Справа № 353/883/14-ц
Провадження № 22-ц/4808/130/18
Головуючий у 1 інстанції Лущак Н. І.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Мелінишин Г.П., Томин О.О.

секретаря Бойчука Л.М..

з участю апелянта ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тлумацького районного суду від 27 серпня 2018 року у складі судді Лущак Н.І., у справі за заявою ОСОБА_2, який за дорученням представляє ОСОБА_3, до ОСОБА_1, треті особи: Малинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області, Тлумацький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно отриманих коштів,

в с т а н о в и в :

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 у березні 2018 року звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно отриманих коштів.

Заяву обґрунтовував тим, що 26.09.2014 року заочним рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх синів задоволено в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 40980 грн. 90 коп., 417 грн. 00 коп. судового збору та 700 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу. На виконання зазначеного рішення суду 15.10.2014 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області було видано виконавчий лист, який ОСОБА_1 звернула до примусового виконання до ВДВС Тлумацького РУЮ (в подальшому змінено назву на Тлумацький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області). 30.10.2014 року державним виконавцем ВДВС Тлумацького РУЮ Пшеничним Б.Я. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою Тлумацького районного суду від 27 серпня 2018 року заяву представника ОСОБА_3 задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 353/883/14-ц, виданий 15.10.2014 року Тлумацьким районним судом на виконання рішення Тлумацького районного суду від 26.09.2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені за прострочення сплати аліментів на утримання малолітніх дітей: сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 06 лютого 2012 року по 20 липня 2014 року в розмірі - 40980 грн. 90 коп. Стягнено з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 - 417 грн судового збору та 700 грн витрат на правову допомогу, а разом 1117 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 12363 грн. 69 коп. безпідставно одержаних стягувачем коштів за виконавчим документом.

На дану ухвалу ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Апелянт зазначила, що оскаржувана ухвала Тлумацького районного суду від 27 серпня 2018 року в частині стягнення з неї в користь ОСОБА_3 коштів в сумі 12 363,69 грн є безпідставною.

Апелянт вказала, що суд, постановляючи ухвалу в частині стягнення з неї коштів, зазначив, що 21.03.2016 року в результаті досягнутої усної домовленості з ОСОБА_3, який пеню в розмірі 40980,90 грн. визнав повністю, нею в присутності ОСОБА_3, свідків: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 була написана розписка, в якій вона зазначила, що зобов'язується перед ОСОБА_3 списати частину присудженої йому пені за прострочення сплати аліментів, а саме 16000 грн. списує сьогоднішнім днем 21.03.2016 року, шляхом написання заяви до ВДВС Тлумацького РУЮ. Інших 16000 грн. зобов'язується списати після продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 за умови, що ОСОБА_3 не анулює дану ним довіреність на продаж нею житлового будинку за даною адресою. В разі анулювання ним вищевказаної довіреності боргова розписка не буде мати жодної сили і борг списуватися не буде. Відповідач ОСОБА_3 про написання нею даної розписки знав, про що свідчить в тому числі його підпис на даній розписці.

ОСОБА_3 28.08.2017 року відмінив вищезазначену довіреність, що підтверджується заявою ОСОБА_3, посвідченою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. та зареєстрованою в реєстрі за № 1106.

Зазначила, що по виконавчому провадженню № 45246217, яке відкрито на підставі виконавчого листа № 353/883/14-ц від 15.10.2014 року, виконавчою службою на її користь не стягнуто з боржника ОСОБА_3 жодної копійки. Кошти в сумі в 16000 грн вона ніколи не позичала та не отримала від ОСОБА_3 Суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що розписка є належним та допустимим доказом на підтвердження передачі відповідачем ОСОБА_3 коштів в рахунок сплати пені за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 16000 грн.

Посилаючись на зазначені обставини апелянт просила ухвалу суду в частині стягнення з неї в користь ОСОБА_3 коштів в сумі 12 363,69 грн скасувати, та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в цій частині.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 зазначив, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Суд правильно дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_312363,69 грн. які безпідставно отримала стягувачка.

Згідно із абзацом третім пункту 3 розділу XII Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та пунктом 8 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжували здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до ч.6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у частині виконання рішень про утворення судів та п. 3 ч.1 ст. 31 ЦПК України дану справу передано для розгляду до Івано-Франківського апеляційного суду у зв'язку з ліквідацією Апеляційного суду Івано-Франківської області.

У судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги з наведених у ній підстав.

Заявник ОСОБА_3 у судове засідання апеляційного суду не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки заочне рішення Тлумацького районного суду від 26.09.2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 40980,90 грн пені за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей, 417 грн судового збору та 700 грн витрат на правову допомогу ухвалою Тлумацького районного суду від 20.04.2017 року скасовано, то виданий на його підставі виконавчий лист слід визнати таким що не підлягає виконанню, а безпідставно одержані стягувачем кошти слід стягнути на користь заявника.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про визнання виконавчого листа таким що не підлягає виконанню, однак висновок суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 безпідставно отриманих коштів за виконавчим листом у сумі 12363,69 грн. передчасним, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 26.09.2014 року позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання малолітніх дітей: сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 06 лютого 2012 року по 20 липня 2014 року в розмірі - 40980 грн. 90 коп.; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 - 417 грн. 00 коп. судового збору та 700 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу, а разом 1117 грн. 00 коп. (а.с. 4-5).

На виконання вказаного рішення 15.10.2014 року видано виконавчий лист, який звернуто до виконання у ВДВС Тлумацького РУЮ.

30.10.2014 року державним виконавцем ВДВС Тлумацького РУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа від 15.10.2014 року.

21.03.2016 року ОСОБА_1 на ім'я в.о. начальника ВДВС Тлумацького РУЮ подала заяву, згідно якої вона отримала від ОСОБА_3 16000 грн. в якості пені, яка була присуджена Тлумацьким районним судом за прострочення сплати аліментів. Виконавчий лист № 353/883/14-ц від 15.10.2014 року (а.с. 62).

26.04.2016 року ОСОБА_1 звернулася до ВДВС Тлумацького РУЮ із заявою про направлення матеріалів виконавчого провадження по трьох виконавчих листах: № 353/883 від 15.10.2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання малолітніх дітей в розмірі 40980,90 грн., 417 грн. судового збору та 700 грн. витрат на правову допомогу; №353/1206/15-ц від 15.03.2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 150 грн. витрат понесених за публікацію в пресі оголошення про виклик відповідача; № 353/1206/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів у твердій грошовій сумі на утримання двох малолітніх дітей в розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до ВДВС Малинівського РУЮ у Житомирській області за місцем проживання ОСОБА_3 - АДРЕСА_1.

На підставі поданої заяви 29.04.2016 року державним виконавцем ВДВС Тлумацького РУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 353/883 від 15.10.2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання малолітніх дітей в розмірі 40980,90 грн., 417 грн. судового збору та 700 грн. витрат на правову допомогу; державним виконавцем на день закінчення виконавчого провадження здійснено розрахунок боргу, який на день закінчення виконавчого провадження становив 26097 грн. 90 коп., про що зроблена також відповідна відмітка у виконавчому листі.

За заявою представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 заочне рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 26.09.2014 року скасовано.

Рішенням Тлумацького районного суду від 30.06.2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання малолітніх дітей: сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, за період з 06 лютого 2012 року по 20 липня 2014 року в розмірі - 4753 грн. 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 - 417 грн. 00 коп. судового збору та 700 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу, а разом 1117 грн. 00 коп.

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 15.08.2017 року рішення Тлумацького районного суду від 30.06.2017 року в частині розміру пені за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей та судових витрат змінено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3539,82 грн. пені за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей за період з 06.02.2012 року по липень 2014 року та 96,49 грн. понесених судових витрат.

Відповідно до положень ч.1,2,4 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що у зв»язку з скасуванням заочного рішення Тлумацького районного суду від 26.09.2014 року на підставі якого видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання малолітніх дітей в розмірі 40980,90 грн., 417 грн. судового збору та 700 грн. витрат на правову допомогу та ухвалення Апеляційним судом по даній справі рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3539,82 грн. пені за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей та 96,49 грн. понесених судових витрат виконавчий лист слід визнати таким що не підлягає до виконання.

Судом вірно встановлено, що на виконання виконавчого листа про стягнення пені за прострочення сплати аліментів ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_3 16 000 грн., що підтверджується її заявою від 21.03.2016 року.

Посилання апелянта на те, що вона не отримувала будь-яких коштів від ОСОБА_3 в рахунок погашення пені за прострочення сплати аліментів на утримання малолітніх дітей не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються її власноручно написаною заявою у якій вона підтвердила факт отримання коштів у сумі 16000 грн. саме на погашення пені, а не інших платежів.

Разом з тим, з огляду на те, що на виконанні ВДВС Малинівського РУЮ у Житомирській області перебуває виконавчий лист № 353/1206/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів у твердій грошовій сумі на утримання двох малолітніх дітей в розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, то апеляційний суд вважає за недоцільне стягнення з ОСОБА_1 коштів отриманих за виконавчим листом який визнано таким що не підлягає виконанню на користь ОСОБА_3, вказану суму коштів слід зарахувати в рахунок погашення пені у сумі 3539,82 грн та судових витрат у сумі 96,49 грн. відповідно до рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 15 серпня 2017 року та в рахунок сплати аліментів на утримання малолітніх дітей та у зв»язку з цим провести перерахунок.

У зв»язку з наведеним, суд приходить до висновку про скасування ухвали суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 12363 грн 69 коп безпідставно одержаних коштів за виконавчим документом, стягнення 417 грн судового збору та 700 грн витрат на правову допомогу та ухвалення в цій частині нового судового рішення про відмову в стягненні зазначених коштів.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Тлумацького районного суду від 27 серпня 2018 року у частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 12363 грн 69 коп безпідставно одержаних коштів за виконавчим документом, стягнення 417 грн судового збору та 700 грн витрат на правову допомогу скасувати та постановити нове судове рішення.

У задоволенні вимог ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1 безпідставно отриманих коштів - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 26 жовтня 2018 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді Г.П. Мелінишин О.О. Томин