КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2457/2018
ПО С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2018 року м. Київ

Справа № 752/26678/17

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

сторони:

заявник - ОСОБА_2

боржник - ОСОБА_3

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2,

на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 липня 2018 року, постановленої під головуванням судді Ковальчук Л.М. в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області, у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 23 серпня 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 липня 2018 року, у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_3

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2018 року справу прийнято до провадження Київського апеляційного суду та призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У червні 2018 року, ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_3

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 липня 2018 року відмовлено у видачі судового наказу на підставі ч. 9 ст. 165 ЦПК України.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду, а справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Зокрема вказувала на те, що суд з метою визначення підступності не скористався даними Єдиного демографічного реєстру, відповідно до ч. 7 ст. 165 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, відповідно до ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Постановляючи ухвалу про відмову у видачі судового наказу місцевий суд виходив з положень ч. 9 ст. 165 ЦПК України.

Апеляційний суд вважає, що такий висновок суду першої інстанції є обґрунтованим та в повній мірі відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства України, виходячи з наступного:

Частинами 4-9 ст. 164 ЦПК України, передбачено дії суду для визначення підсудності заяви про видачу судового наказу.

Так, суддя з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника має бути надана протягом п'яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання (перебування) особи відповідного звернення суду.

Суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника - юридичної особи або фізичної особи - підприємця буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.

У разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

На виконання вимог вказаної статті судом було зроблено відповідний запит для визначення зареєстрованого у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Відповідно до відповіді наданої УДМС України в Київській області від 02 липня 2018 року, боржник ОСОБА_3 зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1, не значиться (а.с. 7).

Інформація у наведеній вище довідці не містить відомостей про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника, а тому суд був позбавлений можливості передати заяву за підсудністю.

Таким чином, суд правомірно відмовив у видачі судового наказу, відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 ЦПК України.

При цьому, апеляційним судом роз'яснюється, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 161 ЦПК України, особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Тобто, в даному випадку законодавцем встановлено, що стягувач (встановивши інформацію про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника) не позбавлений можливості звернутись до суду з повторною заявою про видачу судового наказу або з позовною заявою в порядку спрощеного провадження.

Також, апеляційним судом враховується і те, що без встановлення зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання фізичної особи - боржника, суд буде позбавлений можливості виконати вимоги ст. 169 ЦПК України, щодо надсилання судового наказу боржнику, що в свою чергу призведе до неможливості набрання судовим наказом законної сили (ч. 1 ст. 172 ЦПК України).

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу є обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали з підстав, які наведені вище, оскільки норми процесуального закону, якими керувався суд є спеціальними при розгляді заяви про видачу судового наказу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: А.М.Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І.Шкоріна