РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2018 року м. Рівне

справа № 569/6962/17

провадження № 22-ц/4815/44/18

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5,

ОСОБА_6

третя особа на стороні позивача - ОСОБА_7

за участю: позивача, третьої особи, представників відповідачів

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області в складі судді Харечка С.П. від 8 травня 2018 року, ухваленого в 9 год. 03 хв. в м.Рівне, дата складання повного судового рішення - 17 травня 2018року,

в с т а н о в и в:

10 травня 2017 року ОСОБА_4, з урахуванням уточнених позовних вимог, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 третя особа на стороні позивача - ОСОБА_7 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу будинковолодіння, витребування майна з чужого володіння.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він був власником будинковолодіння по АДРЕСА_1 листопада 2016 року продав для ОСОБА_5 за двома нотаріально посвідченими договорами купівлі-продажу. Вказував, що підставою, вчинення даних правочинів, було те, що відповідач ОСОБА_5 разом із ОСОБА_8 грубо та цинічно скористалася його безпорадним станом, а саме тим, що він в період з серпня по грудень 2016 року сильно зловживав спиртними напоями, а його дружина - ОСОБА_7 перебувала в с.Здовбиця, де постійно доглядала матір, втерлися до нього в довіру, та шляхом обману та обіцянок схилили його на укладення цих договорів. ОСОБА_5 того, гроші від продажу квартири він не отримав. Ціна договору явно занижена, оскільки його будинок коштував у 5 разів більше. Після оформлення договорів відповідачка спірне майно відчужила.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 8 травня 2018 року визнано договір купівлі-продажу 1/10 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що за адресою АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу за НОМЕР_3 укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 недійсним.

Визнано договір купівлі-продажу 9/10 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що за адресою АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу за НОМЕР_3 укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 недійсним.

Витребувано у ОСОБА_6 та передано у власність ОСОБА_4 будинковолодіння АДРЕСА_1. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з доведеності факту наявності тяжкої обставини у позивача, що примусило його укласти спірні договори, а також вкрай невигідність їх умов, що стало підставою для визнання цих договорів недійсними на підставі статей 203, 233 ЦК України.

Апеляційна скарга ОСОБА_5 мотивована тим, що позивачем не доведено наявності обставин, передбачених статтею 233 ЦК України, які дають підстави для визнання оспорюваних договорів купівлі-продажу недійсними. При їх укладенні були дотримані вимоги чинного законодавства, волевиявлення сторін правочину в момент укладання договорів було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочини спрямовані на реальне настання правових наслідків.

Вказує, що вартість спірного майна підтверджено Звітом про незалежну оцінку майна, а проведення повного розрахунку з продавцем - умовами самих договорів.

Доводить, що сам факт лікування від алкоголізму не може вважатись тяжкою хворобою. Відповідна експертиза у справі не проводилась.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач покликається на те, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованих висновків про недійсність укладених ним договорів купівлі-продажу через наявність тяжких у нього обставин та на вкрай невигідних умовах. Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що 10 листопада 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладений договір купівлі - продажу 1/10 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу за № НОМЕР_4.

В цей же день, 10 листопада 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладений договір купівлі - продажу 9/10 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що за адресою, АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу за № НОМЕР_3.

Відповідно до даних договорів ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_5 купила будинковолодіння відповідно до технічного паспорту «А-1» в АДРЕСА_1, загальною площею - 53,7 кв.м. та житловою площею 30,2 кв.м. та надвірні будівлі «Б1» - сарай, «В»- льох, «Г»- вбиральня, «№1»- огорожа, «І» - замощення, «спт» - септик, при цьому, загальна вартість майна становила - 123741,90 грн.

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину (частина перша статті 233 ЦК України).

Разом з тим правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини і на вкрай невигідних умовах, а тому волевиявлення особи не вважається вільним і не відповідає її внутрішній волі.

Отже, правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Зазначений правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 6 квітня 2016 року у справі № 6-551цс16.

Таким чином, необхідним критерієм для визнання правочину недійсним з передбачених вище підстав є доведення позивачем причинно-наслідкового зв'язку між тяжкими обставинами та вчиненням спірного правочину на невигідних умовах саме з метою усунення/або зменшення тяжких обставин, отримання можливості вирішити проблему, яка змусила їх це зробити.

Однак, з позовної заяви не вбачається існування тяжких обставин та невигідних умов для їх усунення, які б змусили позивача укласти договори. Його твердження про тяжку хворобу (алкоголізм) місцевим судом було прийнято за відсутності відповідних медичних документів, а наявна у матеріалах справи довідка підтверджує лише факт лікування ОСОБА_4 в стаціонарі наркологічного відділення КЗ «РОЦПНЗ» РОР з 23 листопада по 6 грудня 2016року та з якої не вбачається, що саме у 2016році, коли були укладені спірні договори, ОСОБА_4 отримав захворювання, яке носить тяжких характер.

Спірні договори було укладено за власною волею позивача, він є відплатним. Вартість проданого будинку підтверджується Звітами про незалежну оцінку майна, проведену оцінювачем, що має відповідне кваліфікаційне свідоцтво, та становить 124 991грн. Будинок згідно договорів купівлі - продажу проданий за 123 741,90 грн. Висновок суду першої інстанції про те, що його ринкова вартість становить 786667грн. і більше, що свідчить про продаж будинку на край невигідних умовах належними доказами не підтверджений та зроблений з порушенням ст.ст.77,80 ЦПК України.

Правочини вчинені його сторонами у формі, встановленій законом, спрямовані на реальне настання правових наслідків, згідно п. 4 Договорів - продавець підтвердив своїм підписом під договором проведення покупцем повного розрахунку за продану частку житлового будинку з надвірними будівлями та відсутність до покупця претензій фінансового характеру.

За наявності письмового нотаріального договору, висновок місцевого суду про те, що фактично розрахунок за будинок у повному розмірі не здійснений, є безпідставним.

В той же час, не можна залишати без уваги й ту обставину, що у день відчуження спірного будинку позивач набув майно за договорами дарування (будинку та земельної ділянки) загальною оціночною вартістю 76890,34 грн.; на момент вчинення угод він не

знаходився у критичному пристарілому віці, а тому наведені обставини спростовують

твердження позивача, та висновок суду, що, укладаючи договори купівлі-продажу, він діяв під впливом тяжкої обставини. ОСОБА_5 того такий висновок не знаходиться у відповідності з правилами наведених норми закону та роз'яснень Пленуму ВСУ, оскільки не встановлено, яким чином та яку саме обставину укладеними угодами можна було б

усунути.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Позивачем не доведено, що оспорювані договори купівлі-продажу було укладено під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних для позивача умовах та що його волевиявлення не відповідало внутрішній волі й не було спрямоване на реальне настання правових наслідків, обумовлених оспореними договорами.

Позивач уклав оплатні договори, отримав грошові кошти за відчуження будинку та набув у власність інше нерухоме майно. Рішення суду фактично ґрунтується на твердженнях позивача, які не підтверджені реальними, конкретними доказами.

В зв'язку з відсутністю підстав для визнання договорів купівлі-продажу недійсними, не підлягає задоволенню і вимога про витребування спірного будинковолодіння у ОСОБА_6, останнього його власника. ОСОБА_5 цього, учасниками справи визнається, що будинок, який належав позивачу знесений, а на його місці ОСОБА_6 збудований новий. За твердженнями її представника - адвоката ОСОБА_9 цей будинок ще не введений в експлуатацію.

Висновки суду першої інстанції є безпідставними, такими, що ґрунтуються на припущеннях та на обставинах, що недоведені у встановленому законом порядку, а тому рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового - про відмову у задоволенні позову

Згідно ст. 141 ЦПК України з позивача на користь ОСОБА_5 підлягає стягненню сплачений при подачі апеляційної скарги судовий збір в розмірі по 2880грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375,376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, ст.ст.203,233 ЦК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 8 травня 2018 року скасувати.

ОСОБА_4 у задоволенні позову до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа на стороні позивача ОСОБА_7 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу будинковолодіння, витребування майна з чужого володіння відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (проживаючий в АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_5 (мешканки АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) витрати по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги у сумі 2880(дві тисячі вісімсот вісімдесят)грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 26 жовтня 2018року.

Судді: Бондаренко Н.В.

Гордійчук С.О.

Ковальчук Н.М.