Справа № 445/1603/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2018 року Золочівський районний суд Львівської області

в складі судді: Сивак В. М.,

при секретарі Захарчук Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Золочеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади села Ремезівці в особі Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до територіальної громади територіальної громади села Ремезівці в особі Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області та просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 1,3084 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,7188га, кадастровий номер :09:000:0462, та площею 0,5896га, кадастровий номер :09:000:0563, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_2, який помер 15.03.2001 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15.03.2001 року помер, ОСОБА_2, дідо позивача.

Спадкове майно, що залишилось після смерті спадкодавця, становить земельна ділянка площею 1,3084 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,7188га, кадастровий номер :09:000:0462, та площею 0,5896га, кадастровий номер :09:000:0563, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області, і які належали спадкодавцю, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №014923 виданого 03.05.2004 року Золочівською РДА на підставі розпорядження голови Золочівської РДА №17 від 26.01.2004 року і зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01:04:452:03887.

Фактично прийнявши спадщину та маючи намір оформити свої права на спадкове майно, позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутній належним чином оформлений, правовстановлюючий документ на право власності на земельну ділянку, що належала її дідові, а саме державний акт на право власності на земельну ділянку. За таких обставин, нотаріусом було рекомендовано звернутися до суду із заявою про визнання права власності на спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач - Ремезівцівська сільська рада Золочівського району Львівської області в судове засідання не з'явилися, подала до суду листа в якому просять розгляд справи проводити без участі представника. Позов визнають повністю.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, ознайомившись із заявою відповідача про визнання позову, суд вважає за можливе ухвалити судове рішення у справі у підготовчому провадженні, з огляду на таке.

Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії І-СГ № 276769 ОСОБА_2 помер 15 березня 2001 року в с. Ремезівці Золочівського району Львівської області.

Родинні відносини, підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб позивача, та свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб матері позивача.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 був власником земельної ділянки загальною площею 1,3084 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,7188га, кадастровий номер :09:000:0462, та площею 0,5896га, кадастровий номер :09:000:0563, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області, і які належали спадкодавцю, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №014923 виданого 03.05.2004 року Золочівською РДА на підставі розпорядження голови Золочівської РДА №17 від 26.01.2004 року і зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01:04:452:03887.

Як вбачається з довідки Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області від 01.06.2017 року № 428, останнім постійним місцем проживання померлого 15.03.2001 року ОСОБА_2 було с. Ремезівці Золочівського району Львівської області. Заповіт від його імені у Ремезівцівській сільській раді не посвідчувався. Заборон та арештів на земельну ділянку загальною площею 1,3084 га, яка виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Ремезівцівськоїсільської ради Золочівського району Львівської області, власником якої є ОСОБА_2 немає. Спадщину після смерті ОСОБА_2 фактично прийняла ОСОБА_1, так як вступила в управління та володіння майном померлого.

Відповідно до листа приватного нотаріуса Золочівського районного нотаріального округу ОСОБА_3 від 25.09.2018 року № 938/01-16, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася.

Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно із ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вказано у ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Положення ст.ст. 81, 131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.

З огляду на те, що ОСОБА_2 дійсно належала на праві власності вищевказана земельна ділянка, позивач спадщину після його смерті прийняла, що підтверджується в повній мірі матеріалами справи, інших спадкоємців майна, які б спадщину прийняли, судом не встановлено, а через відсутність належних правовстановлюючих документів позивач позбавлена можливості в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права, суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на вказане вище спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.16, 328, 392, 1218, 1225, 1268 ЦК України, ст.ст. 81, 131 ЗК України, суд,

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на земельну ділянку площею 1,3084 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,7188га, кадастровий номер :09:000:0462, та площею 0,5896га, кадастровий номер :09:000:0563, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_2, який помер 15.03.2001 року.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30-ти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області або через Золочівський районний суд Львівської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення 30-денного строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя ОСОБА_4