Справа № 489/3089/18
Номер провадження 2/489/2104/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року м. Миколаїв,

вул. Космонавтів,81/16 (81/17),

зал судових засідань №11

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретар судового засідання - Супрун Т.О.,

за участю:

представника ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області ОСОБА_2,

представника Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області ОСОБА_3,

представника Головне управління Державної казначейської служби України в Миколаївській області ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної казначейської служби України в Миколаївській області, про відшкодування матеріальних збитків у вигляді інфляційних втрат та трьох відсотків річних,

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2018 року ОСОБА_5 звернулася із зазначеним позовом до відповідачів, яким в остаточній редакції просила стягнути на її користь з ОСОБА_1 ОУПФУ м. Миколаєва збитки від знецінення грошей внаслідок інфляції за невиплату 10% пенсії в розмірі 543-50 грн. щомісячно в період з 17.05.2016 року по травень 2017 року в розмірі 2 219 грн. 07 коп.; інфляційні втрати за припинення виплати фіксованої індексації пенсії в розмірі 179,36 грн., щомісячно за період з вересня 2016 року до січня 2018 року в розмірі 1 839 грн. 17 коп.; три відсотки річних за прострочку сплати індексації в розмірі 73 грн. 52 коп.; з Головного УПФУ у Миколаївській області збитки від знецінення грошей внаслідок інфляції за невиплату 10% пенсії в розмірі 543-50 грн. щомісячно в період з 17.05.2016 року по травень 2017 року в розмірі 49 934 грн. 77 коп.; відсотки річних за прострочку сплати індексації в розмірі 533 грн. 17 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що:

-вона перебуває на обліку в ОСОБА_1 об'єднаному УПФУ міста Миколаєва та отримує пенсію відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру»;

-Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі міста Миколаєва, правонаступником якого є ОСОБА_6 об'єднане УПФУ міста Миколаєва, по перерахунку пенсії ОСОБА_5 в розмірі 80% відповідно до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року за №1789-ХП та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі міста Миколаєва провести перерахунок пенсії ОСОБА_5 з 17 травня 2016 року відповідно до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року, зі змінами та доповненнями в редакції від 13 грудня 2005 року, в розмірі 90% від заробітної плати за посадою старшого прокурора в сумі 5 435 грн. 03 коп., визначеної у довідці Прокуратури Миколаївської області №18-258 від 31 серпня 2012 року, зі збереженням базового місяця для розрахунку індексації пенсії;

-Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 14 березня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 об'єднаного УПФУ міста Миколаєва на користь позивача 25 272 грн. 75 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди, заданої внаслідок неповної виплати пенсії за період з 01 липня 2012 року по 16 травня 2016 року;

-вищевказаним судовим рішенням встановлено, що внаслідок незаконних дій відповідача ОСОБА_1 ОУПФУ м. Миколаєва, починаючи з 01 липня 2012 року фонд щомісячно недоплачував позивачу кошти в розмірі 543 грн. 50 коп., які на теперішній час в результаті інфляції знецінились;

-також відповідачі мають сплатити позивачу 3% річних за ст.625 ЦК України, внаслідок прострочення виконання зобовязання по виплаті їй пенсії у належному розмірі.

Відповідач ОСОБА_6 ОУПФУ м. Миколаєва у відзиві вказував, що підстави для притягнення його до відповідальності шляхом стягнення матеріальної шкоди та сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних від простроченої суми відсутні, у звязку із тим, що:

-відсутні складові для відповідальності відповідача за завдану матеріальну шкоду, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами з приводу перерахунку позивачу пенсії на підставі постанови суду врегульовані ЗУ «Про виконавче провадження», через що несплачена сума пенсії в розмірі 543,5 грн. не може вважатись матеріальною шкодою;

-шкода, завдана державними органами особі відшкодовується на підставі ст.1173 та 1174 ЦК України, державою, а розпорядником державних коштів є Державна казначейська служба України, яка має відповідати за зобовязаннями держави;

-прострочення виконання грошового зобовязання відповідачем відсутнє, оскільки на правовідносини, що між сторонами ст.625 ЦК України не розповсюджується;

-частина предявлених позивачем вимог вже була предметом розгляду спору між сторонами, який вирішений Постановою Апеляційного суду Миколаївської області, зокрема була стягнута недоплата пенсії позивачу із урахуванням індексації.

Відповідач ГУ ПФУ у Миколаївській області згідно поданого відзиву вказував, що:

-ГУ ПФУ у Миколаївській області є неналежним відповідачем по даній справі, оскільки позивач як отримувач пенсії перебуває на обліку в ОСОБА_1 ОУПФУ м. Миколаєва, який виконує повноваження з нарахування та виплати позивачу пенсії;

-стягнення матеріальної шкоди саме з ГУ ПФУ є безпідставним, оскільки за завдану державним органом матеріальну шкоду відповідає держава, розпорядником коштів якої, а відповідно і платником завданої шкоди є Державна казначейська служба України;

-вимоги позивача до головного управління за період до 17.05.2016 року мають бути залишені без розгляду, оскільки за цей період перерахунок пенсії позивачу не проводився;

-правовідносини щодо виплати пенсії позивачу не відносять до зобовязань в контексті ЦК України, та як наслідок не можуть бути врегульовані його нормами.

Третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області надало письмові пояснення на позовну заяву, в якій зазначило, що:

-залучення до участі у справі в якості третьої особи є безпідставним з огляду на те, що Державної казначейської служби України безпосередньо здійснюють виконання рішення про стягнення коштів розпорядників одержувачів бюджетних коштів, а також підприємств, установ та організацій, рахунки яких відкриті в органах Казначейства;

-ОСОБА_6 обєднання управління ПФУ м. Миколаєва не має відкритих рахунків та відповідачі не внесені до мережі розпорядників та одержувачів бюджетних коштів.

Позивач відповідно до поданої заяви просив про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні.

Представники ОСОБА_1 ОУПФУ м. Миколаєва Миколаївської області та ГУ ПФУ у Миколаївській області у судовому засіданні проти позовних вимог заперечували та вважали їх безпідставними.

Представник третьої особи у судовому засіданні пояснив, що ДКС України не несе відповідальності за зобовязаннями органів ПФУ.

Дослідивши надані докази, встановивши правовідносини, що виникли між сторонами, суд при вирішенні справи виходить з такого.

Згідно встановлених Апеляційним судом Миколаївської області у Постанові від 14.03.2018 року обставин вбачається, що з 1 липня 2012 року, після перерахунку пенсії на підставі довідки прокуратури Миколаївської області про заробітну плату від 31 серпня 2012 року № 18-258, пенсія позивачу з 1 липня 2012 року була розрахована з 80% від суми заробітної плати.

7 жовтня 2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії та надала довідку № 18/241 вих.-16 від 5 жовтня 2016 року, видану прокуратурою Миколаївської області. При цьому ОСОБА_5 просила відповідача в межах строку позовної давності за останні три роки провести перерахунок раніше виплаченої пенсії з розміру 90%.

За результатом розгляду заяви листом Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва від 21 жовтня 2016 року № 103-Д 01 позивачу повідомлено про відмову в задоволенні вказаної заяви про перерахунок пенсії.

17 грудня 2016 року позивач звернулася з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії та просила зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу, починаючи з 7 жовтня 2016 року із розрахунку 90% від нарахованої заробітної плати обчислення пенсії, та виплатити заборгованість, що виникає на день такого перерахунку, з урахуванням раніше проведених виплат. Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 лютого 2016 року позов задоволено частково.

Між тим, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року постанова районного суду скасована та ухвалено нову постанову, якою визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва по перерахунку пенсії ОСОБА_5 в розмірі 80% відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ зі змінами та доповненнями.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєві провести перерахунок пенсії ОСОБА_5 з 17 травня 2016 року відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ зі змінами та доповненнями в редакції від 13 грудня 2005 року, в розмірі 90% від заробітної плати за посадою старшого прокурора в суму 5435 грн. 03 коп., визначеної у довідці Прокуратури Миколаївської області № 18-258 від 31 серпня 2012 року. Зі збереженням базового місяця для розрахунку індексації пенсії.

Позовні вимоги про зобовязання відповідача провести перерахунок призначеної пенсії відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ зі змінами та доповненнями в редакції від 13 грудня 2005 року із розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати за період з 1 липня 2012 року по 16 травня 2016 року залишено без розгляду.

При цьому, апеляційний адміністративний суд зробив висновок, що при перерахунку пенсії позивачу 1 липня 2012 року, відповідачем протиправно змінено відсоток від суми заробітної плати з 90% на 80%.

Перерахунок пенсії позивачу за вказаною постановою Одеського апеляційного адміністративного суду був проведений починаючи з 17.05.2016 року.

На підставі викладеного, Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 14.03.2018 року з ОСОБА_1 об'єднаного УПФУ міста Миколаєва на користь позивача стягнуто 25 272 грн. 75 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди, заданої внаслідок неповної виплати пенсії за період з 01 липня 2012 року по 16 травня 2016 року.

Відповідно до наданого позивачем ОСОБА_7, заборгованість відповідача ОСОБА_1 ОУПФУ складає: збитки від знецінення грошей внаслідок інфляції за невиплату 10% пенсії в розмірі 543 грн. 50 коп. щомісячно в період з 17.05.2016 року по травень 2017 року в розмірі 2 219 грн. 07 коп.; інфляційні втрати за припинення виплати фіксованої індексації пенсії в розмірі 179,36 грн., щомісячно за період з вересня 2016 року до січня 2018 року в розмірі 1 839 грн. 17 коп.; три відсотки річних за прострочку сплати індексації в розмірі 73 грн. 52 коп., а всього 4 131 грн. 76 коп.

При цьому, заявлені вимоги в частині стягнення збитків від знецінення грошей внаслідок інфляції за невиплату 10% пенсії в розмірі 543 грн. 50 коп. щомісячно в період з 17.05.2016 року по травень 2017 року, не підлягають задоволенню у звязку з тим, що починаючи з 17.05.2016 року позивачу пенсія нараховується в повному обємі з урахуванням суми 543 грн. 50 коп., через що знецінення вказаної суми відсутнє.

Доказів протилежного позивач суду не надав.

Суд вважає, що заявлені позивачем вимоги стосовно стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних від невиплаченої індексації не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», відповідно до ст. 1 якого індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що пенсія є об'єктом індексації грошових доходів населення. Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

За змістом статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у звязку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв'язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, наведеними нормами визначено підстави, за яких проводиться індексація, а також розмір грошового доходу, який підлягає індексації.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" від 09.12.2015 року №1013, що набрала чинності з 15.12.2015 року та застосовується з 1 грудня 2015 року, а також набранням чинності з 01.01.2016 року змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" (Закон України №911-VІІІ від 24.12.2015 року), змінюється порядок визначення базового місяця для проведення індексації та обробки фіксованої індексації. Виплата фіксованої індексації припиняється у разі проведення перерахунків, якщо підвищення призначеного розміру пенсії без врахування фіксованої індексації більше або дорівнює сумі фіксованої індексації.

Відповідно до п.5 Порядку у разі підвищення пенсії місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів за цей місяць не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Згідно матеріалів справи, з 17.05.2016 року позивачу здійснено перерахунок її пенсії зі збереженням базового місяця для збереження індексації пенсії, тобто апеляційним адміністративним судом було розглянуто питання індексації пенсії позивача.

З огляду на викладене суд вбачає, що порушення прав позивача з боку ОСОБА_1 ОУПФУ м. Миколаєва Миколаївської області щодо невиплати їй індексації за період з травня 2016 року по січень 2018 року відсутнє.

Стосовно вимог позивача про стягнення з ГУ ПФУ у Миколаївській області збитків від знецінення невиплаченої їй суми пенсії, то суд не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки позивач перебуває на обліку в ОСОБА_1 ОУПФУ м. Миколаєва, до повноважень якого входить нарахування та виплата пенсії позивачу, а відтак Головне управління не є належним відповідачем у даній справі.

До того ж, позивач просить нарахувати суму інфляційних втрат та трьох відсотків річних не за прострочення виконання грошового зобовязання відповідачем, а за недоплату пенсії позивачу у належному розмірі, що регулюється положеннями пенсійного законодавства, зокрема ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати».

Доводи ОСОБА_1 ОУПФУ м. Миколаєва щодо застосування строку позовної давності до частини вимог позивача, суд не приймає до уваги, оскільки відсутні підстави для задоволення позовних вимог по суті, через що і строк позовної давності не може бути застосовано одночасно.

В той же час, суд вважає, що право на звернення до суду із позовом про стягнення із відповідача ОСОБА_1 ОУПФУ м. Миколаєва Миколаївської області інфляційних втрат та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України, може бути предметом розгляду у разі невиконання Постанови Апеляційного суду Миколаївської області від 14.03.2018 року, з якої випливає грошове зобовязання відповідача про сплату позивачу коштів в сумі 25 272 грн. 75 коп., проте таких вимог позивачем не заявлено.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі через їх безпідставність.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 141-142, 263-265, ЦПК України , суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про відшкодування матеріальних збитків у вигляді інфляційних втрат та трьох відсотків річних відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області про відшкодування матеріальних збитків у вигляді інфляційних втрат та трьох відсотків річних відмовити.

Позивач: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2;

Відповідачі: ОСОБА_6 обєднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, адреса місцезнаходження: м. Миколаїв, пр. Богоявленський,55-Е;

Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області, адреса місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Морехідна,1;

Третя особа, яка заявила самостійні вимоги Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області, адреса місцезнаходження: м. Миколаїв, пр. Центральний,141-В.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Ленінський районний суд м. Миколаєва або безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повне судове рішення складено 26.10.2018 року.

Суддя Н.С. Тихонова