Дата документу 13.09.2018
Справа № 334/5466/18
Провадження № 2/334/3254/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя у складі :

головуючого - судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Манюхіні О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Дніпровський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Заступник голови Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області Гриценко В.В., як представник Органу опіки та піклування звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_1 та стягнення аліментів.

Вимоги позовної заяви вмотивовані тим, що всупереч вимогам Закону, ОСОБА_2, як мати не виконує своїх обов'язків по відношенню до своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично не займається її вихованням та утриманням, ухиляється від виконання покладених на неї батьківських обов'язків.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, пояснила суду обставини викладені в позовній заяві. Просила суд задовольнити позовну заяву в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

В судове засідання відповідач не з'явилася, хоча про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, своїх пояснень суду не надала. Такі дії відповідача свідчать про відсутність інтересу до дитини.

Представник третьої особи у судове засідання також не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Суд, виконуючи вимоги ст. 280 ЦПК, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з'явилася в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин неявки, не подала відзив на позов, заяву про перенесення розгляду справи, а також враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до вимог ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

За змістом позовної заяви підставами для позбавлення відповідача батьківських прав є: ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоке поводження з дитиною; хронічний алкоголізм матері.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, не зареєстрована, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 є матір'ю неповнолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перебуває на обліку у службі (управлінні) у справах дітей Запорізької міської ради з 29.05.2017 року, як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах. Батьком дитини є ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 р. (свідоцтво про смерть від 08.01.2016 р., актовий запис № 07, виданий Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, серія НОМЕР_1).

Згідно з довідкою Правобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 09.06.2017 р. № 2781/05 ОСОБА_2 отримує пенсію по втраті годувальника на неповнолітню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Кошти використовує не за призначенням.

Листом від 16.05.2017 р. № 01-20/129 до відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради звернулась з поданням адміністрація Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 61 Запорізької міської ради Запорізької області щодо учениці 7а класу ОСОБА_1, яка вкрала пляшку алкогольного напою в магазині та випила його, отримавши алкогольне отруєння. Внаслідок службового розслідування, організованого школою, з'ясувалось, що стан житлово-побутових умов проживання дитини незадовільний. Мати, ОСОБА_2, зловживає алкоголем, не працює, веде аморальний спосіб життя і не приділяє достатньої уваги доньки. ОСОБА_1 проживає періодично то у рідної тітки ОСОБА_5, то у рідної старшої сестри ОСОБА_6.

Згідно з актом обстежень житлово-побутових умов, складених спеціалістами відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, житловий будинок № АДРЕСА_1 в незадовільному стані, відсутні газ, вода, опалення, електропостачання, вікна розбиті, шибки затягнуті плівкою, антисанітарія, їжа готується на вогні.

За інформацією комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 9» від 05.06.2018 № 1003/01-04 ОСОБА_2 зловживає алкоголем, дитина не доглянута, постійно хворіє на педикульоз, в будинку антисанітарія.

Адміністрацією комунального закладу «Запорізька спеціалізована школа-інтернат ІІ-ІІІ ступенів «Козацький ліцей» Запорізької обласної ради листом від 03.11.2017 р. № 995 було повідомлено відділ по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, що ОСОБА_2 жодної участі в житті учениці навчального закладу ОСОБА_1 не бере, місце перебування жінки та її контактний телефон невідомі. 23.10.2017 р. ОСОБА_1 прийшла до школи з температурю 37,8 у зв'язку з чим медпрацівниками школи було рекомендовано відправити її додому. ОСОБА_2 відмовилась забирати дитину, мотивуючи тим, що влаштовується на роботу. ОСОБА_1 додому поїхала сама, грошей на дорогу в неї не було. Останній час дівчина фактично проживала з рідною сестрою, яка відмовлялась повідомляти адресу проживання.

03.04.2018 р. до відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради з клопотанням звернувся комунальний заклад «Запорізька спеціалізована школа-інтернат ІІ-ІІІ ступенів «Козацький ліцей» Запорізької обласної ради щодо направлення ОСОБА_1 на вихідні та святкові дні до комунального закладу «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради у зв'язку з тим, що дитину з закладу нікому забрати.

Направленням відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 22.05.2018 р. № 01-03/582 ОСОБА_1 було влаштовано до комунального закладу «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради, де і на даний час перебуває дитина на повному державному утриманні.

З ОСОБА_2 проводилися профілактичні бесіди з приводу виховання та належного утримання дитини, але позитивного результату це не дало.

Отже, мати ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не здійснює належний догляд за дитиною ОСОБА_1, власною бездіяльністю створює загрозу її життю та здоров'ю.

Враховуючи вищевикладені обставини, орган опіки та піклування надав до суду висновок № 05/01-27/0662 від 25.07.2018 року, яким вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Такий висновок підтверджується виходячи з практики Верховного Суду України. Так, в п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19.12.2008 року «Про практику розгляду судами України справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» пленум роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитині, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу та не створюють умов для отримання нею освіти. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до вимог частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Водночас, суд дійшов висновку, що зазначені обставин, які підпадають під визначення дій особи, як "ухилення від виконання батьківських обов'язків" не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації.

Статтями 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 181 СК України одним із способів виконання батьками свого обов'язку щодо утримання дитини є стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), які присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Також, згідно з ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Згідно з ч.3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється також статтею 8 Конвенції і є втручанням у її право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Відповідно до статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов'язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України "Про міжнародні договори" від 29 червня 2004 року №1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів).

Статтею 8 Конвенції гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя.

Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України").

Під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що таке втручання спрямоване на захист прав і свобод неповнолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 і, відповідно, воно має законну мету у значенні пункту 2 статті 8 Конвенції.

Аналізуючи вимоги та положення згаданого законодавства, суд визнає, що при вирішенні питань, які стосуються дитини, в тому числі і щодо позбавлення батьківських прав її батьків, в першу чергу мають бути враховані інтереси дитини.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач ОСОБА_2 протягом тривалого часу не приймає участі у житті дочки, не цікавиться її здоров'ям, не надає їй матеріального утримання, не приймає участі у виховному процесі доньки, не відвідує її у комунальному закладі «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради.

За вказаних обставин, враховуючи викладене вище, суд дійшов переконливого висновку про пряме ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов'язків, що є правовою підставою для позбавлення її батьківських прав.

Суд переконаний в тому, що в даному випадку позбавлення батьківських прав матиме позитивний вплив на подальше життя дитини.

Проаналізувавши у сукупності надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі.

У зв`язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору, тому судовий збір в сумі 704,80 гривень слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.150, 153, 155, 157, 164, 165, 166 СК України, ст. ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 4, 5, 81, 141, 247, 263-265, 280, 289, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Дніпровський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1), відносно її неповнолітньої дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1), на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитися неповнолітня дитина, аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 31.07.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1) на користь держави - судовий збір у розмірі 704,80 гривень (сімсот чотири грн. 80 коп.).

В частині стягнення аліментів допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч.5 ст. 164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Роз'яснити відповідачу у справі зміст статті 169 СК України, що мати, батько позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Козлова Н. Ю.