АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа №2018/6-343/11

Провадження № 22-ц/790/4903/18

18 вересня 2018 року

м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії:

головуючого Сащенко І.С.

суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря Бойко А. О.,

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1

особа дії якої оскаржуються- приватний виконавець виконавчого округу Харківської

області ОСОБА_2

заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Мегабанк»

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_3

на ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 10 липня 2018 року ( суддя Золотарьова Л.І.)

по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_2, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Мегабанк», -

встановив:

У січні 2018 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати незаконною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження від 19.12.2017 року №55409880 на підставі виконавчого листа №2018/6-317/11, виданого Київським районним судом м. Харкова 30.01.2013 року.

Посилався на те, що на підставі рішення третейського суду від 26.09.2011 року, Київським районним судом м. Харкова 30.01.2013 року видано виконавчий лист про стягнення солідарно з боржників, в тому числі, з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованості за кредитним договором від 23.07.2008 року. 23.03.2016 року виконавчий лист повернуто стягувачу. Заява про відкриття виконавчого провадження (пред'явлення до виконання) була подана представником стягувача 18.12.2017 року. Заявник вважає, що станом на 18.12.2017 року строк пред'явлення виконавчого листа збіг.

Крім того, представник ПАТ «Мегабанк» за довіреністю ОСОБА_5, яким була подана заява приватному виконавцю про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, не мав права вести справи, які знаходяться у провадженні приватного виконавця (у довіреності вказане право ОСОБА_6 вести справи лише в державних виконавчих службах, а не в приватних). Таким чином, приватний виконавець ОСОБА_2 не повинен був приймати до свого провадження виконавчий лист № 2018/6-31/11, оскільки лист подано не уповноваженою особою.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги підтримав.

Представник стягувача ПАТ «Мегабанк» проти задоволення скарги заперечував.

Приватний виконавець ОСОБА_2 в судове засідання не зявився.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 10.07.2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 було відмовлено. Ухвала мотивована тим, що заявником не надано доказів на підтвердження своїх вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою задовольнити її скаргу в повному обсязі.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист було пред'явлено до примусового виконання в Дзержинський ВДВС Харківського міського управління юстиції - 26.11.2013 року.

23.03.2016 року постановою державного виконавця Дзержинського ВДВС ХМУЮ повернуто виконавчий документ стягувачу, зазначено про повторне пред'явлення виконавчого документу в строк до 23.03.2017 року.

18.12.2017 року ПАТ «Мегабанк» повторно звернулось до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_2 із заявою про відкриття виконавчого провадження на примусове виконання виконавчого листа №2018/6-317/11.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_2 19.12.2017 року було відкрито виконавче провадження про стягнення солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором № 65/2008-MK-USD від 23.07.2008 року, в розмірі: 24894,66 дол. США та 6227,97 грн., яка складається з наступного: - залишок кредиту 24573,01 дол. США; - залишок нарахованих та несплачених процентів - 321,65 дол. США; - штраф - 6227,97 грн.

Приватний виконавець виходив з того, що строк пред'явлення до виконання виконавчого листа, який дорівнює 3 роки, відраховується з дня повернення виконавчого листа - 23.03.2016 року та закінчується 23.03.2019 року.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» (далі Закон) визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно частини 1 п. 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Державний виконавець при прийнятті виконавчого документа перевіряє його на відповідність до вимог ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 12 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено строки пред'явлення виконавчих листів до виконання, відповідно до якої виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття..

При цьому згідно з пунктом 5 розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження", який набрав чинності з 5 жовтня 2016 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Таким чином, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», строк пред'явлення виконавчого документу до виконання - 3 роки, у зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заявник безпідставно вказує на незаконність дій державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження поза межами встановлених Законом строків.

Відповідно до ч.3 ст. 451 ЦПК України встановлено, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність скарги ОСОБА_1

Інші доводи апеляційної скарги рішення суду не спростовують, а лише зводяться до переоцінки доказів по справі та не погодженням з рішенням суду.

Керуючись статтями 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 10 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 вересня 2018 року.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

ОСОБА_10