Постанова

Іменем України

18 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 761/32671/15-ц

провадження № 61-24915св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта»,

третя особа - ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 5 липня 2017 року у складі судді Волошина В. О. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року у складі суддів Рубан С. М., Желепа О. В., Іванченко М. М.,

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (далі - ТДВ «СТ «Домінанта», страхова компанія), третя особа - ОСОБА_6, вимоги якого збільшив під час розгляду справи та просив стягнути з відповідача на його користь недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 31 087,59 грн, вартість проведення судової експертизи - 3072 грн, вартість проведення оцінки вартості матеріального збитку в сумі 800 грн, судовий збір - 487,2 грн та витрати на правову допомогу - 2000 грн.

Позов мотивовано тим, що 03 липня 2015 року на вул. Кільцева дорога, 12 у м. Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Mitsubishi» д.н. НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_6, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у відповідача, згідно полісу, та автомобіля «Ford» д.н. НОМЕР_5, який належить на праві власності позивачу. Винним у скожнні ДТП визнано ОСОБА_6

В досудовому порядку позивач, як власник автомобіля «Ford» д.н. НОМЕР_5 звернувся до відповідача з вимогою виплатити страхове відшкодування, надавши повний пакет документів, необхідний для прийняття рішення та виплати страхового відшкодування, проте відповідач, визнавши даний випадок страховим, визначив суму страхового відшкодування, яка на думку позивача є меншою.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05 липня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ТДВ «СТ «Домінанта» на користь ОСОБА_4 невиплачену суму страхового відшкодування у розмірі 31 087,59 грн, 3072 грн - витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи, 2000 грн - витрати на правову допомогу, 487,20 грн - судового збору.

У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду мотивовані тим, що з урахуванням положень статей 22, 29, 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача суми у розмірі 31 087,59 грн, а також 3072,0 грн - витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи, які були понесені позивачем, підлягають задоволенню.

Також суди дійшли висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача 3072 грн - витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи та 2000 грн витрат на правову допомогу.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ТДВ «СТ «Домінанта», посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить змінити ухвалені у справі рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування в розмірі 31 087,59 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн, а саме стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 23 542,15 грн. У задоволенні вимог про відшкодування витрат на правову допомогу відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не досліджено правовідносини, що виникли між сторонами на підставі спеціального Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», невірно надано правову оцінку наданим позивачем доказам.

Суди попередніх інстанцій при ухваленні рішень щодо стягнення з відповідача суми страхового відшкодування мали врахувати норму пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і сума визначена експертним висновком від 10 листопада 2016 року у розмірі 45 272,64 грн мала бути зменшена на розмір податку на додану вартість та розмір коштів, які фактично були сплачені відповідачем на рахунок позивача.

Крім того, суди не навели мотивів, з яких задовольнили вимогу позивача щодо відшкодування витрат на правову допомогу та не врахували, що позивачем не надано доказів того, які процесуальні дії вчинялись представником, затрачений час на ці дії, а також, що отримані представником кошти задекларовані як прибуток, а отже, дані витрати не підлягають відшкодуванню.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано із суду першої інстанції.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального

кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення

змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Інші учасники судового процесу не скористалися правом подати відзив на касаційну скаргу, письмових заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Суд установив, що 03 липня 2015 року на вул. Кільцева дорога, 12 в м. Києві відбулось ДТП за участю автомобіля «Mitsubishi» д.н. НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_6, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» згідно полісу, та автомобіля «Ford» д.н. НОМЕР_5, який належить на праві власності позивачу.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 22 липня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

При визначенні розміру суми страхового відшкодування відповідач керувався звітом від 20 липня 2015 року про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу автомобіля «Ford» д.н.НОМЕР_5, який проведено на підставі заяви відповідача від 06 липня 2015 року.

Відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданого ОСОБА_6 страхова сума, за шкоду завдану майну третьої особи внаслідок ДТП складає 50 000 грн, франшизи - 0,0 грн.

Відповідачем сплачено суму страхового відшкодування у розмірі 14185,05 грн.

Згідно висновку комісійної судової автотоварознавчої експертизи від 10 листопада 2016 року, який було проведено на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 29 липня 2016 року, вартість матеріального збитку, яка завдана власнику автомобіля «Ford» д.н. НОМЕР_5 становить 45272,64 грн.

За приписами статті 979 ЦК Україниза договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Законупередбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

З огляду на статтю 1192 ЦК Українирозмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Установивши, що повна вартість відновлювального ремонту автомобіля, згідно з висновком комісійної судової автотоварознавчої експертизи від 10 листопада 2016 року (45 272,64 грн) не перевищує страхової суми по страховому випадку, виплата страхового відшкодування проведена страховиком не у повному обсязі, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення майнової шкоди із страхової компанії, розмір якої слід розраховувати відповідно до вказаного висновку судової експертизи, з урахуванням виплаченої позивачу суми.

Доводи касаційної скарги про те, що сума, визначена експертним висновком від 10 листопада 2016 року повинна бути зменшена на розмір податку на додану вартість є необґрунтованими та не узгоджуються з наведеними вище нормами матеріального права.

Стаття 36 Закону України Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на яку у касаційній скарзі посилається відповідач, зокрема пункт 36.2 цієї статті, стосується прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та порядку його виплати, не може бути застосована до суми матеріального збитку, визначеної висновком комісійної судової автотоварознавчої експертизи від 10 листопада 2016 року, яким керувався суд, розраховуючи розмір недовиплаченої суми страхового відшкодування, яка підлягає стягненню в судовому порядку.

Доводи касаційної скарги щодо безпідставності стягнення на користь позивача 2000 грн витрат на правову допомогу спростовуються встановленими судами обставинами та дослідженими під час розгляду справи доказами.

Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами попередніх інстанцій, які їх обґрунтовано спростували.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв'язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до переоцінки доказів та встановлення обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої та апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 5 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В. В. Пророк

І. М. Фаловська