9 (1/6 частини) та ОСОБА_10 (1/6 частини), оскільки на ній знаходиться спадкове майно, яке належить відповідачам на праві спільної часткової власності. На підставі даного рішення було видано державні акти на право власності на земельні ділянки. В подальшому ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 померли та їх спадкоємцями стали ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ОСОБА_7 відповідно. Однак, під час розроблення проекту відведення та технічної документації, до земельної ділянки, на якій розмішене спадкове майно, було додано іншу земельну ділянку, яка не знаходиться в м. Суми по вул. Ганнівська, 74, та яка не має жодного відношення до спадкового майна, а саме земельну ділянку, яку в 1968 році було надано особисто ОСОБА_1 для садівництва, як працівнику Ганнівського плодорозсадникового радгоспу. Тому позивач просить суд скасувати рішення Сумської міської ради від 27.04.2005 року №1191МР в частині передачі у власність ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_10, яким належать житлові будинки на праві спільної часткової власності, земельної ділянки, площею 0,1294 га, кадастровий номер :01:005:0068, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Ганнівська, 74, та визнати недійсними державні акти на право власності на вказану земельну ділянку; визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,1294 га, кадастровий номер :01:005:0068, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Ганнівська, 74.

Ухвалою суду від 25.05.2017 року вказану позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою суду від 13.06.2017 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду.

Представник Сумської міської ради, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач ОСОБА_3, разом з представником, в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти задоволення позову та в обґрунтування своїх заперечень надала суду письмовий відзив, в якому зазначила, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.07.2017 року по справі №592/11588/15-ц за ОСОБА_3, в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_8, який помер 30.05.2011 року, визнано право власності на 1/4 частину земельної ділянки, площею 0,1294 га, кадастровий номер :01:005:0068, яка розташована за адресою: м. Суми, вул. Ганнівська, 74, та, в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_12, яка померла 04.07.2016 року, визнано право власності на 1/4 частину цієї ж земельної ділянки. Таким чином, ОСОБА_3 є одноособовим власником 1/2 частини даної земельної ділянки за рінням суду. Крім того, звертаючись з позовом про скасування рішення Сумської міської ради №1191МР від 27.04.2015 року, ОСОБА_1 не надала жодних належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх вимог. Зокрема, відсутні будь-які докази того, що спірна земельна ділянка за адресою: м. Суми, вул. Ганнівська, 74, та земельна ділянка, яка надавалася позивачу як працівнику Ганнівського плодорозсадникового радгоспу для садівництва, це одна й та ж сама земельна ділянка. При прийнятті оскаржуваного рішення Сумської міської ради №1191МР від 27.04.2005 року, ОСОБА_1 разом з іншими співвласниками отримали зазначене рішення та на підставі нього розробили технічну документацію щодо відведення земельної ділянки для оформлення права власності, тобто позивач з 2005 року повністю погоджувалась та усвідомлювала про наявність у неї на праві власності саме 1/6 частки спірної земельної ділянки. Крім того, представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав про пропуск строку позовної давності для звернення до суду.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала та просила скасувати частково рішення Сумської міської ради від 27.04.2005 року № НОМЕР_1 в частині передачі у власність земельної ділянки площею 0,1294 га, кадастровий номер НОМЕР_2 01 005 0068 за адресою м. Суми вул. Ганнівська, 74.

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7, повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили.

Представник ПП «Мегаполіс» ОСОБА_13, в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, та в попередніх судових засіданнях пояснила, що технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку за адресою: м. Суми, вул. Ганнівська, 74, була складена у відповідності до вимог чинного законодавства.

Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи та додані до неї документи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого нотаріусом Другої сумської державної нотаріальної контори ОСОБА_14, ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_9 та ОСОБА_15 є спадкоємцями майна, зазначеного в заповіті від 04.09.1991 року, ОСОБА_11, померлої 20.07.1994 року, а саме: житлового будинку, житловою площею 36,6 кв.м., з надвірними господарськими та побутовими будівлями: літня кухня «Б», сарай «В», погріб «пг», сарай «Д», вбиральня «Г», огорожа №1-3, розташованого в м. Суми по вул. Ганнівська, 74, на земельній ділянці 1584 кв.м., що належить померлому згідно Свідоцтва про право власності, виданого міськвиконкомом від 20.03.1995 року (а.с.3).

Відповідно до п. 5 Рішення Сумської міської ради №1191-МР від 27.04.2005 року ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 передано у спільну часткову власність для ведення особистого селянського господарства, а також для будівництва та обслуговування житлового будинку земельну ділянку, загальною площею 0,3433 га, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Ганнівська, 34. Розмір спільних часток земельних ділянок визначається співвласниками цих обєктів пропорційно розмірам часток спільної власності на будинок, а саме: ОСОБА_8 належить 1/2 частини, ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_10 по 1/6 частині вказаної земельної ділянки (а.с.169-170).

Згідно Державного акта про право власності на земельну ділянку серія ЯА №872937 від 14.10.2005 року, ОСОБА_8, на підставі рішення Сумської міської ради від 27.04.2005 року №1191-МР, є власником 1/2 частини земельної ділянки, площею 0,1294 га, кадастровий номер :01:005:0068, з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства», що розташована за адресою: м. Суми, вул. Ганнівська, 74 (а.с.58).

Згідно Державного акта про право власності на земельну ділянку серія ЯА №872936 від 12.10.2005 року, ОСОБА_1, на підставі рішення Сумської міської ради від 27.04.2005 року №1191-МР, є власником 1/6 частини земельної ділянки, площею 0,1294 га, кадастровий номер :01:005:0068, з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства», що розташована за адресою: м. Суми, вул. Ганнівська, 74 (а.с.62).

Згідно Державного акта про право власності на земельну ділянку серія ЯА №872938 від 12.10.2005 року, ОСОБА_9, на підставі рішення Сумської міської ради від 27.04.2005 року №1191-МР, є власником 1/6 частини земельної ділянки, площею 0,1294 га, кадастровий номер :01:005:0068, з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства», що розташована за адресою: м. Суми, вул. Ганнівська, 74 (а.с.65).

ОСОБА_8 помер 30.05.2011 року, його спадкоємцем є донька ОСОБА_3 та дружина ОСОБА_12 03.06.2005 року помер співвласник спірної земельної ділянки ОСОБА_16, його спадкоємцем є син ОСОБА_7. Спадкоємцями після померлої 27.06.2013 року ОСОБА_9 є її доньки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Вказані факти встановлені рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми по справі №592/11588/15-ц від 07.07.2017 року (а.с.75-76).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно вказаного рішення суду від 07.07.2017 року за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8 визнано право власності на 1/4 частину земельної ділянки, загальною площею, 0,1294 га, кадастровий номер :01:005:0068, розташованої за адресою: м. Суми, вул. Ганнівська, 74; в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_12 визнано право власності на 1/4 частину цієї ж земельної ділянки (а.с.76).

Між сторонами утворилися цивільно-правові відносини, повязані з правом власності на земельні ділянки, що виникає на підставі рішень органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 10 ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Частиною 1 ст. 393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Відповідно до положень ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, крім іншого, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України при розгляді цивільної справи № 6-658цс15 та викладена в постанові від 18 травня 2016 року, уразі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Порушення, невизнання або оспорювання права власності особи на земельну ділянку є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Суд повинен установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, на підставі заповіту померлої ОСОБА_11 від 04.09.1991 року, набули права спільної часткової власності, на майно, а саме: житловий будинок, житловою площею 36,6 кв.м., з надвірними господарськими та побутовими будівлями: літня кухня «Б», сарай «В», погріб «пг», сарай «Д», вбиральня «Г», огорожа №1-3, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Ганнівська, 74. Рішенням Сумської міської ради №1191-МР від 27.04.2005 року, на підставі розробленої та наданої технічної документації, що посвідчують право власності на землю, яка була досліджена в судовому засіданні, відповідно до ст.ст. 12, 93, 116, 118, 121, 124, 125 ЗК України, було передано у спільну часткову власність ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку, площею 0,1294 га, кадастровий номер :01:005:0068, що розташована за адресою: м. Суми, вул. Ганнівська, 74.

Відповідно до Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку за адресою: м. Суми, вул. Ганнівська, 74, земельна ділянка за вказаною адресою складається з трьох частин з різним цільовим призначенням, площею та кадастровими номерами, втім відповідач ОСОБА_1 не надала суду жодних належних та допустимих доказів на спростування пояснень ОСОБА_3 та іншого документального підтвердження того, що земельна ділянка, площею 0,1294 га, кадастровий номер :01:005:0068, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: м. Суми, вул. Ганнівська, 74, була надана їй як працівнику Ганнівського плодорозсадникового радгоспу для садівництва.

Крім того, відповідно до ОСОБА_2 погодження (встановлення) та закріплення в натурі меж спірної земельної ділянки від 17.08.2004 року, який був підписаний співвласниками, ОСОБА_1 погодилася з встановленням меж земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Ганнівська, 74, згідно здійсненого опису (а.с.166-167).

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що рішення Сумської міської ради №1191-МР від 27.04.2005 року, в частині передачі у власність ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_10, земельної ділянки, площею 0,1294 га, кадастровий номер :01:005:0068, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Ганнівська, 74, є обґрунтованим та прийнятим в порядку і на підставах встановлених земельним законодавством України.

Оскільки решта позовних вимог є похідними від встановлених обставин, тому суд вважає необхідним відмовити в їх задоволенні.

До того ж, в судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_4 було заявлено вимогу про застосування позовної давності до позовних вимог позивача, оскільки ОСОБА_1 було відомо про прийняття оскаржуваного рішення з 2005 року, а тому перебіг строку позовної давності почався саме з цього моменту.

Відповідно до ст. 256 та ст. 257 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до положень ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_1 було відомо про прийняття оскаржуваного рішення з 2005 року, крім того, 12.10.2005 року їй було видано правовстановлюючий документ Державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0068, що розташована за адресою: м. Суми, вул. Ганнівська, 74, з визначенням часток співвласників, а тому суд вважає, що позивач звернулася до суду за захистом порушених прав з пропуском трирічного строку позовної давності.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування рішення та визнання недійсними державних актів про право власності на земельну ділянку відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 76-83, 264, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (мешкає: АДРЕСА_1) до Сумської міської ради (місцезнаходження: м. Суми, пл. Незалежності, 2), ОСОБА_3 (мешкає: АДРЕСА_2), ОСОБА_5 (мешкає: АДРЕСА_3), ОСОБА_6 (мешкає: АДРЕСА_4), ОСОБА_7 (мешкає: АДРЕСА_5), третя особа: ПП «Мегаполіс» (місцезнаходження: м. Суми, вул. Малиновського, 12) про скасування рішення та визнання недійсними державних актів про право власності на земельну ділянку відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Сумської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

13 вересня 2018 року складено повне судове рішення.

Суддя І.М. Фоменко