Справа № 452/1004/17 Головуючий у 1 інстанції: Сенечин В.М.
Провадження № 22-ц/783/553/18 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Бойко С.М. і Савуляк Р.В.

при секретарі Фейір К.О.

з участю позивача ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства - Дмитришин Мирослави Петрівни на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 04 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

20.04.2017 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що працював на посаді головного інженера Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства до 23 березня 2017 року. Наказом начальника Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства за № 45 від 23 березня 2017 року його звільнено з роботи за

п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків покладених на нього. Своє рішення керівник Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства мотивував тим, що наказом № 25 від 25 січня 2017 року ОСОБА_6 було доручено розробити та затвердити річний баланс ліцензованої діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства план на 12 місяців 2017 року, а наказом № 48 від 14 березня 2017 року він повинен був розробити схеми водовідведення та зони роботи і розміщення каналізаційних насосних станції. Невиконання вказаних доручень не дало змоги подати документацію в НКРЄКП для затвердження нових економічно-обґрунтованих тарифів на водопостачання та водовідведення. Однак, позивач зазначав, що усно та службовими записками, які належним чином були зареєстровані в управлінні, доповідав керівнику про причини неможливого виконання даних йому завдань. Для належного виконання згаданих наказів обов»язковим є залучення інших спеціалістів, до функцій яких входить проведення економічних розрахунків та інші.

Наказ начальника Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства про його звільнення з роботи вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки виданий з порушенням вимог трудового законодавства.

Крім того, ОСОБА_6 вказує на відсутність систематичності невиконання ним трудових обов'язків та порушення процедури звільнення з роботи без попереднього звернення адміністрації до профспілкового комітету за отриманням згоди на звільнення, а також неврахування вимог ст. 149 КЗпП України.

Позивач вважає, що внаслідок незаконного звільнення йому заподіяна моральна шкода в розмірі 10000 грн.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 04 січня 2018 року позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_6 на посаді головного інженера Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства.

Стягнуто з Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 71500,80 грн. з відрахуванням податків та інших обов"язкових платежів і зборів.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку через свого представника - Дмитришин Мирославу Петрівну оскаржив відповідач - Самбірське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства. Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права, при неправильно встановлених обставинах, що мають значення для справи. Звертає увагу, що позивач не виконував покладені на нього обов"язки, в зв"язку з чим останній був звільнений на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України. Станом на день винесення спірного наказу про звільнення позивача, останній мав одне дисциплінарне стягнення, яке до нього застосоване за порушення трудової дисципліни та у встановленому законом порядку не зняте. В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 04 січня 2018 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_7.

05 вересня 2018 року від ОСОБА_6 надійшов відзив на апеляційну скаргу представника Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства - Дмитришин Мирослави Петрівни. Вважає, оскаржуване відповідачем рішення суду законним. Зазначає, що наказ начальника ВУВКГ про його звільнення з роботи є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки виданий з порушенням вимог трудового законодавства з підстав, які були умисно створені керівництвом Самбірського ВУВКГ. Вважає, що в апеляційній скарзі відсутні будь-які доводи, які б підтверджували висновки відповідача про неправильне, неповне з»ясування судом обставин справи та відповідали наявним в матеріалах справи доказам. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 04 січня 2018 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, представника позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу представника Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства - Дмитришин Мирослави Петрівни слід залишити без задоволення із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 з 18 лютого 2013 року працював на посаді головного інженера Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства.

Згідно наказу № 85 від 08 листопада 2016 року на позивача накладено дисциплінарне стягнення за порушення трудової дисципліни у вигляді догани.

Відповідно до наказу начальника Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства № 45 від 23 березня 2017 року головного інженера ОСОБА_6 звільнено з роботи з 23 березня 2017 року за систематичне невиконання ним без поважних причин покладених на нього обов'язків наказом № 25 від 25.01.2017 року та наказом № 48 від 14.03.2017 року, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Згідно наказу начальника Самбірського ВУВКГ № 25 від 25.01.2017 року ОСОБА_6 доручено розробити та затвердити річний баланс ліцензованої діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення Самбірського ВУВКГ план на 12 місяців 2017 року.

Як вбачається із копії наказу начальника Самбірського ВУВКГ № 48 від 14 березня 2017 року ОСОБА_6 зобов'язано розробити схеми водовідведення та зони роботи і розміщення каналізаційних насосних станцій з терміном виконання до 16 березня 2017 року.

Судом на підставі показань свідків, зокрема ОСОБА_8, колишнього начальника Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, встановлено, що схеми водовідведення та зони роботи і розміщення каналізаційних насосних станцій були розроблені і знаходились в приміщенні Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства. Для розроблення нових схем необхідно тривалий час із залученням до цього процесу спеціалізованих ліцензованих організацій.

Із копії службової записки ОСОБА_6 від 10 березня 2017 року

вбачається, що з прийняттям у вересні 2016 року на посаду начальника Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства ОСОБА_9 між ним та ОСОБА_6 склалась конфліктна ситуація, яка призвела, на думку позивача, до його незаконного звільнення (а.с. 12).

Судом встановлено, що дисциплінарне стягнення на ОСОБА_6 за невиконання наказу № 25 від 25.01.2017 року, яким йому було доручено розробити та затвердити річний баланс ліцензованої діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення Самбірського ВУВКГ план на 12 місяців 2017 року, не накладалось.

Згідно витягу з протоколу № 3 від 01 червня 2017 року засідання профкому Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, на якому розглядався запит суду про дачу згоди на звільнення ОСОБА_6 з роботи на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України профспілковий комітет вирішив відмовити у наданні дозволу на таке звільнення .

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_6, суд виходив з тих обставин, що відповідачем не доведено систематичного невиконання позивачем без поважних причин обов'язків покладених на нього трудовим договором чи правилами внутрішнього трудового розпорядку та вини ОСОБА_6 у невиконанні наказу № 48 від 14 березня 2017 року, а також не надано доказів про те, що до посадових обов'язків головного інженера Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства відноситься розроблення схеми водовідведення та зони роботи і розміщення каналізаційних насосних станцій. Судом враховано відмову профспілкового комітету у наданні дозволу на звільнення ОСОБА_6 з роботи на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Окрім цього, суд прийшов до висновку, що у позивача виникло право на отримання середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Статтею 149 КЗпП України передбачено, що за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Згідно ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого органу з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою профспілкової організації членом якої є працівник.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

У п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням він визначається за загальними правами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи, при цьому суд керується постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати».

Згідно з абзацом третім пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до абзаців пункту 8 вищевказаного Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки про доходи №188 від 10 серпня 2017 року середньоденний заробіток ОСОБА_6 перед звільненням становив 364 грн. 80 коп.

Судом першої інстанції правильно визначено кількість робочих днів вимушеного прогулу ОСОБА_6 (196 робочих днів) та здійснено розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 71500,80 грн. з відрахуванням податків та інших обов"язкових платежів і зборів.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги представника Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства - Дмитришин Мирослави Петрівни жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 04 січня 2018 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства - Дмитришин Мирослави Петрівни - залишити без задоволення.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 04 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 17 вересня 2018 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: С.М. Бойко

Р.В. Савуляк