Справа № 462/3359/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2018 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Палюх Н.М.

при секретарі Колобич О.О.

з участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користуванням житловим приміщенням

в с т а н о в и в:

Позивач у червні 2018 року звернувся з позовом у суд про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком №63 по вул.Шевченка у смт.Рудно Залізничного району м.Львова. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що вказаний будинок належить йому на праві приватної власності і в такому зареєстровані він, його дружина ОСОБА_6, невістка ОСОБА_7, син ОСОБА_8, колишня невістка ОСОБА_3 та онуки: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4. Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 07.12.2011р. розірвано шлюб між ОСОБА_8 таОСОБА_3 Відповідачі добровільно виїхали з будинку, забравши всі свої особисті речі, у будинку не появляються та не приймають участі в утриманні такого. Окрім того, відповідачі проживають без реєстрації за адресою: с.Суховоля, вул.Гайдамацька, 6, Городоцького району Львівської області. На його неодноразові усні звернення, відповідачі відмовляються добровільно знятися з реєстрації, через що у позивача виникли труднощі щодо реалізації свого права власності, а саме права на отримання адресної субсидії по оплаті комунальних послуг. За наведеного, на підставі ст.ст. 317, 319, 321, 383, 405 ЦК України, ст.ст.64, 150 ЖК України просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування вказаним будинком.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення аналогічні наведеним у позовіній заяві та додатково пояснила, що відповідачі у 2011 році залишили спірний будинок і з того часу в такому не появляються, та не приймають участі в утриманні такого, хоча перешкод в користуванні будинком їм ніколи і ніхто не чинив. Просить позов задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не зявилися, хоча належно повідомлялися про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності на підставі наявних у справі матеріалів та постановити заочне рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Зміст права власності, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, складає право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд ч.1 ст. 319 ЦК України.

Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

За правилами ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що будинок №63 по вул. Шевченка у смт.Рудно Залізничного району м.Львова, загальною площею 87 кв.м, належить на праві приватної власності ОСОБА_2, що підтверджується Реєстраційним посвідченням Львівського міжміського бюро технічної інвентаризації від 12.11.1971р. /а.с.8/.

З довідки з місця проживання та склад сімї від 03.05.2018 року, виданої ОСОБА_11 селищною радою Залізничного району м.Львова /а.с.37/ вбачається, що у будинку №63 по вул.Шевченка у смт.Рудно Залізничного району м.Львова зареєстровано девятеро осіб: власник ОСОБА_2, його дружина ОСОБА_6, невістка ОСОБА_7, син ОСОБА_8, колишня невістка ОСОБА_3 та онуки: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 07.12.2011р. шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 розірвано /а.с.9/.

Також судом встановлено, що у 2011 році відповідачі добровільно залишили вказаний будинок і з того часу у спірному будинку не проживають та не приймають участі в утриманні такого.

Дане стверджується ОСОБА_11 селищної ради від 14.09.2015р., 09.12.2015р., 11.02.2016р, 08.06.2016р, 21.12.2016р., 14.12.2017р., 24.01.2018р., 15.02.2018р., 23.03.2018р. /а.с.38-46/.

З довідок Суховільської селищної ради Городоцького району Львівської області від 16.01.2018р. за №58 та від 17.01.2018р. за №63 та №64 вбачається, що ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають без реєстрації за адресою: с.Суховоля, вул.Гайдамацька, 6 Городоцького району Львівської області /а.с.20, 21/.

Наведеними доказами також підтверджується те, що відповідачі більше шести років не користуються спірним житловим будинком без поважних причин, оскільки перешкод в користуванні цим будинком їм ніхто і ніколи не чинив.

Оцінюючи зібрані в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідачі з 2011 року не користуються будинком №63 по вул. Шевченка у смт. Рудно Залізничного району м.Львова без поважних причин, тобто понад визначений ст.405 ЦК України термін, протягом якого за ними зберігалося право на користування спірним житловим приміщенням, не виписалися із такого, а тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити і визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням.

В порядку ч.1 ст.88 ЦПК України стягнути з відповідачів в користь позивача по 234,93 грн. судового збору з кожного.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12, 89, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користуванням житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим будинком №63 по вул. Шевченка у смт. Рудно Залізничного району м.Львова.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_12 по 234,93 грн. судового збору з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6.

Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6.

Відповідач: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_9, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6.

Повний текст рішення складено 23.10.2018 року.

Суддя: