Справа № 603/215/18
Провадження №2/603/156/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2018 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді: Іванчука В. М.

при секретарі : Швець Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Монастириська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області в якому просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, який помер 01.07.2012 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 13.10.1996 року померла мати позивача ОСОБА_4. Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить: 2/6 житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: вул..Шевченка, 123, с.Григорів Монастириського району Тернопільської області. Вказаний житловий будинок відносився до суспільної групи колгоспний двір, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 29.11.1988 року. Вказану спадщину прийняв позивач та його батько ОСОБА_3, які проживали на час смерті із ОСОБА_4 01.07.2012 року помер батько позивача ОСОБА_4 павло Васильович. Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги, оскільки є сином ОСОБА_1 П та ОСОБА_1 ОСОБА_5, спадщину прийняв, проте при зверненні до нотаріальної контори йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на вищевказаний житловий будинок.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся належним чином про дату час та місце розгляду справи. Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань не подавали.

Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо.

Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: вул.Шевченка (в минулому вул.Леніна) 123, с.Григорів Монастириського району, відносився до суспільної групи колгоспний двір, який складався з трьох членів, головою якого зазначено ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про право приватної власності від 29.11.1988 року.

Також судом встановлено, що згідно копії погосподарської книги ОСОБА_2 сільської ради за 1983-1985 рр. та за 1992-1995 р.р., головою вищезазначеного колгоспного двору зазначено ОСОБА_3, з яким проживали ОСОБА_4 дружина, та ОСОБА_1 син.

ОСОБА_4 померла 13.10.1996 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №239106, виданим 24.02.2018 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Тернопільської області, актовий запис №10.

Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить: 2/6 житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: вул..Шевченка, 123, с.Григорів Монастириського району Тернопільської області. Вказану спадщину прийняв позивач та його батько ОСОБА_3, які проживали на час смерті із ОСОБА_4, що підтверджується довідкою №98 від 26.02.2018 року, виданою ОСОБА_2 сільською радою Монастириського району.

Так, відповідно до вимог ст.549 ЦК УРСР(в ред.1963р.), якою регулювались спадкові відносини на момент відкриття спадщини на день смерті ОСОБА_4, спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, у відповідності зі ст.549 ЦК УРСР (в ред.1963р.), позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 прийняли спадщину, оскільки проживали із спадкодавцем на час її смерті та фактично вступивши в управління спадковим майном.

01.07.2014 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №239107, виданим 24.02.2018 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Тернопільської області, актовий запис №05.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №9 від 03.03.2018 року, 15.02.1952 року виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, в результаті чого остання змінила прізвище на «Савків».

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги, оскільки є сином ОСОБА_1 П та ОСОБА_1 ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-УР №897099 від 22.02.1960 року.

Спадщину після смерті ОСОБА_1 ОСОБА_7 позивач прийняв, оскільки проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою №95 від 26.02.2018 року, виданою ОСОБА_2 сільською радою Монастириського району Тернопільської області.

У звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину (лист нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори №175/01-16 від 21.03.2018 року).

На день розгляду справи свідоцтво про право власності на житловий будинок від 29.11.1988 року втрачений, про що позивачем подано оголошення в районну редакцію газети «Вісті Придністровя».

Інших спадкоємців, які претендували б на спадкове майно, немає.

Так, статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановленні судом.

П. 3.1 ОСОБА_8 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, розяснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Таким чином, оцінюючи всі перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 (паспорт серія МС №925808, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1) до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області (, с.Григорів Монастириського району) - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, до якого входить:

- житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: вул..Шевченка, №123, с.Григорів Монастириського району Тернопільської області, до якого входить одноповерховий житловий будинок під літерою «А» загальною площею 56,7 кв.м., житловою площею 22,4 кв.м., Стайня «Б», Стодола «В», Літня кухня «В», Огорожа №1, Ворота №2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя ОСОБА_9