П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Бондаренко Н.В., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання Шептицька С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 31 жовтня 2017 року в справі № 572/2312/17 за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, ухваленого під головуванням судді Рижого О.А. в приміщенні Сарненського районного суду Рівненської області, повний текст якого складено 31.10.2017 р.,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 31 жовтня 2017 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 11417,85 грн., з яких 1397,25 грн. заборгованість за кредитом, 10020,60 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, а також 1462,40 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_1 покликається на його незаконність, через порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Вказує, що суд має право самостійно зменшити розмір неустойки за умови, що останній значно перевищує суму збитків (постанова Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року справа № 6-100цс14).

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/63/2018 Головуючий у 1 інстанції : Рижий О.А.

Доповідач : Григоренко М.П.

Зазначає, що він отримав кредит в розмірі 1400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсоткві за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У нього перед Банком існує кредитна заборгованість в розмірі 1397,25 грн., проте суд першої інстанції стягнув з нього 10020,60 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким стягнути з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1397,25 грн. заборгованості за кредитом, а в решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

В ході апеляційного розгляду справи представник позивача ОСОБА_2 просив відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Частково задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягуючи на користь останнього із ОСОБА_1 заборгованість за крединим договором, в загальному розмірі 11417,85 грн., суд першої інстанції керувався положеннями 526, 530, 599, 610, 629, 634, 1054 ЦК України та виходив із того, що наявними у справі доказами повністю доведено факт наявності вказаної заборгованості у відповідача перед позивачем за кредитним договором від 12 червня 2014 року, яка складається із заборгованості по тілу кредиту та процентів за користування кредитом.

Даний висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, наявним у справі доказам та ґрунтується на законі.

Доводи апеляційної скарги також не спростовують правильність висновків оскаржуваного рішення, оскільки суд першої інстанції взагалі не вирішував питання про стягнення із відповідача неустойки у зв»язку із несвоєчасним погашенням за кредитним договором, а тому, відповідно, не повинен був і обговорювати питання щодо її зменшення.

Щодо зменшення розміру процентів за користування кредитними коштами, то в цій частині суд першої інстанції ухвалив правильне рішення, оскільки чинним законодавством України взгалі не передбачено можливості зменшення судом розміру процентів, які підлягають сплаті за користування грошовими коштами.

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в звязку із чим рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 31 жовтня 2017 року підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382, 384, п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 31 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, з підстав неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, крім випадків, перелічених у частині 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 12.01.2018 року.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.В. Бондаренко

ОСОБА_3