Справа №583/631/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/73/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 жовтня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8 про захист прав на транспортні засоби,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2017 року ОСОБА_6 звернулася до відповідачів з позовом, який уточнила в ході судового розгляду справи і остаточно свої вимоги мотивувала тим, що з 04 вересня 1993 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 та за час шлюбу ними були придбані наступні транспорті засоби: автомобіль марки «DAF 95 XF380», вантажний, тип кузова сідловий тягач-Е, 2003 року випуску, кузов XLRTE47XS0E601679, ДНЗ ВМ 9342 АО; автомобіль напівпричіп марки «VAN HOOL 3В2010», тип кузова бортовий-Е, 1999 року випуску, шасі YE13B2010AB092589, ДНЗ ВМ 1762 XT; автомобіль марки «Renault Magnum 440», вантажний, тип кузова бортовий-С, 2005 року випуску, шасі VF617ASA000000124, ДНЗ ВМ 2423 АХ; автомобіль марки «SAMRO» модель RC26CFF2B, 2005 року випуску, шасі VK1RC26CF5F2X0009, тип ТЗ причіп бортовий - Е, реєстраційний номер ВМ 5005 XT; автомобіль марки «Toyota Land Cruiser Prado 4.0», тип кузова легковий універсал-В, 2007 року випуску, кузов JTEBU25JX75102098, ДНЗ ВМ 9797 АВ.

Пізніше вказані транспортні засоби були відчужені ОСОБА_3, а саме: 14 травня 2016 року відповідач ОСОБА_3 на підставі договору купівлі - продажу № 733 відчужив автомобіль марки «DAF 95 XF380», на користь ОСОБА_7 з проведенням реєстрації на нового власника за ДНЗ ВІ 6908 СВ; 14 травня 2016 року на підставі договору купівлі - продажу відчужено напівпричіп марки «VAN HOOL 3В2010» на користь ОСОБА_7 з проведенням реєстрації на нового власника за ДНЗ ВІ 9091 ХО; 14 травня 2016 року на підставі договору купівлі продажу відчужено автомобіль марки «Toyota Land Cruiser Prado 4.0» на користь ОСОБА_7 з проведенням реєстрації на нового власника за ДНЗ ВІ 5666 СВ; 18 травня 2016 року на підставі договору купівлі продажу відчужено автомобіль марки «Renault Magnum 440» на користь ОСОБА_5 з проведенням реєстрації на нового власника за ДНЗ ВМ 2423 АХ; 18 травня 2016 року на підставі договору купівлі-продажу відчужено автомобіль марки «SAMRO» модель RC26CFF2B, тип ТЗ причіп бортовий - Е, 2005 року випуску, шасі VK1RC26CF5F2X0009, ДНЗ ВМ 5005 XT, на користь ОСОБА_5 з проведенням реєстрації на нового власника.

Посилаючись на те, що вказані транспортні засоби, як майно подружжя, всупереч вимогам закону були відчужені без згоди на те позивачки, остання просила визнати ці договори купівлі-продажу недійсними, визнати це майно спільним сумісним майном подружжя з визнанням за нею права власності на 1/2 частину цих транспортних засобів.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 жовтня 2017 року на часткове задоволення позову постановлено:

визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля «Renault Magnum 440», вантажний, тип кузова бортовий-С, 2005 року випуску, шасі VF617ASA000000124, д.н.з. НОМЕР_1, укладений 18 травня 2016 між ОСОБА_3 в особі ОСОБА_8 та ОСОБА_5;

визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу причепу бортового-Е марки SAMRO, модель RC26CFF2B, 2005 року випуску, шасі VK1RC26CF5F2X0009, д.н.з. НОМЕР_2, укладений 18 травня 2016 між ОСОБА_3 в особі ОСОБА_8 та ОСОБА_5;

визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину автомобіля «Renault Magnum 440», вантажний, тип кузова бортовий-С, 2005 року випуску, шасі VF617ASA000000124, д.н.з. НОМЕР_1 та на 1/2 частину причепу бортового-Е марки SAMRO, модель RC26CFF2B, 2005 року випуску шасі VK1RC26CF5F2X0009, д.н.з. НОМЕР_2.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення суду в частині відмови у задоволенні її вимог скасувати та ухвалити нове про задоволення цих вимог, з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права.

При цьому зазначає, що суд першої інстанції не урахував, що ОСОБА_7, як сторона оспорюваних договорів купівлі-продажу транспортних засобів від 14 травня 2016 року, діяв недобросовісно, оскільки будучи близьким знайомим подружжя, знав, що ці транспортні засоби належать подружжю на праві спільної сумісної власності, і що ОСОБА_3 при укладенні догорів не отримав згоди на це позивачки.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в своїх апеляційний скаргах також посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду в частині задоволення позову скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні цих вимог.

В доводах апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції, поверхово зясувавши обставини справи, не взяв до уваги, що спірні договори купівлі-продажу транспортних засобів про відчуження їх на користь ОСОБА_5 укладалися за згодою батьків останньої, де ініціатором відчуження була саме позивачка.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника апелянта ОСОБА_3 ОСОБА_4, апелянтів ОСОБА_3 та ОСОБА_6, які підтримали свої апеляційні скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного:

Задовольняючи позов в частині визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 18 травня 2016 року № 758 та № 760 місцевий суд прийшов до висновку, що відповідачі ОСОБА_3, який на час їх укладення був чоловіком позивача та ОСОБА_5 яка є донькою позивача знали про неприязні відносили що склались між подружжям і про те, що спірне рухоме майно є спільним майном подружжя і що ОСОБА_3 не отримав це згоди позивачки на відчуження цього майна, тобто діяли недобросовісно.

В той же час, відмовляючи в задоволенні позову в частині визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 14 травня 2016 року №733, №734 та №735 відповідно до яких відповідач ОСОБА_7 придбав у відповідача ОСОБА_3 три автомобілі, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_7, будучи сторонньою людиною, не обізнаною з тими стосунками, які склалися між подружжям, не знав і не міг знати про те, що спірні автомобілі належать на праві спільної сумісної власності подружжю ОСОБА_3 і що ОСОБА_6 не давала ОСОБА_3 згоди на укладення цих договорів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного:

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 04 вересня 1993 року по 05 вересня 2016 року ОСОБА_6 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі (т.1, а.с. 10, 13).

Від шлюбу сторони мають двох дітей: доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За час шлюбу подружжям ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було придбане спірне майно: транспортний засіб «DAF 95 XF380», вантажний, тип кузова сідловий тягач-Е, 2003 року випуску, кузов XLRTE47XS0E601679, ДНЗ ВМ 9342 АО; транспортний засіб напівпричіп «VAN HOOL 3В2010», тип кузова бортовий-Е, 1999 року випуску, шасі YE13B2010AB092589, ДНЗ ВМ 1762 XT; транспортний засіб «Renault Magnum 440», вантажний, тип кузова бортовий-С, 2005 року випуску, шасі VF617ASA000000124, ДНЗ ВМ 2423 АХ; транспортний засіб «SAMRO» модель RC26CFF2B, 2005 року випуску, шасі VK1RC26CF5F2X0009, тип ТЗ причіп бортовий - Е, реєстраційний номер ВМ 5005 XT; транспортний засіб «Toyota Land Cruiser Prado 4.0», тип кузова легковий універсал-В, 2007 року випуску, кузов JTEBU25JX75102098, ДНЗ ВМ 9797 АВ, які були зареєстровані на відповідача ОСОБА_3

Згідно з договором купівлі-продажу від 14 травня 2016 року №733 автомобіль марки «DAF 95 XF380», вантажний, тип кузова сідловий тягач-Е, 2003 року випуску, кузов XLRTE47XS0E601679, ДНЗ ВМ 9342 АО був проданий відповідачем ОСОБА_3 (від імені якого діяв на підставі довіреності ОСОБА_8О.) ОСОБА_7 за ціною 95 589 грн. 22 коп. (т.1, а.с.124).

На підставі договору купівлі-продажу від 14 травня 2016 року №735 автомобіль напівпричіп марки «VAN HOOL 3В2010», тип кузова бортовий-Е, 1999 року випуску, шасі YE13B2010AB092589, ДНЗ ВМ 1762 XT також був проданий відповідачем ОСОБА_3 (від імені якого діяв на підставі довіреності ОСОБА_8О.) ОСОБА_7 за ціною 34 572 грн. 83 коп. (т.1, а. с.131).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 14 травня 2016 року №734 автомобіль «Toyota Land Cruiser Prado 4.0», тип кузова легковий універсал-В, 2007 року випуску, кузов JTEBU25JX75102098, ДНЗ ВМ 9797 АВ був проданий відповідачем ОСОБА_3 (від імені якого діяв на підставі довіреності ОСОБА_8О.) ОСОБА_7 за ціною 146 061 грн. 63 коп. (т.1, а.с. 158).

За договором купівлі-продажу від 18 травня 2016 року №758 автомобіль «Renault Magnum 440», вантажний, тип кузова бортовий-С, 2005 року випуску, шасі VF617ASA000000124, ДНЗ ВМ 2423 АХ був проданий відповідачем ОСОБА_3 (від імені якого діяв ОСОБА_8О.) ОСОБА_5 за ціною 82 591 грн. 21 коп. (т.1, а.с. 85).

18 травня 2016 року на підставі договору купівлі-продажу від 18 травня 2016 року №760 автомобіль «SAMRO» модель RC26CFF2B, тип ТЗ причіп бортовий - Е, 2005 року випуску, шасі VK1RC26CF5F2X0009, ДНЗ ВМ 5005 XT був проданий відповідачем ОСОБА_3 (від імені якого діяв ОСОБА_8О.) ОСОБА_5 за ціною 39 244 грн. 84 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово (ч. 3 ст. 65 СК).

При цьому, відсутність згоди другого з подружжя на вчинення правочинів, передбачених ч. 3 ст. 65 СК України, сама по собі не може бути підставою для визнання договору, укладеного одним із подружжя без згоди другого з подружжя, недійсним.

Пунктом 6 статті 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність.

Частиною 2 ст. 369 ЦК України передбачено, що в разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників якщо інше не встановлено законом.

З аналізу зазначених норм закону у їх взаємозвязку слід дійти висновку, що укладення одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо судом буде встановлено, що той з подружжя, який уклав договір щодо спільного майна, та третя особа - контрагент за таким договором, діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, і що той з подружжя, який укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя.

Вказані висновки відповідають правовим позиціям, викладеним у постановах Верховного Суду України № 6-1622цс15 від 07 жовтня 2015 року, № 6-1568цс15 від 21 жовтня 2015 року, № 6-1912цс15 від 27 січня 2016 року.

Місцевий суд, заслухавши сторони, їх представників, пояснення свідків, дослідивши письмові докази у справі прийшов до обґрунтованого висновку, що як відповідач ОСОБА_3, який є колишнім чоловіком позивача, так і відповідач ОСОБА_5, яка є рідною донькою подружжя знали про існуючі неприязні відносини між подружжям і про те, що автомобілі «Renault Magnum 440» та «SAMRO» (причіп бортовий - Е) є спільним майном подружжя і що позивач ОСОБА_6 не надавала дозвіл на відчуження цього рухомого майна, а отже діяли недобросовісно, а тому існують підстави для визнання договорів купівлі-продажу від 18 травня 2016 року №758 та №760 щодо відчуження цього майна недійсними.

Крім того, як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_5 не надала належних та допустимих доказів на підтвердження своєї майнової спроможності на придбання рухомого майна загальною вартістю 121836 грн.05 коп., зважаючи на ту обставину, що на час укладення спірних договорів купівлі-продажу вона була студенткою за денною формою навчання і отримувала лише стипендію. Доказів на підтвердження того, що вона мала інші доходи достатні для придбання такого вартісного майна нею надано не було.

Тому місцевий суд обґрунтовано вважав, що оспорювані правочини вчинялися за зловмисної домовленості сторін договору із розумінням відчуження/придбання транспортних засобів поза волею позивача з метою виведення цього майна з обєму майна подружжя.

Виходячи з цього колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Погоджується колегія суддів і висновками суду в частині відсутності підстав для визнання недійсними договорів укладених 14 травня 2016 року №733, №734 та №735 автомобілів «DAF 95 XF380», «Toyota Land Cruiser Prado 4.0» та «VAN HOOL 3В2010» відповідно, за якими відповідач ОСОБА_3 продав ОСОБА_7 зазначені автомобілі, оскільки останній, який придбав вказані автомобілі, будучи сторонньою людиною, не обізнаною з тими стосунками, які склалися між подружжям, не знав і не міг знати про відсутність згоди позивача на їх відчуження.

Позивач в позовній заяві та в суді першої інстанції наполягала на тому, що відповідач ОСОБА_7 є близьким товаришем її колишнього чоловіка, є його бізнес партнером і тому знав про відносини, що склались між подружжям і відсутність її згоди на відчуження майна, а той же час належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх позовних вимог в цій частині позивачем надано не було.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, справа розглянута в межах позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги представника ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 жовтня 2017 року у даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і з цього часу на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст судового рішення виготовлено 15 січня 2018 року.

Головуючий -

Судді -