Справа № 428/74/18
Провадження №2/428/9/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018р. Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Юзефовича І.О.

при секретарі Продченко О.А.

за участю законного представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представників третьої особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про зобовязання не чинити перешкоди у користуванні жилим приміщенням та забезпечення вільного доступу до квартири, третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області,

встановив:

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 про зобовязання не чинити перешкоди у користуванні жилим приміщенням та забезпечення вільного доступу до квартири, третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області, мотивуючи вимоги тим, що у 2003р. відповідач ОСОБА_2, являючись батьком позивача ОСОБА_2, отримав службову квартиру, розташовану за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, кв. МЖК «Мрія»АДРЕСА_1, в якій мешкала їх родина. 11.01.2018р. шлюбу між батьками позивача було розірвано, у звязку з чим мати позивача ОСОБА_1 стала мешкати окремо. Позивач ОСОБА_2 та його сестра ОСОБА_2, намагалися не порушувати звязків ані з відповідачем ОСОБА_2, ані з їх матірю ОСОБА_1, однак відповідач ОСОБА_2 неправомірно заважав користуватись вищевказаною квартирою, що виразилось у зміні замків на вхідних дверях, відмові надавати ключі від нових замків, відмові в допущенні до зазначеної квартири для реалізації їх права користування нею. Рішенням Сєвєродонецької міської ради №966 від 03.12.2013р. вищевказана квартира була виключена з переліку службових та передана наймачеві відповідачу ОСОБА_2 та членам його родини ОСОБА_2, ОСОБА_2 на загальних підставах. Тому, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом і просить суд зобовязати відповідача ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_2 у користування жилим приміщенням за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, кв. МЖК «Мрія»АДРЕСА_1, шляхом надання ключів від зазначеного приміщення, а також забезпечення вільного і безперешкодного доступу до зазначеної квартири.

07.02.2018р. до Сєвєродонецького міського суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 на позовну заяву, який мотивовано тим, що дійсно у 2003р. ним було отримано для проживання службову квартиру за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, кв. МЖК «Мрія»АДРЕСА_1, яка у 2013р. була виключена з переліку службових житлових приміщень та передана йому для проживання на загальних підставах. Однак, його діти ОСОБА_2 та ОСОБА_2 не мешкають з ним з червня 2008р., оскільки після розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_1, діти залишились мешкати з матірю. У 2008р. ОСОБА_1 придбала у приватну власність чотирьохкімнатну квартиру, в якій проживають їх діти, маючи окремі кімнати. Ним не чиняться перешкоди ОСОБА_2 у користування спірною квартирою.

Законний представник позивача ОСОБА_1 у вступному слові пояснила, що після розірвання шлюбу між нею та відповідачем ОСОБА_2 у грудні 2007р., останній створив неможливі умови для її проживання та проживання дітей у спірній квартирі, яку відповідач ОСОБА_2 отримав на підставі ордеру на всю сімю. У травні 2008р. вона придбала у приватну власність квартиру. Тільки у червні 2008р. вона разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_2 та ОСОБА_2 переїхала до своєї квартири. Відповідач ОСОБА_2 через тиждень після їх переїзду змінив замки на вхідних дверях, а їх особисті речі залишив управляючому будинком, при цьому відмовився надати ключі від нових замків. Особисті речі дітей були залишені оскільки у спірній квартирі вони зареєстровані та мешкали, крім того, дітям потрібні були їх речі у разі мешкання з батьком. Відповідач ОСОБА_2 неодноразово намагався визнати своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування зазначеним жилим приміщенням.

Відповідач ОСОБА_2 у вступному слові пояснив, що у 2007р. шлюб між ним та ОСОБА_1 було розірвано. За згодою сторін їх неповнолітні діти ОСОБА_2 та ОСОБА_2 залишились мешкати з матірю. У 2008р. ОСОБА_1 придбала у власність квартиру. Наразі діти виросли, а він у свою чергу бажає мешкати з сином і вважає, що батько потрібен синові для виховання.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Органу опіки та піклування ОСОБА_3 у вступному слові позовні вимоги підтримала та пояснила, що батьки мають рівні права, а дитина після досягнення чотирнадцяти років має право вибору з ким із батьків проживати.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що вона являється донькою відповідача ОСОБА_2 і сестрою позивача ОСОБА_2 відповідно. Спірна квартира, розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, кв. МЖК «Мрія»АДРЕСА_1, яка у 2013р., була отримана відповідачем ОСОБА_2 на всю сімю. Після розірвання шлюбу між батьками, відповідач ОСОБА_2 створив неможливі умови для їх проживання; батько напивався і погрожував матері, вони закривались в іншій кімнаті. У червні 2008р. вони разом з матірю переїхали до квартири, яку придбала їх матір ОСОБА_1. До досягнення нею та її братом повноліття відповідач ОСОБА_2 намагався зняти їх з братом з реєстрації за зазначеною адресою. Їх особисті речі частково відповідач ОСОБА_2 продав, а частково залишив консьєржу у будинку. Її брат ОСОБА_2 має намір мешкати у спірній квартирі за умови відсутності перешкод у її користуванні.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, кв. МЖК «Мрія»АДРЕСА_1 мешкала сімя ОСОБА_2, згодом ОСОБА_1 виїхала з зазначеної квартири. Вона не втручається у питання щодо користування квартирами, а як управитель будинку, слідкує за місцями загального користування. Їй нічого не відомо про те як сімя ОСОБА_1 жила, і за яких обставин ОСОБА_1 виїхала. ОСОБА_2 їй були залишені коробки. Оскільки вона їх за описом не приймала, то їй невідомо, що в коробках знаходилось. Зазначені коробки зберігались у місцях загального користування. Їй лише було повідомлено ОСОБА_2, що ОСОБА_1 їх забере. Їй невідомо, що у 2013р. зазначена квартира була виключена з переліку службових житлових приміщень.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 311 ЦК України, фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 58 ЖК України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до копії повторного свідоцтва про народження серія 1-ЕД, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області 20.11.2007р., актовий запис №137 від 26.02.2003р., ОСОБА_6 народився 10.02.2003р., батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1. Відповідно до копії Ордеру на житлове приміщення серія П №8, виданого Виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради 30.10.2003р., ОСОБА_2 з сімєю із 4 осіб (ОСОБА_1 дружина, ОСОБА_2 донька, ОСОБА_2 син) надано право на зайняття житлового приміщення у квартирі, яка розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, кв. МЖК «Мрія»АДРЕСА_1. Відповідно до копії рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24.12.2007р. по справі №2-4643/07,шлюб, зареєстрований 25.11.1995р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, актовий запис №1049, між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 розірвати. Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серія 1-ЕД №055490, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області 11.01.2008р., актовий запис №20, шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 розірвано. Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 23.06.2008р. приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу ОСОБА_8, реєстр №4046, ОСОБА_9 придбала у власність квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2. Зазначене право власності також зареєстровано у Комунальному підприємстві «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» за №836 в книзі №31, що підтверджується копією ОСОБА_5 про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19573257 від 17.07.2008р.. Відповідно до копії повідомлення Управління Служби безпеки в Луганській області №63/9/3518-4 від 29.04.2009, УСБУ не має ніяких підстав вимагати виселення із службового житла, розташованого за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, кв. МЖК «Мрія»АДРЕСА_1, неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_1, які не мають житлової площі для постійного проживання у користуванні або на праві власності. Відповідно до копії рішення Виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради Луганської області №966 від 03.12.2013р., виключено з переліку службових жилих приміщень УСБУ в Луганській області двокімнатну квартиру №18а в кварталі МЖК «Мрія», буд. 7 у звязку з тим, що відпала потреба у такому її використанні. Квартронаймач ОСОБА_2, склад сімї три особи: він, син ОСОБА_2, дочка ОСОБА_2.

Таким чином , у судовому засіданні було встановлено , що 30.10.2003р. на підставі ордеру №8 серія П, виданого виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради Луганської області відповідачу ОСОБА_2 разом з родиною у складі 4 осіб (ОСОБА_1 - дружина, ОСОБА_2 син, ОСОБА_2 донька) було надано право на зайняття жилого приміщення квартири, яка розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, кв. МЖК «Мрія»АДРЕСА_1, яка на той час обраховувалась, як службове житлове приміщення. 11.01.2008р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано. Через перешкоди у користуванні зазначеним жилим приміщенням неповнолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_2 разом з їх матірю ОСОБА_1 переїхали до іншого житла, яке ОСОБА_1 набула у приватну власність. При цьому, як з пояснень сторін, так і з пояснень свідків судом встановлено, що особисті речі дітей залишись у зазначеному житловому приміщенні. 03.12.2013р. рішенням Виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради Луганської області спірне житлове приміщення виключену з переліку службових жилих приміщень та надано у користування квартиронаймачу ОСОБА_2 у складі сімї 3 особи (син ОСОБА_2, донька ОСОБА_2В.).

Враховуючи положення ст. 29 ЦК України, а також ту обставину, що неповнолітній ОСОБА_2 не має власного іншого житла, то суд приходить до висновку, про необхідність зобовязання ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у користуванні спірним жилим приміщенням. Тому, обставини, викладені ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 в обґрунтування позову знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, а отже позовна заява ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_2 про зобовязання не чинити перешкоди у користуванні жилим приміщенням та забезпечення вільного доступу до квартири, третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області, підлягає задоволенню.

На підставі ст.. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 підлягає до стягнення на користь ОСОБА_1 сума сплаченого судового збору у розмірі 704,80грн..

Керуючись ст.ст. 12, 13, 15, 43-44, 47-49, 247, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про зобовязання не чинити перешкоди у користуванні жилим приміщенням та забезпечення вільного доступу до квартири, третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області, задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_2 (22.07.1974р.н., і.н. НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, кв. МЖК «Мрія»АДРЕСА_3, паспорт громадянина України серія ЕК №239037) не чинити перешкоди неповнолітньому сину ОСОБА_6, 10.02.2003р.н., у користуванні жилим приміщенням квартирою, яка розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, кв. МЖК «Мрія»АДРЕСА_1, шляхом надання ключів від зазначеного жилого приміщення, а також забезпечення вільного і безперешкодного доступу до зазначеної квартири.

Стягнути з ОСОБА_2 (22.07.1974р.н., і.н. НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, кв. МЖК «Мрія»АДРЕСА_3, паспорт громадянина України серія ЕК №239037) на користь ОСОБА_1 (12.03.1976р.н., і.н. НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт громадянина України серія ЕК №095516) суму сплаченого судового збору у розмірі 704,80грн..

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя І. О. Юзефович