Справа № 140/1490/17
Провадження № 22-ц/772/1543/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Слободяник Т. В.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 рокуСправа № 140/1490/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі колегії суддів судової палати у ци-вільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т.О.,

суддів Берегового О.Ю., Марчук В.С.,

за участі секретаря судового засідання Сніжко О.А., скаржника прокурора відділу прокуратури Вінницької області Клименка Д.С., представника особи, в інтересах якої подана апеляційна скарга, Вінницької обласної державної адміністрації Машкаринець О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових за-сідань апеляцій-ного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_5 до Сільськогосподарського товарис-

тва з обмеженою відповідальністю «Гостинне» про визнання правочину дій-

сним, визнання права власності на нерухоме майно,

за апеляційною скаргою керівника Немирівської місцевої прокуратури Вінницької області Сивака Олександра Миколайовича на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 18 липня 2017 року, ухвалене в приміщенні суду в м. Немирові за головування судді Слободяник Т.В.,

В С Т А Н О В И В:

15 червня 2017 року ОСОБА_5 звернувся у Немирівський районний суд Вінницької області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ( далі - СТОВ ) «Гостинне» про визнання правочину дійсним, ви-знання права власності на нерухоме майно ( а. с. 3-6 ). В обгрунтування позовних ви-мог ОСОБА_5 посилався на те, що 01 жовтня 2007 року він купив у СТОВ «Гостинне» гідротехнічну споруду ( гідровузол ) греблі ставу «Новий», що складаєть-ся із земляної греблі загальною площею 1038,3 кв.м., монаха та водопропускної спо-руди за адресою АДРЕСА_1. З 2007 року позивач позбавлений можливості оформити за собою право власності на придбане майно, оскільки за відповідачем в установленому законом порядку право власності зареєстроване не було. На підставі статей 220, 334, 657 ЦК України ОСОБА_7 просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу від 01 жовтня 2007 ро-ку, згідно якого СТОВ «Гостинне» продало йому гідротехнічну споруду ( гідровузол ) греблі ставу «Новий», що складається із земляної греблі загальною площею 1038,3 кв.м., монаха та водопропускної споруди за адресою АДРЕСА_1, визнати за ним право власності на це неру-хоме майно ( а. с. 3-5 ).

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 18 липня 2017 року позов задоволений, визнаний дійсним договір купівлі-продажу від 01 жовтня 2007 року, згідно з яким СТОВ «Гостинне» продало ОСОБА_5 гідротехнічну споруду ( гідровузол ) греблі ставу «Новий», що складається із земляної греблі загаль-ною площею 1038,3 кв.м., монаха та водопропускної споруди за адресою АДРЕСА_1. За ОСОБА_5 визнано право власності на вказане нерухоме майно. Додатковим рішенням цього ж суду від 20 липня 2018 року із СТОВ «Гостинне» на користь позивача стягнутий спла-чений ним судовий збір у розмірі 1280,00 гривень ( а. с. 49, 63 ).

18 червня 2018 року рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 18 липня 2017 року в апеляційному порядку в інтересах держави в особі Вінниць-кої обласної державної адміністрації, Немирівської районної державної адміністрації, Немирівської міської ради як правонаступника Медвежанської сільської ради оскар-жив керівник Немирівської місцевої прокуратури Вінницької області Сивак О.М. В апеляційній скарзі зазначається, що оскаржуване судове рішення не відповідає вимо-гам чинного законодавства. Скаржник просив суд апеляційної інстанції поновити йо-му строк на оскарження рішення суду першої інстанції, скасувати дане рішення, стяг-нути з ОСОБА_5 на користь прокуратури Вінницької області понесені судові витрати у справі ( а. с. 50-54 ).

Ухвалою апеляційного суду від 09 серпня 2018 року ( а. с. 69 ) виконувачу обов'-язків керівника Немирівської місцевої прокуратури Вінницької області Сиваку О.М. поновлений строк на апеляційне оскарження рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 18 липня 2017 року.

23 серпня 2018 року апеляційному суду надійшов відзив на апеляційну скаргу представника Вінницької обласної адміністрації Машкаринець О.В. ( а. с. 81-85 ), де вона підтримує позицію в.о. керівника Немирівської місцевої прокуратури Вінницької області, просить вимоги апеляційної скарги задоволити. Представник облдержадмі-ністрації також посилається на невідповідність договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01 жовтня 2007 року, укладеного позивачем та СТОВ «Гостинне», вимогам статті 657 ЦК України, відсутність у продавця права власності на продане майно, пра-вовстановлюючих документів на останнє. Такі документи й могли бути у СТОВ «Гос-тинне», яке було лише користувачем майна реорганізованого колгоспу.

Мотиви відзиву представника облдержадміністрації повністю повторюють доводи апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення по апеляційній скарзі прокуро-ра відділу прокуратури Вінницької області Клименка Д.С., представника Вінницької обласної державної адміністрації Машкаринець О.В., яка повністю погоджується з до-водами скаржника і теж просить апеляційну скаргу задоволити, дослідивши матеріали справи, наявні в ній докази в їх сукупності, перевіривши законність, обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, коле-гія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає безу-мовному задоволенню.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на за-садах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухва-лене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуаль-ного права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясо-ваних обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 18 липня 2017 ро-ку не відповідає зазначеним вимогам, воно є відверто незаконним, необгрунтованим, таким, що ухвалене всупереч норм матеріального права, з грубим порушенням проце-суального права, тому підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі.

Задовольняючи позов ОСОБА_5, суд першої інстанції керувався нормами статей 220, 328, 329, 334, 377, 386, 391, 638, 655 ЦК України та зазначив, що фактично спору між сторонами у справі немає ( позивач позов підтримує, відповідач позов ви-знає, не заперечує стосовно його задоволення ). Не надавши критичної оцінки зібра-ним доказам, навіть не намагаючись виконати покладені державою функції, суд пер-шої інстанції зробив висновок про відповідність позову вимогам закону, зауваживши, що вимоги ОСОБА_5 підтверджуються такими доказа-ми: паспортними дани-ми, технічним паспортом на гідротехнічну споруду греблі ставу «Новий», договором оренди землі, звітом про незалежну експертну оцінку гідроспоруди на ставу «Новий», копією квитанції до прибуткового касового ордера від 01 жовтня 2007 року № 8.

Це усі висновки суду першої інстанції. Вони яскраво свідчать про неправильне за-стосування, грубе нехтування чинними нормами матеріального права, застосування норм права, які не підлягали застосуванню за наявних у справі фактичних обставин та не регулюють виниклих між сторонами у справі правовідносин.

Визнання позову відповідачем не тягне обов'язку суду відповідним рішенням за-доволити заявлені вимоги. Чинне на час ухвалення оскаржуваного судового рішення цивільне процесуальне законодавство передбачало можливість суду у разі визнання відповідачем позову за наявності для того підстав ухвалити рішення про задоволен-ня позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті ви-знання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд з метою ухвалення закон-ного, об'єктивного, обгрунтованого рішення.

Згідно вимог статей 328, 334 ЦК України, на які посилався позивач та суд в об-грунтування свого рішення, право власності набувається, зокрема, із правочинів. Пра-во власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, як-що інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за догово-ром, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає в набувача з моменту тако-го посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги за-кону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. За правилами частини другої статті 220 ЦК України у випадку, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

З матеріалів справи убачається, що спору між сторонами не існувало. Уже ця дій-сна обставина виключає вирішення його як такого судом. Крім цього, відповідач не ухилявся від нотаріального посвідчення правочину, який не міг бути таким чином по-свідчений через відсутність реального права у відповідача на укладення договору про відчуження нерухомого майна, яке йому юридично не належало. Докази, на які в об-грунтування законності вимог ОСОБА_5 послався суд, не можна визнати на-лежними, достовірними та достатніми, вони сам договір як правочин собою не підмі-няють, нічого юридично не підтверджують, є абсолютно формальними.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» національні суди за-стосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і приктику Європейського суду як джерело права.

З усталеної практики Європейського суду з прав людини, статті 76 ЦПК України слідує, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані вста-новлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, вис-новками експертів, показаннями свідків.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» ( остаточне рішення від 17 червня 2011 року ) суд при оцінці доказів керу-ється критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випли-вати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Відповідно до статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку ( квартири ) або іншого нерухомо-го майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Частиною другою статті 640 ЦК України встановлено, що до-говір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладе-ним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту держав-ної реєстрації.

За змістом приписів вказаної норми, правила частини другої статті 220 ЦК Укра-їни не застосовуються щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ста-тей 210, 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони є неукла-деними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Суд першої інстанції вказані норми матеріального права проігнорував, належним чином не визначився у правовідносинах, які виникли у справі, та, будучи обізнаним про відсутність у відповідача правовстановлюючих документів на відчужуване неру-хоме майно, через що оспорювана в даний час прокурором угода купівлі-продажу не була нотаріально засвідчена, все ж ухвалив у справі незаконне рішення.

Оскаржуючи ухвалене 18 липня 2017 року судове рішення, скаржник підкреслює, що суд може визнати дійсним лише такий правочин, який сторонами був укладений. У даному випадку правочин між сторонами є неукладеним, що відповідає фактичним обставинам справи. Такий договір купівлі-продажу об'єкту нерухомого майна підля-гає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, тому він не може бути визна-ний дійсним на підставі частини другої статті 220 ЦК України. Скаржник обгрунто-вано наголосив на відсутності у продавця (СТОВ «Гостинне») права власності на май-но, яким він розпорядився на власний розсуд.

Окремо скаржник наголосив, що СТОВ «Гостинне» є користувачем майна реорга-нізованого колгоспу, а відповідно з пунктом чотирнадцятим Порядку розподілу та ви-користання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62, гідротехнічні споруди відносяться до майна, що у процесі реорганізації КСП не підлягає паюванню, а повинно передаватися на баланс підприємств-право-наступників. Останні несуть відповідальність за збереження таких об'єктів до переда-чі їх у комунальну власність. Крім цього, відповідно до норм Закону України «Про ак-вакультуру», статей 186, 187 ЦК України гідроспоруда нерозривно пов'язана з вод-ним об'єктом і не може бути від нього відокремлена, вона розташована на земельній ділянці водного фонду, а остання перебуває у державній власності і згідно договору оренди землі від 20 листопада 2006 року, укладеного з Немирівською районною дер-жавною адміністрацією, передана в оренду ОСОБА_5

Згідно норм статей 122 ЗК України, 51 Водного кодексу України на даний час роз-порядником земельної ділянки водного фонду є Вінницько обласна державна адмініс-трація. На цій земельній ділянці розташована спірна гідроспоруда, через що інтереси зачіпаються безпосередньо органів державної виконавчої влади районного та облас-ного рівнів.

Скаржник окремо зазначає, що всупереч норм цивільного процесуального закону суд першої інстанції не залучив до участі у даній справі органи місцевого самовряду-вання, органи державної виконавчої влади, інтереси яких безпосередньо зачіпаються оскаржуваним рішенням.

Доводи апеляційної скарги посадової особи Немирівської місцевої прокуратури Вінницької області заслуговують на увагу, вони обгрунтовано спростовують виснов-ки, викладені в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції, є об'єктивно достатні-ми для визнання вимог позивача такими, що підлягають залишенню без задоволення.

Статтями 374, 376 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за ре-зультатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішен-ня повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухва-лення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невід-повідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матері-ального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосу-ванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Нормами статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Враховуючи необ-хідність відхилення позовних вимог ОСОБА_5 у повному обсязі, на користь скаржника підлягають стягненню з позивачапонесені у справі судові витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Керуючись нормами статей 141, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК Украї-ни, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу керівника Немирівської місцевої прокуратури Вінницької об-ласті Сивака Олександра Миколайовича задоволити.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 18 липня 2017 ро-ку у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Сільсько-господарського товариства з обмеженою відповідальністю «Гостинне» про визнання правочину дійсним, визнання права власності на нерухоме майно - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до Сільськогоспо-дарського товариства з обмеженою відповідальністю «Гостинне» про визнання право-чину дійсним, визнання права власності на нерухоме майно - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5, 26 листопада 1985 року наро-дження, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканця АДРЕСА_2 на користь Прокуратури Вінницької області ( код 02909909, МФО 820172, розрахунковий рахунок 3988 ) судо-вий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції в сумі 1920,00 гривень ( одна тисяча дев'ятсот двадцять гривень 00 коп. ).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак во-на може бути оскаржена касаційному порядку до Верховного Суду протягом трид-цяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст цієї постанови складений 17 вересня 2018 року.

Суддя-доповідач: Підпис Т.О. Денишенко

Судді: Підпис О.Ю. Береговий

Підпис В.С. Марчук

Згідно з оригіналом

Суддя апеляційного суду Т.О. Денишенко