АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 636/1050/18 Головуючий суддя І інстанції Ковригін О. С.
Провадження № 22-ц/790/3851/18 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори про спадкове право
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року м. Харків.

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.

суддів колегії: Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 08 травня 2018 року (головуючий суддя Ковригін О.С.) по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила суд визнати поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 визначивши ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк тривалістю в три місяці, з дня набрання рішенням законної сили, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_6, після смерті якого відкрилася спадщина. Спадкоємцями першої черги після його смерті стали його донька ОСОБА_4 та мати ОСОБА_7 ОСОБА_7 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 на підставі ст. 1268 ЦК України, так як проживала спільно із сином на час відкриття спадщини. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла бабуся позивача ОСОБА_7 У зв'язку із тим, що позивач не проживала разом із спадкодавцями, а ОСОБА_3 їй одразу про смерть батька та про смерть бабусі не повідомила, тому про смерть останніх їй стало відомо лише після отримання листа від Валківської ДНК Харківської області, яким їй було роз'яснено, що вона має право на звернення до суду для отримання додаткового строку на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 08 травня 2018 року позов задоволено.

Визнано поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 визначивши ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк тривалістю в три місяці, з дня набрання рішенням законної сили, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування скарги зазначено, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказано, що позивачем з метою зміни територіальної підсудності справи було заявлено співвідповідача ОСОБА_5, який не має жодного відношення до розгляду вказаної справи. ОСОБА_3 вбачає у зазначених діях зловживання з боку позивача її процесуальними правами. Послалась на те, що вказана справа підсудна Валківському районному суду Харківської області, оскільки спірне майно знаходить в межах територіальної юрисдикції цього суду. Зауважила, що матеріали справи не містять відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, як і не містять доказів того, що позивачеві іншими спадкоємцями було відмовлено у встановленні додаткового строку на прийняття спадщини.

Вказала, що позивачем не було надано доказів поважності причин пропуску шестимісячного строку на звернення з заявою про прийняття спадщини. Послалась на те, що про смерть батька і бабусі ОСОБА_4 було достеменно відомо, та вона була присутня на їх похоронах, що можуть підтвердити свідки.

Зазначила, що посилання суду на те, що вона визнала позовні вимоги не відповідає дійсності, оскільки вона лише не заперечила того, щоб позивач почала готувати необхідні документи. Вказала, що судом їй не було роз'яснено суті спору.

Також ОСОБА_3 надала суду апеляційної інстанції клопотання, я кому просить визнати позивача такою, що зловживала своїми процесуальними правами, та накласти на неї штраф у сумі 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначила, що позивачем у якості відповідача було заявлено ОСОБА_5 лише для зміни територіальної підсудності зазначеної справи, оскільки до предмету спору він відношення не має.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_6.

Після смерті ОСОБА_6 залишилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 3,06 в умовних кадастрових гектарах у землі ВАТ «Перше Серпня», Валківського району.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 стали його донька ОСОБА_4 та мати ОСОБА_7.

ОСОБА_7 прийняла спадщину після смерті свого сина ОСОБА_6 на підставі ст. 1268 ЦК України, так як проживала спільно із сином на час відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла бабуся позивача ОСОБА_7.

Після смерті ОСОБА_7 відкрита спадкова справа №185/2012 рік на підставі заяви про прийняття спадщини доньки спадкодавця ОСОБА_3, відповідач по справі.

Вищевказане підтверджується листом Валківської державної нотаріальної контори Харківської області №23/02.14 від 13.01.2018 (а.с. 8).

ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 6) та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 7).

ОСОБА_5 спадщину після ОСОБА_6 та після ОСОБА_7 не приймав, заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавав, на спадщину не претендує.

У зв'язку із тим, що позивач не проживала разом із спадкодавцями, а відповідач ОСОБА_3 їй одразу про смерть батька та про смерть бабусі не повідомила, тому про смерть останніх їй стало відомо лише після отримання листа від Валківської державної нотаріальної контори Харківської області.

Таким чином, позивачу було роз'яснено державною нотаріальною конторою, що вона має право на звернення до суду для отримання додаткового строку на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, оскільки нею пропущено строк подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції в якості поважних причин вказав на те, що спадкоємець, яка проживала окремо від спадкодавця, своєчасно спадщину не прийняла через необізнаність про смерть спадкодавця.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з положеннями ч.1ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 судам роз'яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Підставою поважності причин пропуску встановленого ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку на звернення спадкоємця до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини районний суд встановив необізнаність ОСОБА_4 про смерть її батька та бабусі, взявши до уваги висновки, викладені в постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 червня 2015 року у справі № 6-4229св15.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком районного суду, оскільки зазначене вище рішення суду касаційної інстанції було ухвалене у справі, що не є тотожною справі, що наразі переглядається.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тому вказана постанова Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі безпідставно була врахована судом.

Крім того, в справі № 6-4229св15 спір виник з правовідносин спадкування за заповітом, та необізнаність спадкоємця про існування заповіту та смерть спадкодавця була визнана поважною причиною пропуску встановленого законом строку на подання заяви про прийняття спадщини.

У справі, що переглядається, спадкування відбувається за законом.

Суд першої інстанції всупереч вимог ст. 263 ЦПК України про законність та обґрунтованість рішення не врахував, що спадкоємець та спадкодавець за законом у даному випадку є близькими родичами, які спілкуються між собою і обізнані про значні події в їх житті, внаслідок чого існує визначена у законі правова фікція про вищевказаний шестимісячний строк для прийняття спадщини, що пов'язано також з принципом правової визначеності, як елемента принципу верховенства права, передбаченого у ст. 10 ЦПК України.

Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

У статті 77 ЦПК України вказано про належність доказів:

1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У статті 78 ЦПК України зазначено про допустимість доказів:

1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Про достатність доказів вказано у ст. 80 ЦПК України:

1. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи роз'яснення п. 24 згаданої вище постанови Пленуму Верховного Суду України ОСОБА_4 не було надано належних, допустимих, достовірних та достатніх у розумінні ст.ст. 77-80 ЦПК України доказів того, що зі спливом значного часу після смерті спадкодавця ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 існували поважні причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для того, щоб на протязі шести місяців зі смерті батька дізнатись про його смерть та вчасно звернутись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

За правилами п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на те, що оскаржуване рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги та скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове про відмову у задоволенні позову.

Що стосується клопотання ОСОБА_3 про накладення на позивача штрафу у сумі 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у зв'язку із зловживанням нею процесуальними правами суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу в повному обсязі. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 приймала участь у судовому засідання суду першої інстанції 08.05.2018 та не ініціювала питання про виключення зі складу учасників справи ОСОБА_5, який на її думку не має відношення до предмету спору, а також питання про передачу справи на розгляд іншого суду.

Відповідачем також не оспорено ухвалу про відкриття провадження у справі.

Вказане дає підстави для висновку, що заявлене відповідачем клопотання та викладені у ньому питання перебувають поза межами розгляду суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1057,21 грн.

Керуючись ст.ст. 259, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 381-384, 389-392 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 08 травня 2018 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_4 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1057 грн. (тисяча п'ятдесят сім) 21 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 14.09.2018.

Головуючий -

В.Б. Яцина

Судді -

І.В. Бурлака.

О.М. Хорошевський.