Єдиний унікальний номер: 448/1729/17
Провадження № 2/448/465/18
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

11.10.2018 року м.Мостиська

єдиний унікальний номер 448/1729/17

провадження № 2/448/465/18

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя Білоус Ю.Б.,

за участю секретаря судового засідання Романченко І.А.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1, не зявилася,

представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради не зявився,

представник третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Мостиського району Львівської області, третя особа Мостиська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 21.04.2014 року помер її брат ОСОБА_3, після смерті якого залишилось спадкове майно, зокрема земельна ділянка площею 2,3674 га, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Мостиського району Львівської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Стверджує, що за життя брат своїм майном не розпорядився. У встановлений законом строк вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті брата, у звязку із тим, що протягом строку, передбаченого для прийняття спадщини, здійснювала постійний догляд за своїми неповнолітніми дітьми, котрі проживають з нею та перебувають на її повному утриманні. Окрім цього, у червні місяці 2017 року у неї, позивачки народилась дочка, котра періодично хворіє, у звязку з чим вона здійснює за такою постійний догляд. Зазначені обставини ускладнювали їй належним чином оформити свої спадкові права.

З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким визначити їй, позивачці ОСОБА_1 додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, проте подала заяву, в якій просить суд справу розглянути у її відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Мостиського району Львівської області у судове засідання не зявився, а подав заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі.

Представник третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори, у судове засідання не зявився, проте подав до суду листа, в якому зазначив, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3, котрий помер 21.04.2014 року, в нотаріальній конторі не заводилась. Просить справу розглядати у їх відсутності.

Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності сторін, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 21.04.2014 року відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_3 (рідного брата позивачки ОСОБА_1С.).

До складу даної спадщини входить право власності на земельну ділянку площею 2,3674 га, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Мостиського району Львівської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ 056299 від 12.05.2005 року.

Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець ОСОБА_3 своїм майном не розпорядився. Після смерті ОСОБА_3 у шестимісячний строк позивачка ОСОБА_1 не звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця ОСОБА_3 в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті останнього до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами: копією свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_3.; копією свідоцтва про народження ОСОБА_3; копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 (на даний час прізвище ОСОБА_1) Д.С.; копіями свідоцтв про народження ОСОБА_4, 01.12.2008р.н., ОСОБА_5, 27.06.2017р.н., довідкою ОСОБА_2 сільської ради Мостиського району Львівської області за №1588 від 14.12.2017року; копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №056299 від 12.05.2005 року; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) щодо спадкодавця ОСОБА_3

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від 30 травня 2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Також слід зазначити, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, фактичне користування і володіння майном спадкодавця або ж проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 26.09.2012 по справі № 6-85цс12, у спорі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч.3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви, ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються.

ОСОБА_5 того, згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України у справі 6-1215цс16 від 14 вересня 2016 року, якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, зокрема, через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Окрім цього, суд вважає необхідним зазначити, що наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року затверджено «Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» котрий передбачає, що спадкоємець має право звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини шляхом надіслання такої заяви поштою.

Звертаючись до суду із даним позовом, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини позивачка ОСОБА_1 вказувала на те, що вона у встановлений законом строк не могла звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_3, оскільки протягом цього періоду здійснювала постійний догляд за своїми неповнолітніми дітьми ОСОБА_6, 2003р.н., ОСОБА_4, 2008р.н. та ОСОБА_7, 2009р.н., котрі проживають з нею та перебувають на її утриманні. Окрім цього, у червні місяці 2017 року у нею також народилась дочка ОСОБА_5, котра періодично хворіє, у звязку з чим здійснювала за такою догляд.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Однак, в порушення вимог ст.81 ЦПК України, позивачка ОСОБА_1 не надала суду доказів того, що здійснення нею догляду за своїми неповнолітніми дітьми в указаний період було повязано з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк, тобто не виконала свій процесуальний обовязок із доведення тих обставин, на які посилалася як на підставу своїх вимог.

Суд не вважає догляд позивачки ОСОБА_1 за неповнолітніми дітьми поважними причинами пропуску позивачкою вказаного строку, які б об'єктивно унеможливлювали чи в інший спосіб перешкодили позивачу здійснити своє право на подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріуса (особисто або надіслати заяву поштою) за отриманням свідоцтва про право на спадщину, а інших причин для цього позивачка не вказала.

Таким чином, позивачка ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів того, що протягом часу з квітня місяця 2014 по жовтень місяць 2014 року у неї були поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини після смерті рідного брата ОСОБА_3

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, переглядаючи 6 червня 2018 року судові рішення справі № 592/9058/17-ц (касаційне провадження № 61-200 св 18), вказав на те, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ст. 15 ЦК України). Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорено права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Правила ч. 3 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів і заперечень учасників справи та її фактичних обставин. Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин, при відсутності будь-яких перешкод і труднощів для подання заяви не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищенаведене, на підставі встановлених обставин справи та належним чином оцінених судом доказів, суд вважає, що причини, на які посилалась позивачка ОСОБА_1 як на підставу для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, не є поважними причинами пропуску вказаного строку, що унеможливили чи в інший спосіб перешкодили їй здійснити своє право на подання заяви про прийняття спадщини, а тому приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. ст.12, 13, 76-81, 141, 206, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Мостиського району Львівської області, третя особа Мостиська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд Львівської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Б. Білоус

Рішення набрало законної сили: «___»___________ 20 р.

Суддя Ю.Б. Білоус

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована та фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідач: ОСОБА_2 сільська рада Мостиського району Львівської області, Код , юридична адреса: Львівська область, Мостиський район, с .Мишлятичі, вул. Центральна, 80.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Мостиська державна нотаріальна контора, , юридична адреса: Львівська область, Мостиський район, м.Мостиська, вул.Грушевського, буд. 22.