АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/41/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого Фетісової Т.Л.

суддів Карпенко О.В., Василенко Л.І.

за участю секретаря

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника виконавчого комітету Черкаської міської ради на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 03 жовтня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Черкаської міської ради, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_5, про визнання незаконним та скасування рішення, :

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернулася до суду з даним позовом, яким просила визнати п.37 рішення виконкому Черкаської міської ради №714 від 18.08.1998 в частині передачі у приватну власність ОСОБА_6 земельної ділянки, площею 591,00 кв.м. по вул. Пушкіна, 166 в м. Черкаси не законним та скасувати, мотивуючи про те, що на підставі договору дарування від 05.06.1986 їй на праві власності належить 1 / 2 частина будинку з відповідною частиною надвірних споруд, розташованих на земельній ділянці за адресою м. Черкаси, вул. Червоноармійська, 149. Згідно рішення виконавчого комітету міської ради народних депутатів №523 від 29.08.1983 вказана земельна ділянка закріплена в постійне користування за даним будинковолодінням та наразі перебуває в державній власності, тобто не приватизована позивачем.

У вересні 2006 року позивач звернулася до виконавчого комітету Черкаської міської ради з метою приватизації земельної ділянки, яка перебуває в її користуванні, але їй було відмовлено у звязку з тим, що сусідня земельна ділянка по вул. Пушкіна, 166 у м. Черкаси, на той час була приватизована та був виданий державний акт на право приватної власності на ім'я ОСОБА_6 Позивач вважає, що цей державний акт був виданий на підставі технічної документації, складеної з грубими порушеннями, оскільки межа сусідньої земельної ділянки проходить через належні позивачу нерухомі будівлі - цегляний гараж та сарай.

В листі ДП Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою №1010 від 21.11.06 вказав, що інститут не заперечує проти допущення «помилки при вимірюванні місцеположення спільної точки межі вказаних суміжних земельних ділянок», але, в той же час, відмовився її виправити. Роботи по обміру в натурі меж земельної ділянки ОСОБА_6 проводились в 1998 році, але про те, що дані роботи відбулись з помилками позивач дізналась аж у вересні 2006 року і відразу ж звернулась до суду.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 399/1544/1545-БТ від 14.08.2012 розміри та конфігурація земельної ділянки по вул. Пушкіна, 166 в м. Черкаси, що була передана оспорюваним рішенням виконкому міської ради у власність ОСОБА_6, не відповідають межам та конфігурації земельної ділянки відповідно до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів №523 від 29.08.1983. Межа земельної ділянки по вул. Пушкіна, 166 проходить під будівлями домоволодіння по вул. Червоноармійська, 149, які належать позивачу.

Указані фактичні обставини стали підставами для звернення з цим позовом до суду.

Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 03.10.2017 позовні вимоги у справі задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування вказує на те, що ухвалою Соснівського районного суду міста Черкаси від 29.04.2010, яка набрала законної сили, провадження у справі в частині визнання незаконним та скасування рішення виконкому закрито. Також рішенням апеляційного суду Черкаської області від 24.07.2014, яке набрало законної сили, закрито провадження у справі в частині вирішення вимог про скасування п.37 рішення виконкому Черкаської міської ради №714 від 18.08.1998. Черкаська міська рада в останній справі була учасником судового розгляду. Оскільки провадження у справі закрито саме в частині оскарження рішення виконкому, суд помилково послався на те, що провадження закрито лише за вимогами, заявленими до Черкаської міської ради. Спірне рішення приймалося за належним чином складеною технічною документацію на земельну ділянку, до складу якої входив акт погодження меж земельної ділянки суміжними землекористувачами. Крім того, рішенням апеляційного суду Черкаської області від 24.07.2014 встановлено, що нерухомість, яка належить позивачу та через яку проходить межа сусідньої земельної ділянки, не є самочинною, однак згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 24.04.2009, проведеної у даній справі, межа сусідньої земельної ділянки проходить через нерухомість позивача у звязку з її незаконним переобладнанням шляхом збільшення площі. Суд не врахував, що в користуванні позивача перебуває земельна ділянка, площа якої на 12 кв. м. перевищує надану позивачу в користування. Відповідно до плану присадибної ділянки, виготовленого ЧООБТІ 30.05.1986 по домоволодінню позивача, його нерухомість (спірні сарай та гараж) не доходять до межі земельної ділянки, наданої ОСОБА_6, однак при проведенні судової експертизи було встановлено, що гараж уже знаходиться на межі суміжного землекористувача.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які зявилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав та мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що спірним рішенням виконкому Черкаської міської ради в порушення вимог земельного законодавства передано у приватну власність ОСОБА_6 земельну ділянку, яка частково знаходилася під належними позивачу будівлями.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду та вважає, що встановивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не вбачає, виходячи з наступного.

При розгляді справи встановлено, що на підставі договору дарування від 05.06.1986 позивачу на праві власності належить 1 / 2 частина будинку з відповідною частиною надвірних споруд, розташованих на земельній ділянці за адресою: м. Черкаси, вул. Червоноармійська, 149. Рішенням виконавчого комітету міської ради народних депутатів №523 від 29.08.1983 ця земельна ділянка закріплена в постійне користування за будинковолодінням №149 по вул. Червоноармійській в м. Черкаси. На даний час вказана земельна ділянка не приватизована, має спільну межу із земельною ділянкою по вул. Пушкіна, 166.

Одночасно, межі земельної ділянки по вул. Пушкіна, 166 починаючи з 1958 року неодноразово змінювалися останній раз на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів №523 від 29.08.1983, яким частина вказаної земельної ділянки передана до домоволодіння № 149 по вул. Пушкіна.

Далі, рішенням Черкаської міської ради №714 від 18.08.1998 у приватну власність ОСОБА_6 передана земельна ділянка, площею 591,0 кв.м., по вул. Пушкіна, 166 в м. Черкаси.

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.02.2000 ОСОБА_6 продала земельну ділянку, площею 591,0 кв.м., що розташована по вул. Пушкіна, 166, ОСОБА_7 В подальшому ОСОБА_7 відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.08.2004 вказану земельну ділянку продав ОСОБА_5 На даний час вказана земельна ділянка належить ОСОБА_5 на праві власності, що підтверджується державним актом серії ЯГ №532718 від 04.04.2006.

При підготовці документів для приватизації ділянки по вул. Пушкіна, 166 в м. Черкаси між її власником ОСОБА_6 та суміжними землекористувачами ОСОБА_4 та ОСОБА_8 було складено та підписано акт визначення та погодження меж ділянки ОСОБА_6 З пояснень позивача вбачається, що цей акт виготовлено проектною організацією за замовленням ОСОБА_6 Вважаючи, що оскільки акт виготовлено спеціалістами, позивач його підписала. При цьому реального розміщення вказаної в акті межі вона не досліджувала.

У вересні 2006 року позивач звернулася до виконавчого комітету Черкаської міської ради з метою приватизації земельної ділянки, яка перебуває у її користуванні, але їй було відмовлено у звязку з тим, що межа вже приватизованої сусідньої земельної ділянки по вул. Пушкіна, 166 у м. Черкаси проходить через належні позивачу нерухомі будівлі, а саме цегляний гараж та сарай.

З листа ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» №1010 від 21.11.2006 вбачається, що в 1998 році співробітниками вказаного інституту були виконані роботи щодо обміру в натурі меж земельної ділянки по вул. Пушкіна, 166 для передачі її в приватну власність. Згідно представленого ним плану суміжної земельної ділянки за адресою: м. Черкаси, вул. Червоноармійська, 149 межі земельних ділянок не співпадають. Інститут не заперечує проти допущення «помилки при вимірюванні місцеположення спільної точки межі вказаних суміжних земельних ділянок», але, в той же час, відмовився виправити свою помилку.

Ухвалою суду 23.01.2017 у цій справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза.

Згідно висновку експерта від 12.06.2017 розмір земельної ділянки по вул.. Червоноармійській, 149 в м. Черкаси становить 414 кв.м. Розмір земельної ділянки по вул. Пушкіна, 166 в м. Черкаси становить 576 кв.м. Розміри та конфігурація земельної ділянки по вул. Пушкіна, 166 в м. Черкаси, які вказані в Державному акті на право приватної власності, не відповідають розмірам та конфігурації, що визначені рішенням Черкаської міської ради №523 від 29.08.1983.

Суміжна межа між земельними ділянками по вул. Червоноармійській, 149 в м. Черкаси по фактичному користуванню проходить по зовнішній стіні гаража літ. «З», перетинаючи тильну зовнішню стіну на 0,54 м та по зовнішній стіні сараю літ «Е» перетинаючи зовнішні стіни сараю літ. «Е» на 1.12 м та 1.11 м в точках 12-13.

Як зазначив експерт, фактично гараж літ. «З» по вул. Червоноармійській, 149 збільшений в розмірах з 3.0 х 5.0 м до 3.90 х 6.45 м, проте був внесений до інвентаризаційної справи на домоволодіння під час проведення поточної технічної інвентаризації станом на 12.05.1986, тобто до приватизації суміжної земельної ділянки. Питання стосовно знесення самовільно побудованого гаражу в збільшених розмірах на той час ніхто із суміжних землекористувачів не ставив.

На час прийняття оспорюваного рішення, як і на момент розгляду цієї справи в суді, гараж літ. «З» та сарай літ. «Е» зареєстровані в БТІ та не є самочинним будівлями. При виготовленні кадастрового плану земельної ділянки по вул. Пушкіна, 166 в м. Черкаси Черкаською філією інституту землеустрою станом на 1998 рік вказаний гараж уже мав розміри 3,90 х 6,45 м.

Оспорювань рішення виконкому Черкаської міської ради датоване 18.08.1998.

Як вірно вказав суд першої інстанції, відповідно до положень ст. 30 ЗК України, у редакції станом на момент ухвалення вищевказаного спірного рішення, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу (ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)), і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення.

Згідно з ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

На підставі викладених вище встановлених фактичних обставин справи та норм законодавства, колегія суддів вважає, що суд прийшов до вірних висновків про те, що спірне рішення виконавчого комітету порушує положення ст. 30 ЗК України у редакції, станом на 18.08.1998, адже цим рішенням надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки особі, якій не належить право власності на обєкти нерухомості, які належать іншому власнику та частина яких знаходить на території наданої земельної ділянки.

При цьому колегія суддів відхиляє апеляційні доводи про те, що ухвалою Соснівського районного суду міста Черкаси від 29.04.2010 та рішенням апеляційного суду Черкаської області від 24.07.2014 провадження у справі в частині визнання незаконним та скасування рішення виконкому закрито, адже відповідно до п.2 ст.205 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо набрала законної сили, зокрема, ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, постановлена з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Отже необхідною умовою для закриття провадження у справі є наявність відповідної ухвали у справі за спором між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Однак зазначені судові рішення наявні у справах в яких відповідачем була Черкаська міська рада, у той час як у даній цивільній справі, яка є наразі предметом розгляду, вказана особа не є стороною, отже не можна вести мову про наявність ухвали про закриття провадження у спорі між тими ж сторонами, про що помилково вказав апелянт. При цьому саме по собі формулювання позовних вимог (на що також вказує апелянт) у справі в якій закрито провадження не свідчить про неможливість розгляду тотожних вимог, але заявлених до іншого субєкта.

Та обставина, що спірне рішення виконкому приймалося за належним чином складеною технічною документацію на земельну ділянку, до складу якої входив акт погодження меж земельної ділянки суміжними землекористувачами, про що також вказує апелянт, не дає правових підстав для надання земельної ділянки на якій знаходить частина нерухомості на праві власності особі, якій ця нерухомість не належить.

Колегія суддів оцінює критично апеляційні доводи з посиланням на висновок судової будівельно-технічної експертизи від 24.04.2009, проведеної у іншій справі, оскільки він не є допустимими доказом у даній справі, адже відповідно до ст. ст. 143, 144 та 147 ЦПК України судова експертиза проводиться саме за ухвалою суду, постановленою у справі, в якій висновок експерта буде досліджуватися як доказ.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У даній справі апелянтом не вказано на докази, які б підтверджували, що нерухомість позивача, частина якої знаходить на земельній ділянці, наданій за спірним рішенням виконкому у власність іншій особі, є самочинною.

При цьому апеляційні доводи про те, що в користуванні позивача перебуває земельна ділянка, площа якої на 12 кв. м. перевищує надану йому в користування, самі по собі не спростовують правильність висновків суду у цій справі.

Доказів самочинного перепланування гаража на сараю позивача, по яким проходить межа суміжної земельної ділянки суду надано не було.

Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для скасування рішення суду, яке є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 03 жовтня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Черкаської міської ради, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_5, про визнання незаконним та скасування рішення - залишити без змін.

Судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді залишити за особою, що подала апеляційну скаргу.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня проголошення, в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Головуючий

Судді

Повна постанова складена 12.01.2018 року.