Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.09.2018 Справа №607/14462/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі : головуючого Грицак Р.М. з участю секретаря Костиник О.П.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, у якому просить провести поділ спільного майна подружжя, а саме: квартири №43 загальною площею 77,2 кв.м., житловою 45,3 кв. м., яка знаходиться по вул. Злуки, 33 в м. Тернополі, визнавши за нею право власності на 1/2 частку даного майна. В обґрунтування заявлених вимог позивачка вказує на те, що із 17 вересня 1982 року вона із відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. В 2006 році ними була набута у власність чотирикімнатна квартира АДРЕСА_1, яка зареєстрована за відповідачем. Останнім часом між ними постійно виникають непорозуміння щодо використання спільно придбаного майна, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася однак подала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та просить шлюб розірвати.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву у якій просить про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 1982 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ИД №354951 виданого Виконкомом Озернянської сільської ради Зборівського району Тернопільської області. Як вбачається з довідки виданої 29 серпня 2018 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, квартира АДРЕСА_1 станом на 29.12.2012 року належить гр. ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності виданого 28.03.2006 року виконавчим комітетом Тернопільської міської ради. Право власності зареєстровано 28 березня 2006 року за №50003. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта №134905221 від 20.08.2018 р. квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_2. Згідно технічного паспорта виданого 28.06.2018 року ТОВ «Експертний Знавець», квартира АДРЕСА_1 має чотири житлові кімнати, житловою площею 45,3кв.м., загальна площа квартири становить 77,2 кв.2. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків. Статтями ч.1 ст. 60, 63, ч.1 ст. 69, ч.1 ст.70 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч.1 ст.61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Субєктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно абзацу першого пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007р. №11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Як встановлено в судовому засіданні, квартира АДРЕСА_1 була придбані сторонами за час перебування їх у шлюбі та є та є спільною сумісною власністю сторін.

Враховуючи вищенаведені обставини, визнання позову стороною відповідача, суд вважає, що позов слід задовольнити та провести поділ спільного майна подружжя, а саме: квартири №43 загальною площею 77,2 кв.м., житловою 45,3 кв. м., яка знаходиться по вул. Злуки, 33 в м. Тернополі, визнавши ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку даного майна.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 141, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 60, 63, 69, 70 СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН 8) про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на ? частку квартири АДРЕСА_2, загальною площею 77, 2 кв.м., житловою площею 45,3 кв.м.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 77, 2 кв.м., житловою площею 45,3 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 352, 40 гривень судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 352, 40 гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Повний текст рішення складено 14 вересня 2018 року.

Головуючий Р.М. Грицак