Провадження №2/748/1111/18
Єдиний унікальний № 748/2598/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2018 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Олещенко В.І., при секретарі Авраменко Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошових коштів, належних до виплат при звільненні з військової служби,

ВСТАНОВИВ:

26 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за належне, але не отримане речове майно в сумі 93 705 грн 46 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06.08.2018 року по день фактичного розрахунку.

Ухвалою судді від 27 серпня 2018 року відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, з вимогою до відповідача військової частини НОМЕР_1 надати суду у строк до 26 жовтня 2018 року довідку про середньомісячне та середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, сімейних, трудових, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За змістом пункту два частини першої статті 19 КАС України юрисдикції адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових справах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

У пункті 17 частини першої статті 4 КАС України закріплено, що публічною службою є діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Отже, до компетенції адміністративних судів належить вирішення спорів фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України від 25.03.1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військовуслужбу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Зазначеними нормами права прямо передбачено, що військова служба є публічною службою.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та був звільнений з військової служби у запас у серпні 2018 року.

Установлено, що позивачем пред`явлено позов про стягнення грошової компенсації вартості за не отримане речове майно в сумі 93 705,46 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 6 серпня 2018 року по день фактичного розрахунку.

Наведене свідчить про те, що спір фактично виник між особою, яка проходила військову службу та суб`єктом владних повноважень, а отже, є публічно-правовим.

За таких обставин, цей спір як публічно-правовий повинен вирішуватися не в порядку цивільного судочинства, а за нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Такої думки дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі №2-а-3097/2007, яка у постанові від 12 вересня 2018 року відступила від викладеного у постанові від 13 червня 2018 року в справі №161/13250/17 правового висновку, про те, що неотримання особою речового майна (військової форми, одягу) за час проходження служби та під час звільнення в запас, а також відповідної компенсації за це майно, стало причиною позбавлення права власності позивача, зокрема, володіти, користуватися й розпоряджатися об`єктом власності (грошовими коштами), а отже звернення позивача до суду з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди та стягнення грошової компенсації за недоотримане речове майно спрямоване на відновлення його майнового стану (порушеного права власності та ліквідації збитків, заподіяних його інтересам), на захист якого спрямовані засоби та норми, визначені саме цивільним і цивільним процесуальним законодавством та дійшла висновку, що цей спір як публічно- правовий слід вирішувати не в порядку цивільного судочинства, а за нормами КАС України.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, суд вважає, що цей спір як публічно-правовий повинен вирішуватися не в порядку цивільного судочинства, а за нормами КАС України, тому провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 247, 255, 259-260, 353-354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошових коштів, належних до виплат при звільненні з військової служби.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається, а також його право звернутися з вищезазначеним позовом в порядку адміністративного судочинства.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана через Чернігівський районний суд Чернігівської області до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.І. Олещенко