Справа № 536/1635/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

Головуючого судді - Колотієвського О.О. ,

при секретарі - Клоновій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кременчуці заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 06 жовтня 2014 року по цивільній справі № 536/1635/14 за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

06 жовтня 2014 року Кременчуцький районний суд Полтавської області ухвалив заочне рішення по цивільній справі № 536/1635/14 за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд вищезазначеного заочного рішення.

В своїй заяві ОСОБА_1 зазначив, що відповідно до ч.3 ст.284 ЦПК України учасник справи, якому повне заочнерішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновленняпропущеного строку на подання заяви про перегляд - якщо така заява поданапротягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Вказанерішення було отримане представником заявника (адвокатом ОСОБА_2В.) 10 травня2018 року, а заява про його перегляд подається 29 травня 2018 року - тобто без пропускувідповідного строку на її подання.

Заявник не з'явився у судове засідання, на якому було ухвалено спірне судове рішення та не повідомив про причини своєї неявки відносно цього засідання, виходячи з того, що він не був належним чином повідомлений про календарну дату проведення вказаного судового засідання, а тому не знав про таке повідомлення та відповідно його не бачив. Жодного поштового повідомлення, судові повістки до суду йому не надходили та відповідно він не отримував (а.с. 32, 33, 45). Підтвердженням того, що Відповідачу надходили будь-які повідомлення чи повістки до суду відсутні в матеріалах справи, а повідомлення про вручення листа не мають відміток про те, що ОСОБА_1 їх отримував.

Стосовно публікації оголошення про час та дату судового розгляду у газеті «Зоря

Полтавщини» від 30 вересня 2014 року № 149-459,: зазначив, що вказану газету він ніколи не одержував, підписку на її отримання у вказаний період не оформляв, а тому не

міг бути повідомлений про час та день судового розгляду.

Неповідомлення Відповідача у встановленому законом порядку про розгляд справи позбавило ОСОБА_1 передбачених ч.2.,3, 6 ст. 43 ЦПК України, зокрема подавати свої заперечення, докази, подавати клопотання та заяви, надавати пояснення суду, користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами, які мають істотне значення для вирішення справи. А також призвело до ухвалення неправильного заочного рішення судом.

04 серпня 2008 року ОСОБА_1 було подано заяву до ПАТ КБ «Акцент-Банк» про отримання кредиту в розмірі 17144,62 гривень, на строк до 04.08.2011 року, зі сплатою 1% на місяця на залишок кредитної заборгованості (на заяві є відмітка Кредитний договір № ABPTRC 21350035).

Звертав увагу суду, що параметри заяви (а.с. 16) містять чисті поля «дата», «підпис» позичальника, заповненою є лише частина заяви про згоду «чоловіка/дружини» про надання згоди на отримання кредиту.

Заочним рішенням від 06 жовтня 2014 року у справі 536/1635/14-ц задоволено позовні вимоги у розмірі - 189 017.05 грн., яка складається з наступного :15 424.90 грн. - заборгованість за кредитом ;2 418.82 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом ;4 937.60 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом ;156 758.73 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором ;а також штрафи відповідно до договору :500.00 грн. - штраф ( фіксована частина), 8977.00 грн. - штраф ( процентна складова).

Також звертав увагу суду на очевидну неспіврозмірність суми залишку заборгованості за основним боргом по кредиту (15424,90 грн) та сумами неустойки,- пеня 56 758,73 грн., штраф (процентна складова) 8977,00 грн, 500 штраф фіксована частина.

Наголошував, що представниками банку при оформленні кредиту йому було запропоновано подати заяву (а.с. 16), з умовами та правилами (Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») Стандарт він ознайомлений не був, що і підтверджується поданими разом з позовом матеріалами.

Відповідно до розділу 5 умов надання споживчого кредиту фізичним особам «розстрочка) (Стандарт) при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених даним договором більш ніж 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості.

Стаття 549 ЦК України дає визначення поняття неустойки:

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язаним.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

У відповідності до розрахунку, станом на 20.05.2014 року становить 189017.05 грн., та складається з наступного: 15 424.90 грн. - заборгованість за кредитом. 2418.82 грн.-заборгованість по процентам за користування кредитом, 4 937.60 грн заборгованість по комісії за користування кредитом, 156 758.73 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500.00 грн - штраф ( фіксована частина), 8977.00 грн. - штраф (процентна складова).

Формування штрафу (процентної складової) є подвійною відповідальністю за одне і теж порушення.

Незаконність визначення цієї суми полягає в тому, що вона створює подвійнувідповідальність Відповідача перед Позивачем, що забороняється ст. 61 КонституціїУкраїни відповідно до якої Ніхто не може бути двічі притягнений до юридичноївідповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Створює вказана сумагрошових коштів подвійну відповідальність Відповідача виходячи з того, що за теж самепорушення - несвоєчасне погашення процентів та/або тіла кредиту.

Підтримана також вказана позиція Верховним Судом України, який в своїй постанові від 21.10.2015р. по справі №6-2003цс15 (обов'язковій до виконання) зазначив наступне:

«Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржникомзобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.»

Крім цього, Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Наголошував, що в заочному рішенні Кременчуцького районного суду від 06 жовтня 2014 року у справі 536/1635/14-ц суд прийшов до висновку, що між сторонами укладено договір, яким було обумовлено і штрафні санкції (пеню, штрафи (процентна складова) та фіксований штраф. Проте наявними у справі матеріалами жодним чином не підтверджується ознайомлення Відповідача з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») Стандарт (додана до позову копія умов не містить інформації про її підписання Відповідачем).

Пунктом 3.2.7 цих Умов передбачено, що позичальник зобов'язується погасити заборгованість за кредитом у повній сумі, сплатити нараховані за весь період користування кредитом проценти, винагороду й неустойку (штраф, пеню) не пізніше дати, зазначеної в повідомленні банку, передбаченому пунктами 3.3.1-3.3.3 Умов. Пунктом 3.4.1 Умов установлено, що позичальник зобов'язаний сплатити банку, зокрема, неустойку (штраф, пеню), якщо на момент дострокового погашення кредиту (частини кредиту) у банку виникли підстави для стягнення неустойки згідно з пунктом 5.1 цих Умов. За пунктами 5.1, 5.3 Умов при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та пунктами 3.2.2, 3.2.3 цих Умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн за кожен день прострочення платежу; при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості.

Наголошував, що зазначені Умови (подані разом з позовом) не містять підпису ОСОБА_1 Вважаю, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі ОСОБА_1, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов'язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту, -ця обставина залишилась поза увагою суду.

Таким чином, вважає безпідставним позовні вимоги про стягнення 156 758,73 пені за несвоєчасність виконання зобовязань; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 8977,00 грн. штраф (процентна складова) задоволенню не підлягають.

Ця позиція відповідає правовим висновкам Верховного суду України, викладеним в його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 частини першої статті 355 ЦПК України у справі № 6-16цс15 від 11.03.2015 р.

Також, згідно із частинами першою, третьою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити відсотки.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Споживачі, зокрема фінансових послуг, є вразливою стороною договірних відносин, а тому законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року.

За положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні то Закону, є нікчемною.

Згідно із цим Законом послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Відсотки за користування кредитом в розмірі 1 % в місяць від суми заборгованості містяться в заяві позичальника. Натомість "комісія" не є відсотками за користування кредитом та не є послугою з надання споживчого кредиту, тому умова споживчого кредиту про встановлення кредитором комісії за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є нікчемною і не потребує визнання недійсною. Отже, позовні вимоги про стягнення заборгованості з комісії в розмірі 4937,60 грн. не можуть підлягати задоволенню.

Ця позиція відповідає правовим висновкам Верховного суду України, викладеним в його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 частини першої статті 355 ЦПК України у справі № 531/648/15-ц від 06.09.2017р.

На підставі вищевикладеного, просив суд скасувати заочне рішення від 06 жовтня 2014 року, ухвалене по цивільній справі № 536/1635/14 за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився.

Представник ПАТ «Акцент Банк» в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

На підставі ст. 287 ЦПК України, суд своєю ухвалою може або скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст. 288ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Оскільки відповідач по справі не знав про час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними у справі доказами, та оспорює обставини викладені в позові, тому суд не знаходить підстав для відмови в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Заявником надані доводи для перегляду заочного рішення, тому суд вважає за необхідне скасувати заочне рішення суду та призначити справу в загальному порядку.

Керуючись ст.ст. 258-261, 284-287 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Скасувати заочне рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від від 06 жовтня 2014 року, ухвалене по цивільній справі № 536/1635/14 за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасувати та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Призначити справу до розгляду в загальному порядку на 12 грудня 2018 року о 09 годині 00 хвилин.

Розяснити всім учасникам справи наступне:

Відповідно до ст. 191 ЦПК України, відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Відзив подається протягом 15 днів із дня даної ухвали.

Відповідно до ч.4 ст.178 ЦПК України, копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами

Відповідно до ст.179 ЦПК України, позивач має право подати відповідь на відзив протягом 5 днів з дня отримання відзиву відповідача.

Згідно з ч.3 ст.179 ЦПК України, копія відповіді на відзив та доданих до неї документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відповіді на відзив до суду.

Відповідно до ст.180 ЦПК України, відповідач має право подати заперечення на відповідь на відзив протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив.

Згідно з ч.3 ст. 180 ЦПК України, копія заперечення на відповідь на відзив та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) заперечення на відповідь на відзив до суду.

Відповідно до вимог ст.83 ЦПК України, відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву .

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з обєктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Відповідно до вимог ст. 49 ЦПК України, крім прав та обовязків, визначених у ст. 43 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до початку першого судового засідання.

Відповідач має право предявити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Учасники справи можуть отримати інформацію на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, щодо справи, що розглядається за наступною веб-адресою сторінки: http://km.pl.court.gov.ua/fair/

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_3