У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2018 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М.,

за участі: секретаря Буга Р.М.,

представника заявника ОСОБА_1,

державного виконавця Криштопи А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_2, боржник ОСОБА_3, на постанову головного державного виконавця Жмеринського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4 про повернення виконавчого листа стягувачу від 02.08.2018,

В С Т А Н О В И В:

15.08.2018 року ОСОБА_2 звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з даною скаргою, в якій просив визнати протиправними дії головного державного виконавця відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4 щодо не повноти виконання судового рішення, ухваленого на користь ОСОБА_2 в межах виконавчого провадження № ВП 52743621 на підставі виконавчого листа № 127/5978/16-ц від 24.10.2016 року, виданий Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області на користь ОСОБА_2 та прийняття рішення про повернення виконавчого листа стягувачу та скасувати дану постанову.

Скарга мотивована тим, що за період відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа, виданого на підставі рішення Жмеринського міськрайонного суду від 22.09.2016 року, що набрало законної сили 17 жовтня 2016 року фактичного виконання судового рішення з боку державного виконавця Жмеринського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Вінницькій області не було здійснено, виконавчий лист утримувався на виконанні фактично лише формально.

В порушення підпункту третього п. 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» станом на 04 квітня 2017 року декларація про доходи боржника головним державним виконавцем Жмеринського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4 в матеріали виконавчого провадження не витребувана. Також в порушення вимог пункту 4 ст. 24 вищевказаного Закону подання державного виконавця до установ банків, що діють на території Вінницької області для виявлення звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках не здійснено.

Вважає, що фактично проявлена протиправна бездіяльність державного виконавця Жмеринського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4 встановлюється через не дотримання норм чинного законодавства, зокрема Закону України «Про виконавче провадження», що полягає в неналежному проведенні виконавчих дій, спрямованих на звернення стягнення на доходи боржника; проведення відповідних дій щодо витребування декларації про доходи боржника; притягнення боржника до адміністративної відповідальності за неподання декларації про доходи та майно; проведення перевірки стану боржника у встановлені Законом строки. Крім того, діями Жмеринського відділу ДВС навмисно порушений наказ Міністерства юстиції України від 05.08.2016 року за № 2432/5, зокрема додатком до даного Положення затверджено перелік виконавчих дій та строки їх вчинення щодо виявлення рахунків боржника, рухомого та нерухомого майна боржника, та його майнових прав.

Скаржник вважає, що з боку головного державного виконавця Жмеринського відділу ДВС України ОСОБА_4, фактично втрачено дієвий контроль та не вжито заходи реагування, щодо не приведення до виконання судового рішення ухваленого на його користь, оскільки судовими рішеннями, що набули законної сили вже встановлена протиправна діяльність відповідного державного виконавця.

Окрім того, діяльність головного державного виконавця Жмеринського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4 в межах роботи по даному виконавчому провадженню фактично сприяло тому, щоб безпідставно подавати численні звернення до суду, і наслідок цього фактично збільшувати термін на невиконання судового рішення ухваленого на користь скаржника.

16.08.2018 року ухвалою судді скарга прийнята до свого провадження та призначена до розгляду на 30.08.2018 року.

30.08.2018 року справу було знято з розгляду в звязку з перебуванням головуючого в колегії по кримінальному провадженню.

18.10.2018 року в судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 підтримав скаргу ОСОБА_2 з підстав викладених в ній та просив її задовольнити, додатково вказав, що з часу вступу рішення Жмеринського міськрайонного суду від 20.02.2018 року в силу головним державним виконавцем Жмеринського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4 не вчинено жодних дієвий дій для виконання рішення суду, що виявляється у порушенні строків виконання дій, що полягає у формальному виконанню своїх обовязків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», в порушення строків не здійснено належних дій по перевірці рахунків боржника, що має бути виконане не рідше одного разу на 2 тижні п. 5.1 Наказу Міністерства юстиції України від 05.08.2016 року за № 2432/5; дій, що повязані з пошуком майна боржника, що мають бути відповідно проведені державним виконавцем не рідше одного разу на три місяці. Крім того, відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» підлягає опису майно не тільки боржника, а й членів родини, а тому виконавчий лист не мав бути повернутий без виконання без вжиття всіх необхідних заходів, які відповідно державний виконавець не вчиняла.

Головний державний виконавець Жмеринського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_2 в звязку з тим, що з моменту винесення рішення від 20.02.2018 року нею було вчинено всі необхідні дії та вжито всі необхідні заходи для виконання рішення суду, зокрема на боржника було накладено стягнення у звязку з не поданням декларації про доходи боржника, періодично направлялись державним виконавцем запити в строки, встановлені Законом, обмежено боржника у праві виїзду за кордон, накладено обтяження на все рухоме та нерухоме майно боржника, оскільки в боржника відсутні будь-які джерела доходу звернути стягнення на доходи не виявилось можливим, окрім того, за місцем проживання майна, яке належить боржнику не виявлено, іншим майном боржник не володіє, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження, в звязку з чим, у разі вжиття державним виконавцем всіх заходів виконавчий документ повертається стягувачу, що і було зроблено, а тому вважає постанову законною та такою, що не підлягає скасуванню.

Вказані правовідносини регулюються ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», відповідно до частини пятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про державну виконавчу службу» передбачено, що державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Із ст.ст. 4 та 7 Закону України «Про державну виконавчу службу» вбачається, що державний виконавець під час виконання судового рішення зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав як стягувача та і боржника гарантованих Конституцією України та законами України.

Згідно із ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Зі змісту ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну виконавчу службу» вбачається, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Права державного виконавця під час примусового виконання рішення перелічені в ч. 3 ст. 18 Закону України «Про державну виконавчу службу».

Згідно пункту 3 підпункту 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом пяти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Як вбачається з пункту 4 статті 23 вищевказаного Закону виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Згідно пункту 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно із ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно ч.1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, в межах, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оглянутими в судовому засіданні матеріалами виконавчого провадження номер за АСВП: 52743621, які не пронумеровані та не систематизовані, опис відсутній, встановлено неповноту, не співмірність та не ефективність заходів виконання судового рішення з боку державного виконавця відділу ДВС Головного територіального управління юстиції ОСОБА_4 дій, що мають бути направлені на повне виконання рішення суду, а саме: державним виконавцем не встановлено депозитарних установ, в порушення строків не здійснено належних дій по перевірці рахунків боржника у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України, що має бути виконане не рідше одного разу на 2 тижні п. 5.1 Наказу Міністерства юстиції України від 05.08.2016 року за № 2432/5; дій, що повязані з пошуком майна боржника, що мають бути відповідно проведені державним виконавцем не рідше одного разу на три місяці. Державний виконавець лише обмежився єдиним звернення до Національної комісії з цінних паперів та фондовому ринку (лист від 27.02.2018 №10/01/6255), однак коло депозитарних установ значно ширше, ними можуть бути банки та інші установи, які мають на це відповідну ліцензію. Центральний депозитарій не є депозитарною установою, а тому не володіє інформацією щодо наявності у власності того чи іншого боржника цінних паперів лист від 26.10.2017 представнику ОСОБА_1 (а.с.17). До даного часу не витребувано у боржника декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України. Не перевірено наявність рухомого майна за боржником до 2013 року, відомості про що можуть міститися не в центральному реєстрі, а в регіональних базах данних або в картках лист представнику ОСОБА_1 (а.с.12). В матеріалах виконавчого провадження міститься ухвала суду від 19.01.2018 року про обмеження боржника у праві виїзду за кордон, яка прийнята Адмінстрацією Державної прикордонної служби України до виконання, про що свідчить лист-повідомлення №1420 від 04.05.2018 року, однак суду не зрозуміло яким чином воно має виконуватися та контролюватися державним виконавцем за умови повернення виконавчого листа. Крім того, державним виконавцем не досягнуто основної цілі реального виконання рішення суду боржником перед стягувачем, за цієї умови рішення державного виконавця про повернення виконавчого листя стягувану є передчасним, в звязку з чим скарга підлягає задоволенню, а постанова про повернення виконавчого листа стягувачу скасуванню.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 89, 447, 448 ЦПК України, ст.ст.10,18,74 Закону України «Про виконавче провадження», Суд

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити.

Визнати протиправними дії головного державного виконавця Жмеринського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4 щодо неповноти виконання судового рішення, ухваленого на корить ОСОБА_2 в межах виконавчого провадження ВП № 52743621, на підставі виконавчого листа №127/5978/16-ц від 24 жовтня 2016 року, що виданий Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області, та прийняття рішення про повернення виконавчого листа стягувачу.

Скасувати постанову головного державного виконавця Жмеринського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4 від 02.08.2018 щодо повернення виконавчого листа №127/5978/16- стягувачу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: А.М. Заярний

Повний текст виготовлено 23.10.2018