Справа № 454/738/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2018 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Струс Т. В. ,

за участю секретаря Коваль Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного професійно-технічного навчального закладу «Сокальський професійний ліцей» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до відповідача Державного професійно-технічного навчального закладу «Сокальський професійний ліцей» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 04.09.2000р. її прийнято у ДПТНЗ «Сокальський професійний ліцей» на посаду викладача історії. В ліцеї крім історії позивач викладала політологію, філософію, художню культуру, людину і світ, а також спец предмети, зокрема основи правових знань, техніку пошуку роботи, охорону праці. Вказує на те, що за 17 років вона постійно працювала над підвищенням свого професійного рівня, тричі проходила курси підвищення кваліфікації з історії, двічі з правознавства та спец предметів. Вдосконалюючи свій професійний рівень в 2013 році позивачці присвоєна кваліфікаційна категорія «спеціаліст першої категорії». Наказом від 26.06.2017р. №65-к «Про можливе наступне вивільнення», у зв'язку із можливим недобором контингенту учнів на 2017/2018 рік, наказано попередити працівників ліцею, що з 31.08.2017р. можливе їх вивільнення та переведення на 0,75 чи 0,5 ставки. 31.08.2017р. у зв'язку із скороченням чисельності працівників ДПТНЗ «Сокальський професійний ліцей» видано наказ №88-к про звільнення позивачки із роботи. Зазначає на те, що наказу їй вручено не було. Оскільки позивач категорично не була згідною із даним наказом, вона зверталася із скаргами на дії адміністрації ліцею у різні інстанції. Відповіддю Головного управління Держпраці у Львівській області від 28.02.2018р. позивачку повідомлено про наслідки перевірки та виявлено ряд порушень при її звільненні. Даний лист позивач отримала поштою 15.03.2018р. Тому вона очікувала вирішення даного спору у досудовому порядку через органи Головного управління Держпраці у Львівській області. Оскільки позивачку не поновлено на роботі, а порушення наявні, вона змушена звертатися до суду. Крім цього, позивачку як члена профспілкової організації ДПТНЗ «Сокальський професійний ліцей» не було запрошено на засідання профспілкового комітету щодо розгляду даного питання, що відбулося 30.08.2017р., чим порушено ч.3 ст. 43 КЗпП. Також у зв'язку із відсутністю коштів на адвоката, таку як єдиним джерелом її доходу була заробітна плата та у зв'язку із самостійним утриманням неповнолітньої дитини, позивач одразу ж після отримання вказаної відповіді звернулася що наданням їй безоплатної правової допомоги. Проте, позивачці 16.11.2017р. було відмовлено у зв'язку з тим, що її середньомісячний дохід є вищим, а ніж передбачено ЗУ «Про безоплатну правову допомогу». В зв'язку з цим позивач повторно звернулася в Червоноградський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги і їй було призначено адвоката для правової допомоги. Тому у зв'язку із такими поважними причинами нею пропущено строк на звернення до суду.

Позивач просить поновити їй строк для подання позову, визнати незаконним та скасувати наказ №88-к від 31.08.2017р. про звільнення ОСОБА_1, викладача історії 31.08.2017р. у зв'язку із скороченням чисельності працівників на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, поновити позивачку на роботі на посаді викладача історії із 01.09.2017р., стягнути з ДПТНЗ «Сокальський професійний ліцей» на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Зазначає, що оспорюваний наказ №88-к від 31.08.2017р. стосується звільнення на підставі п.1 ст. 40 КЗпП двох працівників - ОСОБА_2 та ОСОБА_1. Цього ж дня вказані працівники були ознайомленими з даним наказом, про що свідчать їх підписи вчинені на оригіналі наказу. На вимогу позивачки, їй було надано витяг з наказу, копію якого нею долучено до матеріалів справи. Про ознайомлення з наказом свідчить і факт оскарження його до органів Держпраці України. 05.09.2017р. позивачці видано заповнену трудову книжку, про що свідчить її особистий підпис у книзі обліку трудових книжок. Вказує на те, що при звільненні позивачки з роботи дотримані необхідні вимоги чинного законодавства. Також зазначає, що причини пропуску позивачку позовної давності не є поважними. В даному випадку перебіг строку звернення до суду за захистом порушеного права, розпочався не пізніше дня видачі трудової книжки - 05.09.2017р., тобто позивачка мала право звернутися до суду до 05.10.2017р. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

У письмовому запереченні на відзив позивач зазначила те, що наказ про звільнення їй вручено не було, із наказом позивачку ознайомлено лише 05.09.2017р., а не 31.08.2017р., як зазначається у відзиві. Позивачкою не надсилалося копії наказу до Управління Держпраці, оскільки не мала цієї копії. Перевірка здійснена по телефонному дзвінку на гарячу урядову лінію, за наслідками якого і здійснювалася перевірка спеціалістами Держпраці. Відповіддю Головного управління Держпраці у Львівській області від 28.02.2018р. позивачку повідомлено про наслідки перевірки та виявлено ряд порушень при її звільненні. Даний лист позивач отримала лише 15.03.2018р. Тому позивач чекала вирішення справи в досудовому порядку через органи Головного управління Держпраці у Львівській області та надіялася, що через виявлені порушення її буде поновлено на роботі у добровільному порядку. Оскільки і після перевірки позивачку не поновлено, вона змушена звернутися до суду. Наголошує, що копію наказу про звільнення вона не отримувала, така була надана її адвокату на його запит лише в лютому 2018р.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити, в обґрунтування зіслалися на доводи, як і викладені у позовній заяві та запереченні на відзив.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовних вимог не визнала, зазначила, що процедура звільнення позивачки проведена в рамках закону. Зазначила, що у випадку поновлення позивачки на раніше займаній посаді відсутня можливість виконання нею обов'язків, так як в навчальному закладі не погоджено годин за таким предметом.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Як зазначено у п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року із наступними змінами розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник чи уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнений працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

Як встановлено в ході розгляду справи, згідно Наказу від 04.09.2000 року ОСОБА_1 прийнята на роботу на посаду викладача історії Сокальського ПТУ №3.

Згідно наказу №88-3 від 31.08.2017 року ОСОБА_1 звільнена з роботи у зв'язку із скороченням чисельності працівників п.1 ст. 40 КЗпП.

Дослідженим актом перевірки додержання законодавства про працю Державного професійно-технічного навчального закладу «Сокальський професійний ліцей», проведеної 01.11.2017р. Головним управлінням Держпраці у Львівській області, встановлено наступні порушення зокрема щодо стосуються процедури звільнення ОСОБА_1:

Вимоги ст. 49-2 КЗпП - адміністрацією ДПТНЗ «Сокальський професійний ліцей» не дотримано належним чином процедури звільнення у зв'язку із скороченням працівників за п.1 ст. 40 КЗпП відносно ОСОБА_1 в частині не належного персонального попередження працівників про наступне вивільнення, а також в частині неналежного документального оформлення одночасного пропонування іншої роботи у ліцеї;

Вимоги ч.3 ст. 43 КЗпП - при розгляді питання щодо звільнення з роботи за п.1 ст. ст. 40 КЗпП ОСОБА_1, яка була членом профспілкового комітету первинної профспілкової організації ДПТНЗ «Сокальський професійний ліцей», не було запрошено на засідання профспілкового комітету щодо розгляду даного питання, яке відбувалося 30.08.2017р.

Відтак, вивільнення з роботи позивачки є незаконним, оскільки проведено з порушенням норм трудового законодавства, що регулюють цей порядок.

Системний аналіз зазначених доказів у їх сукупності дає підстави для висновку про те, що адміністрацією ДПТНЗ «Сокальський професійний ліцей» порушено процедуру звільнення позивачки із займаної посади, що зокрема відображено у акті перевірки додержання законодавства про працю Державного професійно-технічного навчального закладу «Сокальський професійний ліцей», проведеної 01.11.2017р. Головним управлінням Держпраці у Львівській області.

При чому в ході розгляду справи встановлено, що адміністрацією навчального закладу вказаний акт перевірки Держпраці не оспорювався та зауважень щодо його висновків не подавалося.

Крім цього, із матеріалів справи встановлено, що Головним управлінням Держпраці у Львівській області винесено 01.11.2017р. припис директору ДПТНЗ «Сокальський професійний ліцей» щодо усунення в майбутньому порушень вимог законодавства про працю

Згідно п.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

ОСОБА_1 була звільнена 31.08.2017 року. Її останнім робочим днем було 31.08.2017 року.

Відтак, сумарна кількість робочих днів за час вимушеного прогулу складає - 257.

Сума втраченого заробітку позивача за період з 01.09.2017 року по 12.09.2018 року -44543,24грн..

В свою чергу, що стосується строку звернення ОСОБА_1 із даним позовом до суду, судом встановлено, наступне.

Згідно ч.1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Із матеріалів справи, зокрема листа Головним управлінням Держпраці у Львівській області від 07.11.2017р., встановлено, що позивач зверталася 11.10.2017р. на урядову гарячу лінію щодо звільнення з роботи шляхом проведення інспекційного відвідування в ДПТНЗ «Сокальський професійний ліцей».

Із листа Головним управлінням Держпраці у Львівській області від 28.02.2018р. за №1968/4/15-04, на ім»я позивачки, встановлено, що таким їй надано копію акту інспекційного відвідування ДПТНЗ «Сокальський професійний ліцей» від 01.11.2017р., що проведене за зверненням від 11.10.2017р. та припису від 01.11.2017р.

Відповідно до довідки відділу зв'язку «Савчин», вказаний вище лист із Головного управління Держпраці у Львівській області, ОСОБА_1 отримала - 15.03.2018р.

Крім цього, із дослідженої відповіді на звернення ОСОБА_1, наданої 16.11.2017р. Червоноградським місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги, встановлено, що 09.11.207р. вона зверталася у центр з приводу надання безоплатної вторинної правової допомоги з питання щодо оскарження дій директора ДПТНЗ «Сокальський професійний ліцей» з приводу неправомірного звільнення у зв'язку із скороченням.

Також встановлено, що наказом центру від 16.11.2017р. позивачці з підстав п.1 ч.1 ст. 20 ЗУ «Про безоплатну правову допомогу» позивачці відмовлено у наданні безоплатної правової допомоги.

В подальшому позивач повторно звернулася до Червоноградським місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги, та 26.01.2018р. центром видано довіреність на представництво її інтересів у суді адвокатом ОСОБА_3.

Згідно ст. 234 КЗпП, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Враховуючи досліджені обставини та майновий стан позивачки, а саме те, що вона є розлученою, про, що свідчить копію рішення суду та на її утриманні знаходиться малолітня дочка, суд приходить до висновку про поважність пропуску позивачкою строку визначеного ст.. 233 КЗпП та приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід поновити строк звернення до суду із даним позовом.

Крім цього, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при поданні позову, судові витрати в справі слід стягнути з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ Державного професійно-технічного навчального закладу «Сокальський професійний ліцей» № 88-к від 31.08.2017 року про звільнення ОСОБА_1, викладача історії 31.08.2017р. у зв'язку із скороченням чисельності працівників на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_1 на роботі у Державному професійно-технічному навчальному закладі «Сокальський професійний ліцей» на посаді викладача історії з 01.09.2017 року.

Стягнути з Державного професійно-технічного навчального закладу «Сокальський професійний ліцей» на користь ОСОБА_1 44 543 (сороку чотири тисячі п'ятсот сорок три) грн. 24коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням за період з 01.09.2017 року по 12.09.2018 року без урахування податків та інших обов'язкових платежів.

Стягнути з Державного професійно-технічного навчального закладу «Сокальський професійний ліцей» в дохід держави 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за один місяць в сумі 3464 (три тисячі чотириста шістдесят чотири) грн.- підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене учасниками розгляду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.

Повний текст рішення виготовлено 19.09.2018 року.

Головуючий: Т. В. Струс