КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/3039/18
Провадження № 2/552/1068/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.09.2018 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

Головуючого судді Туорченко Т.В.

При секретарі Силка І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарство « Полтаватеплоенерго» про захист прав споживачів та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

30 травня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарство "Полтаватеплоенерго» про про захист прав споживачів та зобовязання вчинити певні дії, мотивуючи свій позов тим, що в лютому 2018 року він отримав від відповідача лист (досудове попередження) від 07.02.2018 року №29-17/18-1159-14-0, в якому вказано, що він має заборгованість перед відповідачем за спожиті комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 в сумі 32072,53 грн. Зазначив, що заборгованість була нарахована на його дружину ОСОБА_2. Користувачем даної квартири позивач став з листопада 2017 року. Вважає, що вимоги відповідача щодо сплати коштів за фактично не спожиті ним послуги є абсолютно безпідставними та такими, що не ґрунтуються на чинному законодавстві України, вважає свої права порушеними та звернувся за захистом своїх прав до суду. Просив суд ухвалити судове рішення, яким зобовязати Комунальне підприємство «Полтаватеплоенерго» виключити суму заборгованості за послуги з централізованого опалення квартири за адресою АДРЕСА_2 (особ. рах. №18-1159-14-0), заборгованість попереднього користувача зазначеної квартири, в сумі 32 075, 35 (тридцять дві тисячі сімдесят пять) грн. Зобовязати Комунальне підприємство «Полтаватеплоенерго» заключити з ним ОСОБА_1, договір про надання послуг.

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 31.05.2018 року відкрито спрощене позовне провадження.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі.

Перебуваючи у шлюбі ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу від 21.12.2001 року за №5948 придбала квартиру АДРЕСА_3.

Судом встановлено, що Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» надає послуги з централізованого опалення в квартиру АДРЕСА_4.

27.08.2002 року ОСОБА_2 померла, про що зроблено відповізний актовий запис №2768 (а.с. 6).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 08 лютого 2018 року співвласниками квартири АДРЕСА_5 на праві спільної часткової власності відповідно по 1/2 частці є ОСОБА_1 (свідоцтво про право на спадщину, ВМА/651210, виданого Другою Полтавською держнотконторою 23.10.2008/№ 3-2789) та ОСОБА_4 (свідоцтво про право на спадщину, ВМА/651211, виданого 2-ою Полтавською держнотконторою 23.10.2008/ №3-2791) (а.с. 11).

У зв'язку з невиконанням зобов'язань по оплаті за спожиту послугу по особовому рахунку, відкритому за зазначеною вище адресою станом на 01 лютого 2018 року заборгованість складала 32075,53 грн. З метою досудового врегулювання спору підприємством 07 лютого 2018 року було направлено вимогу сплатити заборгованість для уникнення стягнення її в примусовому порядку (а.с. 9). Але дана вимога ОСОБА_1 виконана не була.

Судовим наказом Київського районного суду м.Полтави від 07 травня 2018 року по справі № 552/2356/18 в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_4 на користь ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго стягнуто борг за період з 01.10.2002 року по 01.02.2018 року в сумі 32075,53 грн., індекс інфляції в сумі 17158,02 грн., три відсотки річних в сумі 3734,27 грн. та 176,20 грн. судового збору.

На час розгляду даної цивільної справи, судовий наказ виданий Київським районним судом м. Полтави не скасовано, він є чинним, оскільки набрав законної сили.

Отже, заборгованість в сумі 32075,35 грн., щодо якої ставиться питання про її виключення, стягнута згідно судового наказу.

Спадщина належить ОСОБА_1, ОСОБА_4 з часу її відкриття, що і зумовлює обов'язок з утримання успадкованого майна, який випливає з положень Закону України Про житлово- комунальні послуги, норм спадкового права, а також статті 322 ЦК України, згідно з якою власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статтей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві па момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частиною 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно

Таким чином, прийнявши спадщину ОСОБА_1 та його дочка - ОСОБА_5, набули право власності на квартиру, успадкувавши права і обов'язки спадкодавця, та незалежно від того, коли отримали свідоцтво про право на спадщину та здійснили реєстрацію права власності на успадковане нерухоме майно, зобов'язані належним чином його утримувати.

Заборгованість за послуги з централізованого опалення в сумі 32075,35 грн., обліковується по особовому рахунку 18-1159-14-0, відкритому за адресою: АДРЕСА_6.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права і обов'язки, регулюються Законом України Про житлово-комунальні послуги.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону передбачено право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини З статті 20 цього Закону такому праву відповідає обов'язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Проте, вищевказані норми права не містять обов'язку виробника або виконавця житлово-комунальних послуг щодо виключення заборгованості по особовому рахунку за надані комунальні послуги на вимогу споживача.

Відповідно до статті 8 Закону України "Пробухгалтерський облік та Фінансову звітність в Україні" із змінами та доповненнями, бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Так як зазначений особовий рахунок є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача, списання або виключення з цього внутрішньогосподарського документа будь-яких сум є правом відповідача.

З огляду на загальні засади цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст. ст. З, 12-15, 20 ЦК України), необхідно дійти висновку про те, що зобов'язання підприємства щодо виключення із суми заборгованості за комунальні послуги заборгованості попереднього власника квартири не передбачено чинним законодавством, як спосіб захисту.

Щодо вимог про зобов'язання заключити з ОСОБА_1 договору про надання послуг, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що на час розгляду справи жодних звернень від ОСОБА_1 з пропозицію укласти договір про надання послуг теплопостачання за адресою: АДРЕСА_6 до підприємства не надходило. Разом з тим співвласники даної квартири такі послуги прийняли та від їх отримання не відмовлялися. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини, в яких одна сторона зобов'язана надавати другій стороні послуги належної якості, а друга - зобов'язана своєчасно здійснювати оплату за спожиті послуги.

Відповідно до статті 19 Закону України Про житлово-комунальні послуги в редакції від 24 червня 2004 року № 1875-ІУ, чинній на час виникнення спірних правовідносин, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово- комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути їх виконавцем.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно пункту 3 частини 2 статті 21 Закону України Про житлово-комунальні послуги виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг згідно із типовим договором.

Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов'язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв'язку з чим у разі відмови від оплати таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово- комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі (Постанова Верховного суду України від 30.10.2013 по справі № 6-59цс13).

За змістом частини 1 статті 901 ЦК України, частини 1 статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої строни (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконацеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання, поедуг та «ндазу, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України визначені загальні умови виконання зобов'язання, зокрема, зобов'язання повинно виконувати належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України 21.07.2005 року №630, справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п»ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

Слід зазначити, що саме на позивача, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, покладений обов»язок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Позивач не надав суду жодного доказу у підтвердження того, що відповідач неправомірно нарахував йому борг за надані послуги у розмірі 32075,35 грн., а тому слід відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач звернувся до суду із позовом, як споживач послуг, що надаються відповідачем.

Cпоживачі звільняються від сплати судового збору. Таке рішення № 14-57цс18 21 березня 2018 року ухвалила Велика палата Верховного Суду.

Керуючись ст.ст.4-13, 17, 18, 259 , 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарство « Полтаватеплоенерго» про захист прав споживачів та зобовязання вчинити певні дії відмовити за безпідставністю.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 13.09.2018 року.

Головуючий суддя Турченко Т.В.