Номер провадження 2/754/1342/18
РІШЕННЯ

Іменем України

13 вересня 2018 року м. Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

за участю секретаря судового засідання: Базік А.В., Смолко А.В.

за участю позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2

за участю представника позивача ОСОБА_3

за участю відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, ОСОБА_7 ОСОБА_8, ОСОБА_1 ОСОБА_9 про зміну порядку користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом про зміну порядку користування житловим приміщенням.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва під головуванням судді Шевчука О.П. від 04.09.2017року відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, ОСОБА_7 ОСОБА_8, ОСОБА_1 ОСОБА_9 про зміну порядку користування житловим приміщенням.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 січня 2018 року, вищезазначена справа за єдиним унікальним номером 754/10504/17-ц, номер провадження 2/754/1342/18, передана судді Бабко В.В. у зв'язку з звільненням судді Шевчука О.П.

31.05.2018 року позивач подав до суду уточнення позовних вимог, які прийняти судом. З уточненої позовної заяви вбачається, що квартира АДРЕСА_1 була надана за рішенням виконкому Подільської районної ради народних депутатів від 19.02.1985року ОСОБА_10 на сім'ю з трьох осіб: йому, його дружині - ОСОБА_6, їх донці ОСОБА_11, що підтверджується копією Ордеру № 5988 серії Б. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 02.11.1998 року вказана квартира належала на праві спільної власності в рівних долях ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 ОСОБА_8. Власником особового рахунку був ОСОБА_10 Рішенням Ватутінського районного суду м. Києва від 09.12.1999 року було визначено порядок користування спірною квартирою АДРЕСА_1, яким позивачу з донькою була виділена в користування житлова кімната площею 11,7кв.м, батькам позивача - кімната площею 17,9кв.м. В листопаді 2014 року помер ОСОБА_10, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після його смерті залишився заповіт, відповідно до якого, ОСОБА_10 заповів належну йому частку в квартирі ОСОБА_4 На даний час власниками квартири АДРЕСА_1 є: ОСОБА_1 ОСОБА_5, якій належить 1/4 частина квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, ОСОБА_7 ОСОБА_8, якій належить 1/4частина квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, ОСОБА_6 (Відповідачка), якій належить 1/4 частина квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло та 1/16 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину (в порядку ст. 1241 ЦК України), ОСОБА_4, якому належить 3/16 частини спірної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. За інформацією, яка міститься у Відділі з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА, у вказаній квартирі зареєстровано та проживають п'ять осіб, а саме: ОСОБА_1 ОСОБА_12 (позивач), ОСОБА_1 ОСОБА_9 (чоловік позивача), ОСОБА_7 ОСОБА_8 (дочка позивача, співвласниця), ОСОБА_1 ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1 (дочка позивача) та ОСОБА_6 (відповідач). Згідно технічного паспорту квартира складається із 2-х кімнат, що має загальну площу 49,1м2, жила площа - 29,7м2, складається з наступних окремих жилих кімнат: кімната № 7- площею 17,9м2, кімната № 6 - площею 11,8м2, кухня - площею 7,0м2; ванна кімната - площею 2,6м2; вбиральня-площею 1,0м2; коридор - площею 1,1м2; балкон - площею 1,2м2. Відповідач ОСОБА_4, спірною квартирою не користується та в ній не зареєстрований. З моменту отримання права власності на частку в спірній квартирі, відповідач квартирою не цікавився, не оплачував комунальні послуги та послуги на утримання будинку та прибудинкової території. Разом зі своєю сім'єю він має інше місце проживання та реєстрації. Позивач з сім'єю змушені проживати в дуже скрутних житлових умовах. Тобто, на кожного з них, проживаючи в кімнаті розміром 11,8кв.м приходиться 2,9кв.м. В той же час, ОСОБА_8, після смерті ОСОБА_10 залишилась одна проживати в більшій кімнаті, житловою площею 17,9кв.м. Оскільки в добровільному порядку відповідачі відмовляються визначити порядок користування квартирою, тому позивач змушена звернутися до суду. У зв'язку з вищевикладеним, позивач просить суд встановити порядок користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1, виділивши в користування ОСОБА_1 ОСОБА_5 разом з чоловіком ОСОБА_1 ОСОБА_9 Алексієм та двома доньками: ОСОБА_7 ОСОБА_8 та ОСОБА_1 ОСОБА_14, житлову кімнату площею 17,9кв.м з балконом під номером 7, а ОСОБА_6 та ОСОБА_4 житлову кімнату під номером 6, площею 11,8кв.м.

Позивач та представник позивача в судових засіданнях підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на докази які міститься в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_6 повідомлялась належним чином про час, дату судового засідання, але в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, відзив або будь-яку заяву до суду не направила.

Відповідач ОСОБА_4 13.09.2018 року в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечував, крім того зазначав, що проживати в спірній квартирі наміру не має.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Деснянської районної в місті Києві державної адміністраціі, повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив винести рішення відповідно до чинного законодавства України.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_15 в судове засідання не з'явилась, до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, просила суд задовольнити позовні вимоги.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_1 ОСОБА_9 був присутній 18.06.2018 року та 11.07.2018 року в судових засіданнях, просив суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити рішення.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши пояснення учасників справи, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням виконкому Подільської районної ради народних депутатів від 19.02.1985 року ОСОБА_10 та його сім'ї: ОСОБА_6, ОСОБА_11 надали квартира № АДРЕСА_1, що підтверджується Ордером серії НОМЕР_5.

Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 02.11.1998 року квартира АДРЕСА_1, належать на праві спільної власності в рівних долях ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_11 та ОСОБА_7, видане Відділом приватизації державного житлофонду Ватутінської районної ради.

Згідно технічного паспорту квартира складається із 2-х кімнат, що має загальну площу 49,1м2, жила площа - 29,7м2, складається з наступних окремих жилих кімнат: кімната № 7- площею 17,9м2, кімната № 6 - площею 11,8м2, кухня - площею 7,0м2; ванна кімната - площею 2,6м2; вбиральня-площею 1,0м2; коридор - площею 1,1м2; балкон площею 1,2м2.

Рішенням Ватутінського районного суду м. Києва від 09.12.1999 року було визначено порядок користування квартирою АДРЕСА_1, відповідно до якого виділена в користування житлова кімната площею 11,7кв.м - ОСОБА_11 та ОСОБА_7, кімната площею 17,9кв.м виділена в користування - ОСОБА_10 та ОСОБА_6.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_10 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_6 від 25.11.2014 року, видане Відділом реєстрації смерті у м. Києві.

Відповідно до спадкової справи № 56856964, яка знаходиться в П'ятнадцятій Київській нотаріальній конторі ОСОБА_10 заповів належну йому на праві власності частину квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_4.

Судом встановлено, що на даний час власниками квартири АДРЕСА_1 являються:

- ОСОБА_1 ОСОБА_5, якій належить 1/4 частина квартири на підставі Свідоцтва про право власності на житло;

- ОСОБА_7 ОСОБА_8, якій належить 1/4 частина квартири на підставі Свідоцтва про право власності на житло;

- ОСОБА_6 (Відповідачка), якій належить 1/4 частина квартири на підставі Свідоцтва про право власності на житло та 1/16 частина на підставі Свідоцтва про право на спадщину в порядку ст. 1241 ЦК України;

- ОСОБА_4, якому належить 3/16 частини спірної квартири на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Відповідно до довідки Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано та проживають п'ять осіб, а саме: ОСОБА_1 ОСОБА_12, ОСОБА_1 ОСОБА_9, ОСОБА_7 ОСОБА_8, ОСОБА_1 ОСОБА_13 та ОСОБА_6.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 ОСОБА_12 пояснила, що хоче змінити порядок користування житловим приміщенням, так як відповідач ОСОБА_4, спірною квартирою не користується та в ній не зареєстрований, не оплачує комунальні послуги та послуги на утримання будинку та прибудинкової території, чим створює суттєві перешкоди для позивача та членів її сім'ї в користуванні квартирою.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми, слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема при встановленні порядку користування будинком (квартирою) кожному із співвласників передається в користування конкретна частина будинку, виходячи із його частки в праві спільної власності на будинок. Разом з тим виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.

Встановлення співвласниками порядку користування будинком (квартирою) з виділенням конкретних приміщень в натурі, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об'єкт самостійної власності кожного з них.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 3 квітня 2013 року у справі № 6-79цс14.

За змістом статті 358 ЦК України первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна слід враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, необхідно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15.

Отже, врахувавши, що між сторонами мали місце непорозуміння, в тому числі і щодо користування спірною квартирою, сторони не погодили в добровільному порядку порядок користування спірною квартирою, суд дійшов висновку про те, що порушене право позивача та її сім'ї підлягає захисту у судовому порядку.

Разом з цим, приймаючи до уваги, що виділення в порядок користування відповідачам зумовлено згодою ОСОБА_4, якій зазначив, що наміру проживати або користуватися кімнатою не збирається, а проживання ОСОБА_6 в кімнаті під №6, площею 11.8кв.м буде одноособове, що не порушує її особисті права, суд вважає заможливим виділити у користування сторонам спору приміщення з максимально адекватним розміром їх часток у праві власності на квартиру АДРЕСА_1,виходячи з того, що встановлений порядок користування спільною квартирою найбільше враховує баланс інтересів кожного зі співвласників та надає можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток, виділених в користування, ідеальним часткам у праві власності, у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність при вирішенні судом питання про визначення порядку користування двокімнатною квартирою.

Крім того, суд вважає за необхідним зазначити, що судове рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в рівних частинах, а саме по 320грн з кожного.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 13, 80, 81, 89, 141, 264-268 ЦПК України, 321, 356, 358 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_16 ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, ОСОБА_7 ОСОБА_8, ОСОБА_1 ОСОБА_9 про зміну порядку користування житловим приміщенням - задовольнити.

Встановити порядок користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1, виділивши в користування ОСОБА_1 ОСОБА_5 разом з чоловіком ОСОБА_1 ОСОБА_9 Алексієм та двома доньками: ОСОБА_7 ОСОБА_8 та ОСОБА_1 ОСОБА_17, житлову кімнату площею 17,9кв.м. з балконом під номером 7.

Встановити порядок користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1, виділивши в користування, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 житлову кімнату під номером 6, площею 11,8кв.м.

Місця загального користування: кухню - площею 7,0кв.м., коридор - площею 1,1кв.м., вбиральню - площею 1,0кв.м., ванна кімната - площею 2,6кв.м. та санвузол залишити у спільному користуванні співвласників.

Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 ОСОБА_5 судові витрати по сплаті судового збору в рівних частинах, а саме по 320грн з кожного.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва протягом тридцяти днів з дня його складання через Деснянський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ОСОБА_5, ідентифікаційний код НОМЕР_1, місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідачі:

ОСОБА_6, ідентифікаційний код відсутній, місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_4, ідентифікаційний код НОМЕР_2, місце проживання за адресою: АДРЕСА_2.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог:

Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, , місце знаходження: м.Київ, проспект Маяковського, 29.

ОСОБА_15 ОСОБА_8, ідентифікаційний код НОМЕР_3, місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1

ОСОБА_1 ОСОБА_9, ідентифікаційний код НОМЕР_4, місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1

Повний текст рішення складено та підписано 24 вересня 2018 року.

Суддя В.В. Бабко