Справа № 167/818/18
Провадження №2/167/329/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2018 року

Рожищенський районний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Сіліча І.І.,

за участю секретаря судового засідання Шелест Т.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Свій позов мотивує тим, що відповідач є батьком ОСОБА_3, 26 липня 200 року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕГ № 054958, виданого 11.08.2000 року Копачівською сільською радою Рожищенського району. Син постійно проживає з нею, та знаходиться на її утримані. Вона є безробітною.

На даний час ОСОБА_3 навчається у Коледжі технологій, бізнесу та права Східноевропейського національного університету імені ОСОБА_4, і з вересня 2017 року є студентом денної форми навчання, на контрактній формі навчання.

Вважає, що у звязку із продовженням навчання, відповідач зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання сина, оскільки має таку можливість.

Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на отримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у твердій грошовій сумі, у розмірі 1000 гривень щомісячно, до досягнення сином двадцяти трьох років за умови, що він буде продовжувати навчання з врахуванням зміни прожиткового мінімуму та індексу інфляції.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав, заперечень проти позову також не надав.

Таким чином, у звязку із ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК) та судовий розгляд даної справи здійснюється у заочному порядку (ст.280 ЦПК України).

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

За змістом частини 3, 4 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у випадку визнання відповідачем позову, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення в порядку встановленому статтею 206 цього кодексу.

Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення.

Відповідно до ч.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3, 26 липня 200 року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕГ № 054958, виданого 11.08.2000 року Копачівською сільською радою Рожищенського району.

З довідки № 05-25/2228 від 19 червня 2018 року видно, що ОСОБА_3 з 01.09.2017 року навчається у Коледжі технологій, бізнесу та права Східноевропейського національного університету імені ОСОБА_4, на денній формі навчання, контрактна форма навчання.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 у звязку з навчанням не працює та не має власних прибутків.

Також судом встановлено, що ОСОБА_3, проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні.

Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Статтями 182, 200 цього Кодексу передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд також бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

Пленум Верховного Суду України надав роз'яснення щодо підстав виникнення обов'язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що ОСОБА_3 у звязку з його навчанням потребує матеріальної допомоги на своє утримання, а його батько ОСОБА_2 спроможний таку надавати.

Також, враховуючи те, що ОСОБА_3 є повнолітнім, проте продовжує навчатися, форма навчання є денною, що виключає можливість власного працевлаштування, потребує матеріальних витрат на житлово-побутові потреби, їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, суд вважає доведеною обставину щодо потреби сина ОСОБА_5 в матеріальній допомозі батьків.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача в користь позивача, аліменти на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги, в твердій грошовій сумі, у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 26 липня 2017 року, на період навчання, до досягнення ним 23 років, за умови, що він буде продовжувати навчання з врахуванням зміни прожиткового мінімуму та індексу інфляції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду про стягнення у межах суми платежу за один місяць, допустити до негайного виконання.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача в дохід держави 704,80 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13,77,81,89,141, 263,264,265, 430 ЦПК на підставі ст.ст. 182, 191, 198, 199, 200 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3(місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4; РНОКПП НОМЕР_1), аліменти на ОСОБА_3, 26 липня 200 року народження, який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі, у розмірі 1000(одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з 26 липня 2018 року, на період навчання, до досягнення ним 23 років, за умови, що він буде продовжувати навчання, з врахуванням зміни прожиткового мінімуму та індексу інфляції.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на повнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць допустити до обовязкового негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення, відповідно до вимог ст.ст. 284, 285 ЦПК України.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо рішення за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Волинського апеляційного через Рожищенський районний суд Волинської області.

Повний текст рішення складаено 26.10.2018 року.

Суддя Рожищенського

районного суду ОСОБА_6