Справа № 635/5026/18
Провадження по справі № 2/635/2681/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Бобко Т.В.,

секретар судового засідання - Грищук Р.Р.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 пред'явив до суду позов шляхом подання позовної заяви до ОСОБА_2, яким просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики грошових коштів від 01 березня 2018 року у розмірі 8000 доларів США, що в еквіваленті складає 209760 гривень.

11 вересня 2018 року позивач звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на об'єкт нерухомості - двокімнатну квартиру, загальною площею 40,5 кв.м., житловою площею 24,8 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна НОМЕР_1). В обґрунтування заяви про забезпечення позову посилався на те, що 01 березня 2018 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір позики, згідно якого остання взяла в борг у позивача грошові кошти у сумі 8000 доларів США та зобов'язалася повернути кошти в строк до 05 червня 2018 року. Станом на 13 липня 2018 року ОСОБА_2 свої зобов'язання за договором позики не виконала. За відповідачем на праві власності зареєстрована двокімнатна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1. Позивач вважає необхідним забезпечити позов шляхом накладення арешту на зазначену квартиру, оскільки у нього є обґрунтоване припущення вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Враховуючи те, що між сторонами дійсно виник спір, беручи до уваги обставини справи, співмірність виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що не призведе до порушення прав та інтересів відповідача з приводу користування та володіння вказаною квартирою, а також враховуючи ту обставину, що подальше відчуження відповідачем вказаного майна призведе до ускладнення захисту прав позивача, а невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим чи утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позову, позивач просить заяву задовольнити. У зв'язку з тим, що він є інвалідом, а тому постійно витрачає кошти на лікування, просить зустрічне забезпечення позову не застосовувати.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Враховуючи, що розгляд заяви про забезпечення позову відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має право звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред'явлення позову для нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності має здійснюватись судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Тобто, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, ціна позову, про забезпечення якого просить позивач, складає 8000 доларів США (еквівалент 209760 гривень). В обґрунтування своїх вимог за заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 надана довідка з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якої відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної власності належить двокімнатна квартира, загальною площею 40,5 кв.м., житловою площею 24,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2. Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження вартості зазначеної квартири, що позбавляє суд можливості встановити чи є вид забезпечення позову, про який просить позивач співмірним із заявленими позивачем вимогами. Позивач у своїй заяві про забезпечення позову просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на двокімнатну квартиру, однак такий спосіб забезпечення позову не враховує інтереси третіх осіб, які мають право користуватися житловою площею у квартирі за вищевказаною адресою. Підстави, які свідчать про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, позивачем в його заяві не зазначені, доводи ОСОБА_1 ґрунтуються лише на його припущеннях. Крім того, вищевказана довідка з державного реєстру речових прав на нерухоме майно не містить відомостей щодо дати її створення, а тому суд позбавлений можливості з'ясувати чи є відомості щодо права власності, зазначені в цій довідці, актуальними на день розгляду заяви про забезпечення позову. Також суд звертає увагу на те, що позивач у своїх вимогах просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, разом з тим, в тексті самої заяви позивач просить заборонити відчуження такого майна, що є іншим видом забезпечення позову в розумінні ст. 150 ЦПК України.

Статтею 41 Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149-153, 247 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області протягом п'ятнадцяти днів з дня складання судового рішення. У разі скасування цієї ухвали позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя Т.В.Бобко