Справа №717/982/18
26 жовтня 2018 року Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді: Туржанського В.В.,
при секретарі: Тихоненко І.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кельменці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житлом.
Позивачка ОСОБА_1 подала до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву у якій просить, ухвалити рішення, яким визнати таким, що втратив право на користування житловим будинком по вул. Чернівецька, 17 в смт. Кельменці Кельменецького району Чернівецької області, який належить її на праві власності, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився.
Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позов та пояснила, що хоче виписати ОСОБА_2 з будинку, оскільки він не живе в будинку №17 по вулиці Чернівецька протягом багатьох років. В Україні ОСОБА_2 востаннє був у 2012 році. ОСОБА_2 проживає на території Російської Федерації в м. Находка.
Враховуючи згоду позивачки на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів.
Судом встановлено, що 04 листопада 2015 року позивачка ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом згідно до якого успадкувала житловий будинок, який розташований по вул. Чернівецька, 17 в смт. Кельменці Кельменецького району Чернівецької області, після смерті ОСОБА_3, який помер 21 січня 2015 року. Вказана обставина стверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 4 листопада 2015 року та копією ОСОБА_4 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності сформованого 4 листопада 2015 року.
У вищевказаному житловому будинку зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказана обставина стверджується копією будинкової книги для прописки громадян, що проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3 та довідкою № 627 виданою Кельменецькою селищною радою Кельменецького району Чернівецької області 16 серпня 2018 року.
Відповідач ОСОБА_2 не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4 протягом бульш ніж один рік. Вказана обставина стверджується показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які дали суду покази про те, що ОСОБА_2 не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4 потягом багатьох років. ОСОБА_2 жив в цьому будинку ще в часи СРСР.
У матеріалах справи відсутні докази, які б стверджували, що відповідач не проживає у спірному житлі з поважних причин.
Таким чином, між сторонами склалися житлові правовідносини.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу УРСР (далі ЖК УРСР), які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Частина 4 ст. 156 ЖК УРСР передбачає збереження такого права користування житлом для членів сімї, які припинили сімейні відносини з власником будинку.
Згідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Згідно ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік.
Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сімї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.
Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права членів сімї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сімї на користування цим будинком.
Передбачаючи право власника житлового будинку (квартири) на відчуження цих обєктів, Закон не передбачив при переході прав і обовязків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сімї колишнього власника у випадку зміни власника будинку (квартири) (на відміну від договору найму (оренди) житла ст. ст. 810, 814 ЦК України) .
Частина 4 ст. 156 ЖК УРСР передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сімї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Таким чином, право члена сімї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.
Згідно з положеннями ст.391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Договір про користування будинком між сторонами, а також між відповідачем ОСОБА_2 та попереднім власником цього житла не укладався. Відповідач не надав суду доказів, які б стверджували, що такий договір був укладений.
За таких обставин, суд вважає, що припинення права власності ОСОБА_3 на спірний будинок за відсутності відповідного договору з новим власником за змістом ст.ст. 383, 405 ЦК України та ст.ст. 150, 156 ЖК України припиняє право відповідача на користування цим житлом.
Враховуючи наведене, суд вважає, що ОСОБА_2 втратив право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком № 17 по вулиці Чернівецька у смт. Кельменці Кельменецького району Чернівецької області, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.
Враховуючи викладене вище, на підставі ст.29, 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст. 156 ЖК УРСР, керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 15, 19, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 209, 258, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, жительки с. Росошани Кельменецького району Чернівецької області, до ОСОБА_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, про визнання таким, що втратив право користування житлом - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право на користування житлови будинком № 17 по вулиці Чернівецька у смт. Кельменці Кельменецького району Чернівецької області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України апеляційні скарги подаються учасниками справи через Кельменецький районний суд Чернівецької області.

Це заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повне рішення суду складено 26 жовтня 2018 року.

Суддя: