Справа № 495/369/17
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

03 вересня 2018 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі судді Заверюха В.О.,

при секретарі Скотикайло Т.А.,

за участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2,представника ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувшиу відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області, в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ сумісного майна подружжя та визнання права власності та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ сумісного майна, стягнення грошової компенсації вартості майна, -

В С Т А Н О В И В:

23.01.2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ сумісного майна подружжя та визнання права власності.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.01.2017 року відкрито провадження по справі та справа призначена до слухання.

04.04.2017 року на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла уточнена позовна заява, відповідно до якої позивач просила поділити спільне майно у рівних частках, визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку, ? земельної ділянки, ? частину транспортних засобів та ? частку торговельного місця.

15.05.2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання спільною сумісною власністю та стягнення грошової компенсації (справа №495/3535/17).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.05.2017 року уточнений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділити спільне майно у рівних частках, визнати за позивачем право власності на ? частину житлового будинку, ? земельної ділянки, ? частину транспортних засобів та ? частку торговельного місця та позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення грошової компенсації обєднані в одне провадження.

25.09.2017 року позивач ОСОБА_1 остаточно уточнила позовні вимоги та просила суд:

- поділити спільне майно подружжя у рівних частках;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку по вул.Кутузова, с.Салгани, Білгород-Дністровський район, Одеська область та земельну ділянку площею 0,197 га, яка розташована за адресою: вул.Кутузова 31, с.Салгани, Білгород-Дністровський район, Одеська область, кадастровий номер :02:004:0086;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобілю «Ford Transit», реєстраційний державний номер НОМЕР_1, 1999 року випуску та на 1/2 частину ОДАЗ 81442, реєстраційний державний номер НОМЕР_2, 1994 року випуску;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку торгівельного місця №85 сектору 4, що розташоване на території центрального "Ринку" м.Білгород-Дністровський, Одеської області.

На обґрунтування заявлених уточнених позовних вимог позивач ОСОБА_1 у позовній заяві зазначила, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, в період шлюбу за спільні кошти придбали майно, на теперішній час шлюб між ними розірвано, у добровільному порядку поділу майна подружжя ніж сторонами не досягнуто, вказане майно в силу ст.ст.60, 69, 70 СК України підлягає розподілу у рівних частках.

20.04.2018 року від ОСОБА_3 надійшла заява про зменшення позовних вимог та просив суд:

- визнати автомобіль «Kia Cerato», 2007 року випуску, реєстраційний державний номер НОМЕР_3 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3;

- поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а саме автомобіль «Kia Cerato», 2007 року випуску, реєстраційний державний номер НОМЕР_3;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію у розмірі 63100,85 грн. за вартість автомобілю «Kia Cerato», 2007 року випуску, реєстраційний державний номер НОМЕР_3.

Обґрунтовуючи свої вимоги, тим що за період шлюбу за спільні кошти був придбаний автомобіль «Kia Cerato», 2007 року випуску, реєстраційний державний номер НОМЕР_3, який був зареєстрований на імя позивача ОСОБА_1, але як стало відомо ОСОБА_3 позивач вказаний автомобіль відчужила без його згоди. На теперішній час вартість автомобіля складає 126201,70 грн., що підтверджується висновком експерта. В звязку з чим, є можливість стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_3 ? частину вартості автомобіля «Kia Cerato», 2007 року випуску, реєстраційний державний номер НОМЕР_3.

В судовому засіданні від представника позивача ОСОБА_2 надійшло клопотання про закриття провадження по справі в частині позовних щодо визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку по вул.Кутузова, с.Салгани, Білгород-Дністровський район, Одеська область та земельну ділянку площею 0,197 га, яка розташована за адресою: вул.Кутузова 31, с.Салгани, Білгород-Дністровський район, Одеська область, кадастровий номер :02:004:0086.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 уточнені позовні вимоги в частині визнання права власності за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобілю «Ford Transit», реєстраційний державний номер НОМЕР_1, 1999 року випуску; 1/2 частину ОДАЗ 81442, реєстраційний державний номер НОМЕР_2, 1994 року випуску та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку торгівельного місця №85 сектору 4, що розташоване на території центрального "Ринку" м.Білгород-Дністровський, Одеської області підтримала у повному обсязі, просила суд задовольнити їх з підстав, зазначених в уточненій позовній заяві.

Позовні вимоги ОСОБА_3 представник позивача ОСОБА_2 не визнала, заперечувала в задоволенні в повному обсязі на підставі їх не обгрунтованості.

Представник відповідача ОСОБА_5 щодо уточнених позовних вимог позивача ОСОБА_1 частково заперечував, з підстав, зазначених в запереченнях та додаткових пояснення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 представник відповідача ОСОБА_5 підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини які зазначені в позові.

Дослідивши матеріали справи, докази, вислухавши представників сторін, суд встановив.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями Цивільного Кодексу України та Сімейним Кодексом України.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 з 06.11.1996 року по 15.10.2014 рік перебували у зареєстрованому шлюбі, вели спільне господарство, мали спільний побут та виховували дітей.

Судом встановлено та не заперечується представниками сторін, що подружжя ОСОБА_3 за час сумісного проживання за спільні кошти придбали транспортні засоби:

-«Ford Transit», реєстраційний державний номер НОМЕР_1, 1999 року випуску;

-ОДАЗ 81442, реєстраційний державний номер НОМЕР_2, 1994 року;

-автомобіль «Kia Cerato», 2007 року випуску, реєстраційний державний номер НОМЕР_3.

Право власності на транспортні засоби - «Ford Transit», реєстраційний державний номер НОМЕР_1, 1999 року випуску та ОДАЗ 81442, реєстраційний державний номер НОМЕР_2, 1994 року згідно Єдиного державного реєстру МВС зареєстровані на імя відповідача ОСОБА_3 (а.с.65).

Так частинами першою та другою статті 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.1-3 ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту; об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя; якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 368 ЦК України визначається, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі ( зазначено у частинах першої, третьої та четвертої статті).

Співвласники, відповідно до вимог ст.370 ЦК України мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленомустаттею 364цього Кодексу.

Згідно ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Враховуючи презумпцію, визначену у Сімейному кодексі України вищезазначене рухоме майно було придбано сторонами у період шлюбу є спільною сумісною власністю подружжя, яка підлягає розподілу у рівних частках між співвласниками.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 визнав та не заперечував, що транспортні засоби «Ford Transit», реєстраційний державний номер НОМЕР_1, 1999 року випуску та ОДАЗ 81442, реєстраційний державний номер НОМЕР_2, 1994 року випуску дійсно були придбані під час перебування сторін по справі у шлюбі та на спільні грошові кошти подружжя.

Відповідно до ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд вважає, що оскільки представник відповідача визнав позовні вимоги позивачки стосовно визнання за нею права власності на 1/2 частину автомобілю «Ford Transit», реєстраційний державний номер НОМЕР_1, 1999 року випуску та 1/2 частину ОДАЗ 81442, реєстраційний державний номер НОМЕР_2, 1994 року випуску, то дані обставини не підлягають доказуванню.

Щодо позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частку торгівельного місця №85 сектору 4, що розташоване на території центрального "Ринку" м.Білгород-Дністровський, Одеської області, суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні позову в цій частині.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача надає до суду довідку КП «Асорті» від 28.02.2017 року №33 з якої вбачається, що ОСОБА_3 є власником торгівельного місця на території КП «Асорті», а саме: кіоск №85 в секторі №4 (а.с.62), але судом вказана довідка як належний доказ не розглядається, оскільки спростовується матеріалами цивільної справи.

В матеріалах справи наявні документи, а саме: договір оренди торгівельного місця №85 в секторі №4 укладений між КП «Асорті» та ОСОБА_3 (а.с.216-218).

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Представником позивача в порушення вимог ст.81 ЦПК України до суду не надані належних документи на право власності на вказане спірне нерухоме майно, як то передбачено діючим Цивільним Кодексом України.

Згідно відповіді територіального сервісного центру №5143 регіонального сервісного центру МВС України в Одеській області від 05.05.2017 року №5143/841 вбачається, що 29.11.2011 року автомобіль «Kia Cerato», 2007 року випуску, реєстраційний державний номер НОМЕР_3, який також був придбаний у період шлюбу сторін та є обєктом спільною сумісною власністю подружжя був зареєстрований на імя позивача ОСОБА_1, який 29.11.2016 року на підставі договору купівлі-продажу №5141/2016/214563 укладеному у територіальному сервісному центрі №5141 регіонального сервісного центру МВС України в Одеській області переєстровано на імя ОСОБА_6.

Як зазначив в судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5, позивач ОСОБА_1, достовірно знаючи, що автомобіль «Kia Cerato», 2007 року випуску, реєстраційний державний номер НОМЕР_3 був придбаний сторонами під час перебування у шлюбі, за спільні кошти подружжя, був зареєстрований за позивачем та знаходився у неї, але позивач ОСОБА_1 на власний розсуд, без згоди відповідача розпорядилась спільним майном подружжя автомобілем, оформивши договір купівлі-продажу (а.с.94).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 зазначила, що спірний автомобіль Kia Cerato», 2007 року випуску, реєстраційний державний номер НОМЕР_3 дійсно був придбаний сторонами під час перебування у шлюбі, за спільні кошти подружжя та зареєстрований на імя позивача, але у користуванні позивача ОСОБА_1 вказаний автомобіль на теперішній час не перебуває.

Пунктами 22 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», передбачено, що поді спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК Українита ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згодивиходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

В постанові Пленуму « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя » № 11 від 21.12.2007 року Верховний Суд України роз'яснив (п. 30), що рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

Відповідно до ч.1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Частиною 5 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Як зазначив в судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5, позивач ОСОБА_1, достовірно знаючи, що автомобіль «Kia Cerato», 2007 року випуску, реєстраційний державний номер НОМЕР_3 був придбаний сторонами під час перебування у шлюбі, за спільні кошти подружжя, на власний розсуд, без згоди відповідача розпорядилась спільним майном подружжя автомобілем, оформивши договір купівлі-продажу.

У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Із зазначеного слідує, що у разі відчуження чи неправомірного використання майна, суд не може застосовувати засоби для його реверсу, а може лише врахувати вартість прихованого майна при його розподілі. Якщо один із подружжя здійснив відчуження чи використав майно на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, то суд не маючи змоги застосувати поділ майна подружжя в натурі, здійснює поділ цього майна з використанням компенсаційного способу поділу.

Як вбачається з експертного висновку судової авто товарознавчої експертизи №17-6089 від 26.03.2018 року, середня ринкова вартість автомобіля «Kia Cerato», 2007 року випуску, реєстраційний державний номер НОМЕР_3 станом на 15.04.2014 рік становить 126201 грн. 70 коп..

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судових дебатах на питання суду підтвердила факт, що на теперішній час спірний автомобіль у користуванні позивача відсутній та місцезнаходження не відомо, суд приходить до висновку, що з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_3В необхідно стягнути компенсацію за його (1/2) частку в сумі 63100 грн. 85 коп..

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України у звязку із частковим задоволенням позову підлягають присудженню з відповідача на користь позивача понесені нею документально підтверджені судові витрати за сплату судового збору у розмірі 443,60 грн. та стягнення з позивача на користь відповідача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, що складаються з оплати вартості послуги за звіт про оцінку транспортного засобу в розмірі 2230,80 грн. та за сплату судового збору у розмірі 1017,00 грн..

Керуючись ст.ст.12, 13, 49, 81, 133, 137, 259, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ сумісного майна подружжя, визнання права власності задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) право власності на 1/2 частину автомобілю «Ford Transit», реєстраційний державний номер НОМЕР_1, 1999 року випуску.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) право власності на 1/2 частину автомобілю ОДАЗ 81442, реєстраційний державний номер НОМЕР_2, 1994 року випуску.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 на 1/2 частку торгівельного місця №85 сектору 4, що розташоване на території центрального "Ринку" м.Білгород-Дністровський, Одеської області відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_5) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) судові витрати у розмірі 443,60 грн..

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ сумісного майна, стягнення грошової компенсації вартості майна задовольнити.

Визнати автомобіль «Kia Cerato», 2007 року випуску, реєстраційний державний номер НОМЕР_3 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а саме автомобіль «Kia Cerato», 2007 року випуску, реєстраційний державний номер НОМЕР_3.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_5) грошову компенсацію у розмірі 63100,85 грн. за вартість 1/2 частки автомобілю «Kia Cerato», 2007 року випуску, реєстраційний державний номер НОМЕР_3.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_5) судові витрати за проведення судової автотоварозначої експертизи у розмірі 2230,80 грн..

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_5) судові витрати у розмірі 1017,00 грн..

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя