Справа № 766/8324/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
22.10.2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі
головуючого судді Дорошинської В.Е.
при секретарі Кирпиченко І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -
Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів мотивуючи, тим що сторони проживають однією сімєю без реєстрації шлюбу декілька років. Під час відносин у них народився син ОСОБА_3, 18.06.2017р.н., який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сину не надає, також позивач на даний час не працює оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною. У звязку з чим просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 9000,00грн., щомісячно з моменту звернення та до повноліття дитини та на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, починаючи з дати звернення з цим позовом до досягнення дитиною трирічного віку.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.06.2018 року справу про стягнення аліментів відкрито та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про спрощене провадження на подачу відзиву на позовну заяву.
На адресу відповідача було направлено копію ухвали суду від 14.06.2018 року, до суду надійшло поштове повідомлення з відміткою за закінченням терміну зберігання, відзив від відповідача на позовну заяву до даного часу суду не надано.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії І-КГ №238646 виданого 05.07.2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього - ОСОБА_3, 18.06.2017р.н.
З письмових вимог позивача судом встановлено, що позивач на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а відповідач є моряком, однак утримувати добровільно сина відмовляється.
Статтею 10, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України, встановлено порядок визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частиною 1 ст.183 СК України, визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.
Згідно статті 84 СК України «Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч.1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч.2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч.4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч.5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч.6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.
Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 9000,00 грн., підлягають задоволенню частково, оскільки як вбачається з матеріалів справи, то позивачем не надано жодного доказу того що відповідач має можливість сплачувати аліменти у вказаному розмірі.
Тому, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що співмірною буде сума аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн., в частині визначення розміру аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку в сумі 1/6 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно вважає таким, що підлягають задоволенню повністю.
Керуючись ст.ст. ст.6-13,19, 81, 133, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 279, 280-283, 354 ЦПК України,, ст.ст. 75,84,85 180-185, 191 СК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, 14.03.1973р.н.,ІПН НОМЕР_1 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, 18.06.2017р.н., у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. щомісячно, з моменту звернення , а саме з 08.05.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2, 14.03.1973р.н.,ІПН НОМЕР_1, аліменти на користь ОСОБА_1, у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 08.05.2018 року і до досягнення дитиною трьох років.
Стягнути з ОСОБА_2, 14.03.1973р.н.,ІПН НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.
В решті вимог відмовити за необґрунтованістю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Суддя В.Е. Дорошинська