Справа № 130/2509/17
Провадження № 22-ц/772/1927/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Заярний А. М.
Доповідач:Марчук В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 рокуСправа № 130/2509/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

головуючої: Марчук B.C.,

суддів: Денишенко Т.О., Берегового О.Ю.

секретар : Торбасюк О.І.,

за участю: позивача ОСОБА_3,

представника позивача: ОСОБА_4,

представника відповідача: ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі №2 у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу № 130/2509/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про зміну розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 27 липня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Заярного А.М. о 12 год. 00 хв., повний текст судового рішення складено 03 серпня 2018 року, -

В с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернувся у Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області з вказаним позовом. Вимоги мотивовані тим, що з відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.07.1987 року, який рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 17.11.2015 було розірвано. Заочним рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 22.12.2015 з нього на користь ОСОБА_6, яка є інвалідом 3 групи, стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 40 відсотків його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 08.09.2015 та протягом строку інвалідності.

18.01.2016 року Жмеринським міськрайонним судом було видано виконавчий лист за вказаним рішенням суду. На час ухвалення судом рішення суду про стягнення з нього аліментів він працював у ФОП ОСОБА_7 та отримував щомісячно заробітну плату, яка становила в середньому 1475 гривень на місяць. У зв'язку із тим, що після відрахування аліментів тих коштів які залишалися, йому не вистачало на проживання, він вимушений був звільнитись з роботи та шукати більш оплачувану роботу. На даний час позивач офіційно ніде не працює та перебуває на обліку у Жмеринському міськрайонному центрі зайнятості.

15.08.2017 ОСОБА_3 зареєстрував шлюб із ОСОБА_8 Його дружина ніде не працює, так як перебуває на обліку в УПСЗН Жмеринської міської ради як одержувач соціальної допомоги по догляду за дитиною - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, інваліда з дитинства, до досягнення дитиною 18 років. Розмір допомоги складає 1806,90 гривень на місяць. Окрім того, на утриманні його дружини ОСОБА_8 перебуває інша дитина - ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач вказує, що по мірі можливості, він надає дружині допомогу в утриманні дітей. Маючи нерегулярний дохід, йому не вистачає для належного проживання, утримання сім'ї та сплати аліментів на користь відповідачки. Через неможливість знайти постійну добре оплачувану роботу, його матеріальне становище значно погіршилося. Також, змінилося і його сімейне становище. У зв'язку із цим, у нього утворилася заборгованість по сплаті аліментів, розмір якої станом на 21.08.2017 складає 4574,40 гривень.

Ще позивач зазначає, що у сторін є спільна дочка ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3, яка працює, а тому при визначенні розміру аліментів має бути враховано і можливість одержання утримання і від повнолітньої дочки.

ОСОБА_6 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію по втраті годувальника, розмір якої за період з березня по серпень 2017 року склав 7742 гривні.

За серпень 2017 року відповідачка отримала пенсію в розмірі 1312 гривень, тобто в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. За інформацією Пенсійного фонду України з відповідачки проводяться щомісячні відрахування в сумі 262,40 грн. Таким чином через ці відрахування відповідачка не отримує прожиткового мінімуму та відповідно до законодавства має право на утримання від нього, як бувшого чоловіка. Отже для забезпечення відповідачки, визначеним законодавством прожитковим мінімумом їй не вистачає лише 262,40 грн.

За таких обставин ОСОБА_3 звернувся у суд з позовом та просив змінити розмір стягуваних аліментів на користь ОСОБА_6 на її утримання з 40 % від його заробітку щомісяця на тверду грошову суму 350 грн. щомісяця, протягом строку інвалідності; виконавчий лист у справі №130/2518/15-ц відізвати без подальшого виконання.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 27 липня 2018 року позов задоволено частково. Вирішено: змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 на її утримання з 40 відсотків від його заробітку (доходу) щомісяця на тверду грошову суму в розмірі 500 (п'ятсот) гривень щомісяця, протягом строку інвалідності; в решті позовних вимог відмовити; вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з даним рішенням, ОСОБА_6 оскаржила його в апеляційному порядку, як незаконне, необгрунтоване, постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 27.07.2018 року та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що обставини щодо того, що позивач потребує постійного медичного лікування, є непрацездатним, його доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законодавством, ним не доведені, а тому визначений судом розмір аліментів, не забезпечать скаржниці належного життя.

Відзиви на апеляційну скаргу не надходив.

Частиною першою статті 351 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 8, 9 частини першої розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, справа підлягає апеляційному розгляду Апеляційним судом Вінницької області.

Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Згідно частин першої - п'ятої ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції даним вимогам відповідає в повній мірі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За нормою ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

В ході розгляду справи встановлено наступні обставини.

Відповідно до копії рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17.11.2015 року, розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (а.с. 14).

З копії заочного рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22.12.2015 року слідує, що з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 40 відсотків від його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 08.09.2015 року та протягом строку інвалідності (а.с. 15-17).

За вказаним рішенням суду, 18.01.2016 року було видано виконавчий лист, копія якого на а.с. 18, та перебуває на виконанні у Жмеринському міськрайонному відділі ДВС; станом на 21.08.2017 року заборгованість складає 4574,40 грн., відповідно до довідки Жмеринського МРВ ДВС №12720 від 23.08.2017 року (а.с. 20)

З копії трудової книжки ОСОБА_3 (а.с. 10-12) вбачається, що останній із 01.10.2014 року по 12.09.2016 року працював на посаді водія вантажного автомобіля за трудовим договором №2 у фізичної особи-підприємця ОСОБА_7. Зазначене також підтверджується копією довідки від 07.06.2017 року №ФОП-2017/11 (а.с. 13), згідно якої ще слідує, що позивач ОСОБА_3 за період із липня 2015 року по грудень 2015 року отримав заробітну плату після всіх відрахувань в розмірі 8770,52 грн.

Відповідно до копії довідки Жмеринського міськрайонного центру зайнятості №702 від 08.06.2017 (а.с. 19) позивач ОСОБА_3 не перебуває на обліку у даному центрі та інших центрах зайнятості.

За інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 03.04.2018 року (а.с. 77-79) позивач перебував на обліку з 28.10.2008 по 04.01.2017 як фізична особа-підприємець. В даний час знятий.

Судом першої інстанції також встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб, ОСОБА_3 та ОСОБА_8 15.08.2017 року зареєстрували шлюб. (а.с. 9).

Відповідно до договору оренди житлового приміщення від 01.12.2017 року, укладеного між орендодавцем ОСОБА_12 та орендарем ОСОБА_8, орендодавець надав орендареві та членам його родини в користування квартиру по АДРЕСА_1. До складу сім'ї орендаря входять ОСОБА_3 - чоловік, ОСОБА_13 - син, ОСОБА_10 - дочка, ОСОБА_9 - дочка. (а.с. 72-74). За умовами договору оренди до складу орендної плати входить платежі на повне відновлення будинку, витрати на обслуговування й ремонт будинку й квартири, витрати по оплаті комунальних і інших послуг.

В судовому засіданні позивач підтвердив даний факт та вказав, що орендна плата за вказану квартиру складає 1500 грн. щомісячно. Повнолітній син ОСОБА_8 проживає окремо від родини.

Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення Жмеринської міської ради №2422 від 18.08.2017 року (а.с. 24) ОСОБА_8 перебуває на обліку в управлінні, як одержувач державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям інвалідам до 18 років, з 17.06.2014 року в сумі 1806,90 грн. на дитину ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Щодо житлових умов відповідача, то згідно з копії договору оренди квартири від 10.08.2017року вбачається, що відповідачка ОСОБА_6 винаймає приватний будинок по АДРЕСА_2. За умовами договору оренди, орендна плата, за використання будинком та майном, складається з оплати комунальних послуг (а.с. 90-91).

Тобто, додаткових витрат на оренду вказаного житла ОСОБА_6 не несе.

Відповідно до довідки ОСББ «Доватора-6» №161 від 01.02.2018 року, ОСОБА_6, її дочка ОСОБА_11 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3, але за цією адресою не проживають (а.с. 92).

Відповідно до довідки Жмеринського міськрайонного відділу ДВС від 07.05.2018 року №11688 (а.с. 102) на контролі у Жмеринському МРВ ДВС перебуває виконавче провадження АСВП №37051916 щодо виконання виконавчого листа про стягнення на користь ТОВ «Кей Колект» боргу в розмірі 162272,54 грн. За матеріалами виконавчого провадження з пенсії боржника ОСОБА_6 утримано 14212,59 грн., що складає 12893,73 грн. боргу, 1289,21 грн. виконавчого збору та 29,66 грн. витрат на проведення виконавчих дій.

Вказані докази суд вірно прийняв до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Права на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах, а також той, хто став непрацездатним у зв'язку із вчиненням ним умисного злочину, якщо це встановлено судом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 76 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.

За правилами ч.1, 2 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

За вказаних обставин апеляційний суд вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про зміну розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6, оскільки позивач довів, що з часу призначення аліментів змінився його матеріальний та сімейний стан так, як він офіційно не працює, має мінливий дохід, зареєстрував шлюб із ОСОБА_8 та має утримувати свою нову сім'ю.

Суд першої інстанції вірно не взяв до уваги подані відповідачем ОСОБА_6 в якості доказів документи на підтвердження того, що її мати ОСОБА_14 за станом здоров'я потребує постійного догляду, а відповідач, в свою чергу здійснює такий догляд за нею, оскільки відповідачем не надано доказів того, що нею встановлено піклування над своєю матір'ю, крім того, у ОСОБА_14 є ще інші діти, які теж зобов'язані надавати допомогу на утримання матері.

Ще судом вірно не взято до уваги надане відповідачем повідомлення із перекладом про вчинення позивачем ОСОБА_3 правопорушення у сфері дорожнього руху у Німеччині, оскільки відомостей про сплату позивачем визначеної суми штрафу за вказане правопорушення суду надано не було. Зазначене, дійсно, не доводить наявність у позивача постійного офіційного працевлаштування та стабільного заробітку.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що пенсія ОСОБА_6 по інвалідності не забезпечує її нормальної життєдіяльності, а позивач свідомо намагається будь-якими шляхами уникнути виконання свого обов'язку по її утриманню. Ще апелянт вказує, що позивач свідомо не бажає ставати на облік в центрі зайнятості та продовжує заробляти кошти за кордоном. Однак, такі твердження є голослівними та нічим не підтверджуються. У судовому засіданні позивач пояснив, що за кордоном він не працює, оскільки має заборгованість по виплаті призначених аліментів на користь ОСОБА_6, а тому його тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до виконавчого листа №2-1584/205/2011, виданого 19.12.2012 року Жмеринським міськрайонним судом, борг в розмірі 162272,54 на користь ТОВ «Кей Колект» стягується з пенсії відповідача, є також безпідставними, оскільки судом першої інстанції вказані докази були вивчені та прийняті до уваги при ухваленні оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2018 року - 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень.

Згідно довідки про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії відповідачки, з грудня 2017 року розмір фактично виплаченої відповідачці пенсії склав 1680 грн. 55 коп. на місяць, що уже складає встановлений прожитковий мінімум.

А змінена сума розміру аліментів, що стягуються на користь ОСОБА_6 на тверду грошову суму в розмірі 500 грн., забезпечить відповідачу її прожитковий мінімум, встановлений законом.

За наведених обставин, Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд -

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 27 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 19.10.2018 року.

Головуюча суддя: В.С. Марчук

Судді: Т.О. Денишенко

О.Ю. Береговий