Справа № 473/3407/18
РІШЕННЯ

іменем України

"25" жовтня 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання - Багрін І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 8 620 грн. 35 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Банком та відповідачем 13.02.2018 року було укладено договір про споживчий кредит № 641-0174, відповідно до умов якого Банк шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, надав останньому кредит у розмірі 9 400 грн. 00 коп. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 56 % на рік з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 12.02.2023 року.

Взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, Банк виконав у повному обсязі. Проте відповідач, незважаючи на це, порушив його, оскільки, своєчасно не погашав кредит та не сплачував проценти за користування ним, внаслідок чого станом на 28.08.2018 року утворилася заборгованість по кредитному договору в вищевказаному розмірі.

Ухвалою суду від 19.09.2018 року було відкрито провадження по вказаній справі, призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судове засідання не з'явився. Направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причину неявки суду не повідомив. Відзиву на позовну заяву не направив, в зв'язку з чим, суд розглядає справу за наявними в справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 13.02.2018 року було укладено договір про споживчий кредит № 641-0174, в якому сторони узгодили всі його умови.

На виконання умов договору відповідачу було надано кредит шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника в розмірі 9 400 грн. 00 коп. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 56 % на рік з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 12.02.2023 року.

Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобовязань позичальником є право позивача вимагати від відповідача сплати неустойки (пені) в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожен день прострочення, але не більше 15 % суми простроченого платежу.

Крім цього в разі порушення позичальником взятих на себе зобов'язань, Банк наділений правом вимоги дострокового повернення кредиту.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.

Також положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в Законі або договорі.

Як вбачається з матеріалів справи, позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, в зв'язку з чим станом на 28.08.2018 року утворилася заборгованість по кредитному договору, яка складається з заборгованості за основним боргом у розмірі 8 616 грн. 65 коп.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором відповідачем у передбаченому законом порядку не спростовано.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений в договорі або законі.

Вирішуючи зазначене питання, слід мати на увазі, що відповідальність, передбачена вищевказаною статтею є особливою мірою відповідальності боржника за порушення грошового зобовязання і може застосовуватися незалежно від застосування кредитором інших видів відповідальності або інших забезпечувальних заходів, зокрема неустойки.

При цьому, проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором.

За такого, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню три проценти річних у розмірі 3 грн. 70 коп. (28 коп. - три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 26.04.2018 року по 29.05.2018 року; 3 грн. 42 коп. - три проценти річних за прострочення сплати процентів за користування кредитними коштами).

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1762 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст.12,13, 76-83, 141, 259, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: 1, на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», місцезнаходження: місто Київ, вулиця Госпітальна, будинок № 12-Г, ідентифікаційний код: 00032129, заборгованість за договором про споживчий кредит № 641-0174 від 13.02.2018 року, що утворилася станом на 28.08.2018 року, в розмірі 8 616 ( вісім тисяч шістсот шістнадцять) грн. 65 коп., три проценти річних у розмірі 3 (три) грн. 70 коп., а всього 8 620 (вісім тисяч шістсот двадцять) грн. 35 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: 1, на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», місцезнаходження: місто Київ, вулиця Госпітальна, будинок № 12-Г, ідентифікаційний код: 00032129, судові витрати в розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Лузан