БАБУШКІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 57
Справа №200/2704/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

03 травня 2018 року м.Дніпро

Суддя Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська ОСОБА_2, розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 (49008, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_4 (49000, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2) про вселення -

В С Т А Н О В И Л А:

16 лютого 2018 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про вселення. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 червня 2013 року, виданого Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 2-2981 (по спадковій справі № 239/2012), зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 06 червня 2013 року йому належить 1/2 частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 червня 2013 року, виданого Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 2-2979 (по спадковій справі № 239/2012), зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 06 червня 2013 року відповідачу ОСОБА_4 належить інша 1/2 частина зазначеного житлового будинку. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 червня 2016 року, виданого Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1134 (по спадковій справі № 239/2012), зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 07 червня 2016 року позивачу ОСОБА_3 належить 1/2 частина земельної ділянки площею 0,0475 га, кадастровий номер НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_2. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 жовтня 2016 року, виданого Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 2-2380 (по спадковій справі № 239/2012), зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 25 жовтня 2016 року відповідачу ОСОБА_4 належить інша 1/2 частина зазначеної земельної ділянки площею 0,0475 га, кадастровий номер НОМЕР_3. На теперішній час позивач ОСОБА_3 не має можливості користуватися ані належною йому частиною у розмірі 1/2 частин житлового будинку, будівель та споруд, ані належною йому 1/2 частиною земельної ділянки площею 0,0475 га за вказаною адресою, оскільки з 24 грудня 2015 року відповідач ОСОБА_4 без його згоди змінив замки на вхідних дверях в житловому будинку та на воротах огорожі земельної ділянки, та відмовляє як в доступі до житлового будинку та земельної ділянки, так і в користуванні. З приводу протиправних дій відповідача ОСОБА_4 він звертався з заявою до Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 24 грудня 2015 року. Але відповідно до листа Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 30 грудня 2015 року йому було рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав. Протягом 2016 - 2017 років він приклав зусиль стосовно досягення згоди з відповідачем як щодо його вселення до житлового будинку, як щодо відчуження належної йому частини нерухомого майна, так і щодо способу і умов виділу у натурі належної йому 1/2 частки із спільного майна, як учасника спільної часткової власності, оскільки ОСОБА_4 фактично користується як усіма приміщеннями зазначеного житлового будинку, будівлями та спорудами, так і усією земельною ділянкою, що відповідає ідеальній частці у розмірі 100/100 замість належних йому 1/2 частини. Просив суд усунути перешкоди з боку відповідача ОСОБА_4 в здійсненні ним ОСОБА_3 права користування житловим будинком та земельною ділянкою площею 0,0475 га шляхом його вселення в житловий будинок.

Позивачем в позовній заяві було заявлено клопотання про розгляд справи в порядку спрощенного позовного провадження.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощенного позовного провадження, без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами.

Позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідачу рекомендованим листом з описом вкладення 02 квітня 2018 року за адресою місця проживання, що зареєстровано у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів. 08 травня 2018 року зазначений лист був повернуто за закінченням встановленого терміну зберігання. Відзив на позовну заяву відповідач у встановлений судом п'ятнадцятидений строк із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі не подав без поваждних причин.

Суд вважає за можливе ухвалите заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 червня 2013 року, виданого Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 2-2981 (по спадковій справі № 239/2012), зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 06 червня 2013 року ОСОБА_3 належить 1/2 частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05 червня 2013 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 лютого 2018 року.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 червня 2013 року, виданого Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 2-2979 (по спадковій справі № 239/2012), зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 06 червня 2013 року ОСОБА_4 належить 1/2 частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 лютого 2018 року.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 червня 2016 року, виданого Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1134 (по спадковій справі № 239/2012), зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 07 червня 2016 року ОСОБА_3 належить 1/2 частина земельної ділянки площею 0,0475 га, кадастровий номер НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07 червня 2016 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 лютого 2018 року.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 жовтня 2016 року, виданого Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 2-2380 (по спадковій справі № 239/2012), зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 25 жовтня 2016 року ОСОБА_4 належить 1/2 частина земельної ділянки площею 0,0475 га, кадастровий номер НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 лютого 2018 року.

Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2, розташований на земельній ділянці площею 0,0475 га, кадастровий номер НОМЕР_3 та складається з наступних будівель та споруд:

літ. "А-2":

по І поверху:

приміщення 1-1 - коридор загальною площею 3,0 кв.м (самовільно збудовано у 1997 році);

приміщення 1-2 - кухня загальною площею 12,3 кв.м (самовільно збудовано у 1997 році);

примщення 1-3 - житлова кімната житловою площею 12,0 кв.м (самовільне переобладнане в житлове у 1997 році);

приміщення 1-4 - житлова кімната житловою площею 11,8 кв.м;

приміщення 1-5 - житлова кімната житловою площею 25,2 кв.м;

приміщення 1-6 - житлова кімната житловою площею 10,9 кв.м;

приміщення 1-7 - коридор загальною площею 4,7 кв.м;

приміщення 1-8 - приміщення басейну загально площею 11,1 кв.м (самовільно збудовано у 1997 році);

приміщення 1-9 - сауна загальною площею 2,9 кв.м (самовільно збудовано у 1997 році);

по ІІ поверху:

приміщення І - загальною площею 44,1 кв.м (самовільно збудовано у 2000 році);

літ. "а-1" - сходи (самовільно збудовано у 2000 році);

літ. "Ж" - альтанка (самовільно збудовано у 2000 році);

літ. "Е" - гараж (тимчасовий);

№№ 1-4, І - ворота, огорожа, стінки підпірні, тротуари, доріжки та майданчики.

На теперішній час ОСОБА_3 не має можливості користуватися належною йому частиною у розмірі 1/2 частин житлового будинку, будівель та споруд, а також належною йому 1/2 частиною земельної ділянки площею 0,0475 га за адресою: АДРЕСА_2, оскільки з 24 грудня 2015 року відповідач ОСОБА_3 без його згоди змінив замки на вхідних дверях в житловому будинку та на воротах огорожі земельної ділянки, відмовляє йому в доступі до житлового будинку та земельної ділянки, та в користуванні, що підтверджується заявою позивача до Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 24 грудня 2015 року. А також відповідно до листа Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 30 грудня 2015 року ОСОБА_3 рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав, та зазначено, що з ОСОБА_4 проведено профілактичну бесіду та винесене застереження про недопущення порушень моїх прав.

При чому протягом 2016 - 2017 років позивачем прикладено зусиль стосовно досягнення згоди з відповідачем щодо його вселення до житлового будинку, або щодо відчуження належної частини нерухомого майна, або щодо способу і умов виділу у натурі належної йому 1/2 частки із спільного майна, як учасника спільної часткової власності, що підтверджується листом від 20 листопада 2017 року, який був отриманий особисто відповідачем ОСОБА_4 21 листопада 2017 року.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків.

За приписами ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї.

За нормами ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 96 ЗК України, землекористувачі зобов'язані: не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; законом можуть бути встановлені інші обов'язки землекористувачів.

Статтею 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені права користування, та розпорядження своїм майном.

За нормами ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку що діями відповідача ОСОБА_4 порушуються права ОСОБА_3, як власника майна - 1/2 частин житлового будинку та 1/2 частини земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2, оскільки відповідач дійсно чинить перешкоди останньому не тільки у використанні помешкання для власного проживання і у користуванні земельною ділянки, а і у розпорядженні належного йому майна. Тобто на теперішній час власник не має можливості на власний розсуд користуватися та розпоряджатися належним йому нерухомим майном.

При чому суд звертає увагу, що в розумінні п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України до обов'язку учасника справи відноситься подання усіх наявних у них доказів в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, що в свою чергу відповідачем виконано не було.

Аналізуючи зазначені норми права, суд приходить до висновку, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, у спосіб захисту прав та інтересів, який у свою чергу не суперечить закону - шляхом вселення до житлового будинку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 5, 12, 81, 141, 263, 265, 280-282 ЦПК України,

В И Р І Ш И Л А:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про вселення - задовольнити.

Усунути перешкоди з боку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (49000, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2) в здійсненні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (49008, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) права користування житловим будинком та земельною ділянкою площею 0,0475 га, загальнодержавний кадастровий номер: НОМЕР_3, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 (колишня назва вул. Червона) шляхом вселення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (49008, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) в житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 (колишня назва вул. Червона) (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1).

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (49000, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (49008, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 704, 80 гривень.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів із дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Заява про перегляд заочного рішення повинна бути подана у письмовій формі. Вимоги до заяви про перегляд заочного рішення встановлені ст.285 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Т.В.Шевцова