Справа № 386/933/17
Провадження № 2/386/46/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді Гарбуз О. С.

з участю: секретаря судового засідання Фенюшиної Ю.Ю.,

позивача ОСОБА_1,

представників позивача ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

представника відповідача

Перегонівської сільської ради Тіторенко А.В.,

відповідачів ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

ОСОБА_6,

представника відповідачів (фізичних осіб) ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за заповітом, скасування державної реєстрації, визнання права власності на нерухоме майно в порядку поділу спільної сумісної власності чоловіка та жінки, що проживали без реєстрації шлюбу та в порядку спадкування за законом,

встановив:

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 20.09.2017 року звернулась до суду з позовною заявою до Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за заповітом, скасування державної реєстрації, визнання права власності на нерухоме майно в порядку поділу спільної сумісної власності чоловіка та жінки, що проживали без реєстрації шлюбу та в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_8. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли житловий будинок АДРЕСА_1 та земельні ділянки площею 2,9857 га з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,7442 га з кадастровим номером НОМЕР_2 та площею 2,83 га з кадастровим номером НОМЕР_3, які знаходяться на території Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області. Представник позивача вказала, що позивач вчасно подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, однак було з'ясовано, що позивач є не єдиним спадкоємцем, так як чоловік позивача перед смертю посвідчив заповіти на користь: ОСОБА_5 на земельні ділянки площею 2,9857 га та площею 0,7442 га, ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 2,83 га та ОСОБА_4 на житловий будинок АДРЕСА_1. Представник позивача зазначила, що позивач проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_8 з 2001 року по день його смерті та вважає, що позивач має право на Ѕ частину майна придбаного ними за час спільного проживання як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 липня 2017 року за №441/02-31 нотаріусом відмовлено, оскільки у неї відсутні документи, які підтверджують право власності на спадкове майно. Позивач має право на обов'язкову частку в спадщині, незалежно від згоди інших спадкоємців, тому має право на ј частину будинку та по Ѕ частині кожної земельної ділянки, які належали ОСОБА_8 У зв'язку з наведеним, посилаючись на ст. 74 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) та ст.ст. 328, 386, 392, 1223, 1264, 1268, 1297 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), враховуючи уточнення, викладені в клопотаннях, поданих до суду 18.12.2017 року та 27.02.2018 року, представник позивача просить встановити факт, що ОСОБА_1 проживала однією сім'єю разом з ОСОБА_8 більше 5 років, тобто з 2001 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 30.10.2017 року, видане ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 2,9857 га. з кадастровим номером НОМЕР_1 та скасувати державної реєстрації права власності на цю земельну ділянку; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 30.10.2017 року, видане ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,7442 га з кадастровим номером НОМЕР_2 та скасувати державну реєстрацію права власності на цю земельну ділянку; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 06.10.2017 року, видане ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 2,8276 га з кадастровим номером НОМЕР_3 та скасувати державну реєстрацію права власності на цю земельну ділянку; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 18.10.2017 року, видане ОСОБА_4 на житловий будинок АДРЕСА_1 та скасувати державну реєстрацію права власності на цей будинок; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю чоловіка та жінки, що проживають без реєстрації шлюбу; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом; визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 2,9857 га.; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2, площею 0,7442 га.; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3, площею 2,83 га.

Ухвалою суду від 21.09.2017 року в даній справі відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

31.10.2017 року представник відповідачів ОСОБА_7, в порядку Цивільного процесуального кодексу України в редакції, що діяла до 15.12.2017 року, подав до суду заперечення на позов, в якому зазначив, що вважає позовні вимоги позивача незаконними з таких підстав. Позивачем не вірно зазначено, що спірні земельні ділянки та житловий будинок з надвірними будівлями являються сумісною власністю, оскільки житловий будинок та земельна ділянка площею 2,83 га належали спадкодавцю ОСОБА_8, ще до того часу як останній почав проживати з позивачем, а спірні земельні ділянки площею 2,9857 га та 0,7442 га та Ѕ частина будинку по АДРЕСА_1 він отримав у спадок, а оформлення документів на будинок у 2009 році не може розцінюватись як його придбання. Відповідачі являються спадкоємцями за заповітом, тому і прийняли спадщину. Позивач в період з 2010 по 2014 рік на території Перегонівської сільської ради не проживала, тобто не проживала з ОСОБА_8 однією сім'єю, тому права на спадкування не має. У зв'язку з викладеним представник відповідачів просить у позові відмовити (а.с. 47, 48 т. 1).

01 листопада 2017 року за клопотанням представника позивача судом постановлено ухвалу про витребування доказів, якою у приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Захаренка В.В. витребувано копію спадкової справи, заведеною після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Перегонівка Голованівського району Кіровоградської області, на виконання якої до суду надійшла копія спадкової справи №18/2017 після смерті ОСОБА_8.

27 листопада 2017 року за клопотанням представника позивача судом постановлено ухвалу про забезпечення позову, якою накладено арешт та заборону на відчуження на жилий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.10.2017 року.

18 грудня 2018 року ухвалою суду у зв'язку з набранням чинності 15 грудня 2017 року Закону України від 03.10.2017 року №2147-VІІІ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (далі - Закон №2147-VІІІ), яким викладено в новій редакції ЦПК України, було призначено підготовче засідання.

01 лютого 2018 року за клопотанням представника позивача судом постановлено ухвалу про витребування доказів, якою у Голованівському відділенні Комунального підприємства «Благовіщенське міжміське бюро технічної інвентаризації» витребувано належним чином завірену копію інвентаризаційної справи на домоволодіння АДРЕСА_1, що належало на праві приватної власності ОСОБА_4, на виконання якої до суду надійшла копія інвентарної справи на домоволодіння АДРЕСА_1.

Також, 01 лютого 2018 року за клопотанням представника позивача судом постановлено ухвалу про витребування доказів, якою у державного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Бурдейної Ганни Іванівни витребувано належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Перегонівка Голованівського району Кіровоградської області, на виконання якої до суду надійшли Інформаційні довідки зі Спадкового реєстру на ім'я ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

27.02.2018 року представник відповідачів ОСОБА_7 подав до суду відзив на позов, в якому не визнав позовні вимоги та вважає їх необґрунтованими. Зазначив, що позивач не перебувала в шлюбі з померлим ОСОБА_8, не являється його вдовою та з 2010 по 2014 роки не проживала на території сільської ради разом з спадкодавцем, а тому права на спадкування не має, просить відмовити в задоволенні позову (а.с. 29, 30 т. 2).

27 лютого 2018 року проведено підготовче засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю з підстав, зазначених у позові, вказала, що 17 років проживала з ОСОБА_8 як чоловік та дружина в АДРЕСА_1. Спільних дітей у них не було. ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. У ОСОБА_8 був один син, який помер 3 роки тому, інших дітей не мав. Батьків ОСОБА_8 не знала. З чоловіком разом купували холодильник, морозильну камеру, робили в будинку капітальний ремонт, а саме: клеїли шпалери, білили стіни, тримали разом господарство (курей, свиней) та обробляли город. ОСОБА_8 не працював, оскільки хворів, отримував пенсію. За період спільного проживання вона працювала, з 12.10.2000 року отримує пенсію. Вона була офіційно одружена з ОСОБА_10, який помер 1999 році. З ОСОБА_8 почала проживати з 2001 року. Періодично їздила до своїх дітей в м. Дніпродзержинськ то на один місяць, то на дві неділі, не більше. З чоловіком проживали в будинку, який був побудований до її переїзду до ОСОБА_8. Просила її позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 позов підтримала повністю з підстав, зазначених у позові, суду пояснила, що позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та було з'ясовано, що спадщину отримали відповідачі по справі. Позивач проживала з 2001 року разом з померлим ОСОБА_8, який право власності на спірний будинок набув у 2009 році, а тому цей будинок являється спільною сумісною власністю ОСОБА_8 та позивача, які разом проживали як чоловіка та жінка без реєстрації шлюбу. Також, у зв'язку з тим, що позивач являється непрацездатною вдовою після смерті ОСОБА_8, а тому має право на обов'язкову частку у спадщині. Просить позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_3 позов підтримав повністю з підстав, зазначених у позові, суду пояснив, що позивач переїхала в 2001 році в с. Перегонівка Голованівського району Кіровоградської області до ОСОБА_8, з яким спільно проживала як дружина, за власні кошти купувала холодильник, холодильну камеру, внесла власні кошти на покращення житлових умов. Право власності на майно набувається в момент реєстрації, тому позивач має право на житловий будинок, який був зареєстрований в 2009 році на ім'я померлого ОСОБА_8 Періодично позивач їздила відвідувати дітей. Зазначив, що знає сім'ю позивача з 1983 року, йому відомо що позивач продала своє майно за 25 тисяч євро і поділила між дітьми. Зі слів позивача та її дочки, позивач залишила собі кошти в розмірі 3 тисячі євро. До позивача приїздив її син та допомагав по господарству. Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що як помер його дядько ОСОБА_8 він брав участь у його похованні, із дружиною ходив до позивача, щоб допомогти по господарству, платив за світло за свої кошти. Він платив за світло оскільки йому було відомо, що будинок дядько заповів йому. Позивача з будинку не виганяє. При житті дядька, він також разом із дружиною ходили йому допомагати по господарству. За період з 2001 року з дядьком проживали декілька жінок, з 2001 по 2004 року позивач проживала з дядьком, потім їздила додому. У період її відсутності дядько приводив до дому інших жінок, однак перед своєю смертю дядько проживав з позивачем. Позивач з ОСОБА_8 тримали курей, качок, в будинку - клеїли шпалери, фарбували підлогу. Приблизно в 2014 році позивач написала розписку про те, що після смерті ОСОБА_8 претендувати на його майно не буде і після його смерті вона поїде. Будинок ОСОБА_8 будував разом із своєю покійною дружиною. В 2001 році ОСОБА_8 приходив до нього додому та знайомив з позивачем. Періодично позивач їздила до дітей. Просить в позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_6 позовні вимоги не визнала та суду пояснила, що вона покійного ОСОБА_8 знала з 1988 року, родичем йому не доводилась, працювала та товаришувала з його покійною дружиною. Після смерті дружини ОСОБА_8 одружився на ОСОБА_11, яка проживала з ним до 1999 року. В 2001 році до них прийшов ОСОБА_8 та запросив познайомитись із позивачем. Позивач декілька разів їздила до дітей. ОСОБА_8 хотів, щоб його доглядала вона, однак вона відмовилась. ОСОБА_8 за господарством доглядав сам. За свого життя ОСОБА_8 заповів житловий будинок ОСОБА_4, а земельні ділянки він заповів їй та ОСОБА_5 Ще за життя ОСОБА_8, позивач заявила, що їй нічого не потрібно після смерті ОСОБА_8 Вона допомагала по господарству ОСОБА_8 та позивачу. Після смерті ОСОБА_8 прийняла спадщину за заповітом. Просить в позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_5 позовні вимоги не визнала та суду показала, що вона покійному ОСОБА_8 доводилась двоюрідною племінницею по лінії матері. Дядько сам проживав до 2001 року. В 2001 році рідна сестра ОСОБА_8 привезла до нього позивача, і відтоді вони почали проживати разом. Позивач декілька разів їздила до своїх дітей. Вона приходила до дядька та допомагала йому по господарству та коли приходили, то позивача вдома не було. Позивач постійно почала проживати з дядьком з 2014 року. Дядько за господарством доглядав сам. За час свого життя дядько заповів житловий будинок ОСОБА_4, а дві земельні ділянки він заповів їй, ще одну земельну ділянку - ОСОБА_6 Після смерті дядька, разом з іншими відповідачами, допомагали позивачу, однак коли на 40-ий день після смерті ОСОБА_8, приїхала рідна сестра дядька та почала підбурювати позивача на отримання спадщини після смерті ОСОБА_8 Ще за життя дядька позивач заявила, що їй нічого не потрібно. Вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_8 за заповітом. Просить в позові відмовити.

Представник відповідачів ОСОБА_7 позов не визнав, з підстав зазначених в у запереченні та відзиві, суду пояснив, що земельні ділянки є особистим майном померлого ОСОБА_8, будинок був оформлений у 2009 році, коли проживали з позивачем, однак будинок був уже побудований на час спільного проживання з позивачем, а тому являвся його особистою власністю, як і являються його особистою власністю спірні земельні ділянки. Позивач не являється вдовою в розумінні ЦК України, а тому не має права на обов'язкову частку у спадщині. Разом з тим, відповідач ОСОБА_4 не заперечує щодо проживання позивача у спірному будинку до своєї смерті за умови сплати останньою витрат за використану електроенергію. Просив відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області ОСОБА_12, яка була допитана в якості свідка, суду показала, що вона працює секретарем сільської ради і посвідчувала заповіти складені ОСОБА_8 В погосподарських книгах позивач за зазначеною адресою не зареєстрована та не було даних про те, що позивач проживала без реєстрації. Після 2013 року ОСОБА_8 прийшов до сільської ради разом з позивачем із розпискою про те, що ніяких претензій на майно після його смерті мати не буде. ОСОБА_8 засвідчував двічі заповіти на земельні ділянки на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а інший на житловий будинок на користь ОСОБА_4 Позивач зверталась до сільської ради після смерті ОСОБА_8 за довідкою про те, що вона проживала разом з покійним без реєстрації. Довідка про місце проживання позивача складалась зі слів свідків. На даний час позивач проживає в спірному будинку.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права.

Нормами частин 1-3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Перегонівка Голованівського району Кіровоградської області помер ОСОБА_8, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4, виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 виконавчим комітетом Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області (а.с. 10 т. 1).

Відповідно до наданої приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Захаренком В.В. копії спадкової справи №18/2017, заведеної після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, із заявами про прийняття спадщини звернулись позивач та відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 99-158 т. 1, а.с. 178-180 т. 2).

Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні зазначеної копії спадкової справи, після смерті ОСОБА_8 ОСОБА_6 приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Захаренком В.В. 06.10.2017 року видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, складеного спадкодавцем 22.07.2015 року та посвідченого секретарем Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області Тіторенко А.В., на земельну ділянку площею 2,8276 га. з кадастровим номером НОМЕР_3, що розташована на території Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5, виданого 25.12.2001 року Перегонівською сільською радою Голованівського району Кіровоградської області.

ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_8 приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Захаренком В.В. 18.10.2017 року видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, складеного спадкодавцем 05.10.2016 року та посвідченого секретарем Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області Тіторенко А.В., на житловий будинок АДРЕСА_1, які належали спадкодавцю на підставі Свідоцтва НОМЕР_6 на право особистої власності на жилий будинок, виданого 16.09.2009 року Голованівською районною державною адміністрацією Кіровоградської області.

ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_8 приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Захаренком В.В. 30.10.2017 року видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, складеного спадкодавцем 22.07.2015 року та посвідченого секретарем Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області Тіторенко А.В., на земельну ділянку площею 2,9857 га. з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована на території Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7, виданого 13.07.2012 року Голованівською районною державною адміністрацією Кіровоградської області.

Також, ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_8 приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Захаренком В.В. 30.10.2017 року видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, складеного спадкодавцем 22.07.2015 року та посвідченого секретарем Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області Тіторенко А.В., на земельну ділянку площею 0,7442 га. з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована на території Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_8, виданого 13.07.2012 року Голованівською районною державною адміністрацією Кіровоградської області.

Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Захаренка В.В. від 24 липня 2017 року, позивачу відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки та житловий будинок, що залишились після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з тим, що позивачем не надано правовстановлюючих документів (а.с. 24 т. 1).

Як вбачається з довідки за №581, виданої 13.03.2017 року виконкомом Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, позивач з 2001 року по день видачі довідки проживає по АДРЕСА_1 (а.с. 22 т. 1).

Згідно копії інвентарної справи на домоволодіння АДРЕСА_1, ОСОБА_8 житловий будинок належав за Свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок НОМЕР_6, виданого 16.09.2009 року Голованівською районною державною адміністрацією Кіровоградської області на підставі розпорядження голови цієї адміністрації №593-р від 10.09.2009 року. З оцінювального акту вбачається, що житловий будинок було побудовано в 1950 році (а.с. 9-22, а.с. 116, 117 т. 2).

Як вбачається з копії рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 17.08.2010 року, яке набрало законної сили 27.08.2010 року, судом встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_8 після смерті сина ОСОБА_13 (а.с. 164 т. 2).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 суду показала, що вона проживає по-сусідству з ОСОБА_8 та коли померла його дружина ОСОБА_15, то після смері дружини якийсь період ОСОБА_8 проживав із ОСОБА_11. Потім приїхала позивач, проживала з ОСОБА_8 в його будинку по АДРЕСА_1, потім вона на деякий час виїхала до свого сина. ОСОБА_8 повідомив її що до нього повертається позивач, яка проживала разом з ним до його смерті. Позивач замалась побутовими справами, готувала консервацію та їжу. ОСОБА_8 розповів їй перед смертю, восени 2016 року, що склав заповіт на користь ОСОБА_4 на будинок, а земельні ділянки на ОСОБА_6 та ОСОБА_5. Сказав їй, що позивачу нічого не потрібно, в неї є квартира.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16 суду показала, що проживає по-сусідству, де проживав ОСОБА_8 разом з позивачем, по АДРЕСА_1. Приїхала позивач до ОСОБА_8 навесні 2001 року разом із сестрою померлого та залишилася проживати. Позивач привітна, порядна жінка. Один до одного позивач та ОСОБА_8 гарно ставились, позивач піклувалася про чоловіка, разом ходили до церкви, та коли помер син ОСОБА_8, вони разом організовували поминальні обряди. Позивач готувала ОСОБА_8 їжу, щодня випікала. З ОСОБА_8 вона їздила разом на море, де він розповідав, що ініціатором поїздки була саме позивач. Позивач разом з ОСОБА_8 купували мотоцикл, морозильну камеру, холодильник. ОСОБА_8 розповідав, що його пенсію з позивачем відкладають на поховання, а за пенсію позивача проживають. Разом проживали по день смерті ОСОБА_8

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_17 суду показала, що проживає по-сусідству з позивачем з 2001 року, та з цього року остання приїхала проживати до ОСОБА_8 по АДРЕСА_1. Прожила позивач з ОСОБА_8 до дня його смерті. Проживали по АДРЕСА_1, садили город, тримали господарство (кури, качки, свині). ОСОБА_8 та позивач проживали як чоловік та дружина, вели спільне господарство, купували разом морозильну камеру, диван, холодильник. Позивач смачно готувала, доглядала ОСОБА_8 Їм племінники не допомагали, а допомагали лише сусіди ОСОБА_6. ОСОБА_8 бажав, щоб позивач проживала до своєї смерті в будинку, однак бажав, щоб господарем будинку був ОСОБА_4 ОСОБА_8 при своїй сестрі передав на зберігання їй гроші, які зібрав на поховання в розмірі 25000 грн. ОСОБА_8 розповідав їй, що одну пенсію вони відкладають на поховання, а на одну пенсію проживають. В той час як ОСОБА_8 помер, з ним проживала лише позивач. Коли помер ОСОБА_8, то гроші віддала ОСОБА_4 Допомогу на поховання з пенсійного фонду отримували племінники ОСОБА_4

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_18 суду показала, що їй відомо із розмов, що позивач претендує на частину будинку в с. Перегонівка Голованівського району Кіровоградської області та земельні ділянки ОСОБА_8 З осені 2012 року до вересня 2013 року вона разом з ОСОБА_8 вела за місцем свого проживання спільне господарство в с. Підгаївка, що знаходиться неподалік від с. Перегонівка Голованівського району. ОСОБА_8 відремонтував їй проводку в будинку, вони разом купили свиню, качки, разом садили та копали картоплю. Декілька разом вона ночувала у ОСОБА_8 Крім неї, у ОСОБА_8 були також інші жінки, з якими проживав по декілька місяців.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_19 суду показала, що позивач з ОСОБА_8 проживали разом в с. Перегонівка Голованівського району Кіровоградської області з 2001 року. Вони разом ходили на базар, здійснювали покупки, коли позивач їздила до своїх дітей, до позивача приходили інші жінки, оскільки він полюбляв випивати, але коли позивач приїздила додому, то ОСОБА_8 її зустрічав з квітами. Позивач розповідала, що вони з ОСОБА_8 за спільні кошти купили мотоцикл, холодильник та морозильну камеру, дивани, здійснювали капітальний ремонт у будинку, разом святкували свята. Гроші на поховання дав сусідці ОСОБА_6 в розмірі 25 тис. грн. Одного разу бачила, коли відповідачі приходили до ОСОБА_8 та допомагали по господарству. Позивач доглядала ОСОБА_8 до смерті останнього.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_20 суду показала, що вона проживає по-сусідству з ОСОБА_8 з 1981 року по АДРЕСА_1, до якого в 2001 році приїхала позивач. ОСОБА_8 та позивач гарно вела господарство, позивач працювала на городі, неодноразово їздила до сина в м. Дніпродзержинськ, та коли вона їздила до сина, то ОСОБА_8 вживав спиртні напої, приводив додому інших жінок. ОСОБА_8 дзвонив до позивача, щоб вона швидше приїздила додому. Позивач разом з ОСОБА_8 робили ремонт у будинку, клеїли шпалери, підбивали стелю, зробили паркан. Коли ОСОБА_8 був хворий, останній покликав її матір ОСОБА_6 та передав гроші на поховання в розмірі 25 тис. грн., щоб позивач незабула, де поклала гроші. Із-за грошей племінники померлого вчинили сварку, тому її матір віддала гроші ОСОБА_4

У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків і таких доказів суду не надано.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до частини першої статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У частині другій статті 1223 ЦК України зазначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч. 1 ст. 1225 ЦК України).

За нормами ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Нормами статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 60 СК України, яка входить до глави в цього Кодексу, визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Статтею 57 СК України, визначено майно, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка, до якого входить: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Отже, особам, які проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо такого майна, досліджуються обставини створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов'язків, встановлюється час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Віповідно до пункту 2 статті 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Сім'я створюється на підставі шлюбу (ч. 4 ст. 3 СК України).

В судовому засіданні доведено факт спільного проживання однією сім'єю позивача та ОСОБА_8 по АДРЕСА_1, з 2001 року по день смерті останнього, що підтверджується показами свідків, довідкою сільської ради, а також поясненнями відповідачів.

Разом з тим, встановивши факт спільного проживання, суд приходить до висновку про неможливість віднесення спірного житлового будинку до спільного сумісного майна позивача та ОСОБА_8, оскільки як встановлено в судовому засіданні з показів свідків, пояснень позивача і відповідачів та з досліджених письмових доказів, позивач розпочала проживати разом з ОСОБА_8 лише з 2001 року, тоді як житловий будинок був збудований ще в 1950 році та існував на початок спільного проживання позивача з ОСОБА_8, а тому лише реєстрація права власності на житловий будинок в 2009 році за ОСОБА_8, не приводить до висновку про набуття такого майна також позивачем. Позивач проживаючи разом з ОСОБА_8 спільно здійснювала лише косметичний ремонт будинку. Суду не доведено факт створення (придбання) житлового будинку внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов'язків позивачем.

Також, представниками позивача безпідставно стверджується, що позивач має право на обов'язкову частку у спадщині на житловий будинок та земельні ділянки, що залишились після смерті ОСОБА_8, оскільки позивач не перебувала з ОСОБА_8 в зареєстрованому шлюбі. Стаття 1241 ЦК України, в частині права на обов'язкову частку у спадщині непрацездатною вдовою (вдівцем), застосовується на осіб, які перебували в зареєстрованому шлюбі та у відповідності до ст. 3 СК України створили сім'ю.

Враховуючи викладене, позовні вимоги представника позивача підлягають лише частковому задоволенню в частині встановлення факту спільного проживання позивача та ОСОБА_8, а в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи часткове задоволення однієї позовної вимоги та відмову в задоволенні дев'яти позовних вимог, від оплати яких позивач звільнена на підставі п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", з відповідачів мають бути стягнуті 640 грн. судового збору на користь держави, розмір якого встановлювався на час звернення позивача до суду. Судові витрати в сумі 5760 грн. слід компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-89, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за заповітом, скасування державної реєстрації, визнання права власності на нерухоме майно в порядку поділу спільної сумісної власності чоловіка та жінки, що проживали без реєстрації шлюбу та в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Встановити факт спільного проживання однією сім'єю як жінки та чоловіка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2001 року по день смерті останнього, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1, по АДРЕСА_1.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6:

про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.10.2017 року, видане ОСОБА_5 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 та скасування державної реєстрації права власності на цю земельну ділянку;

про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.10.2017 року, видане ОСОБА_5 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 та скасування державної реєстрації права власності на цю земельну ділянку;

про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.10.2017 року, видане ОСОБА_6 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3 та скасування державної реєстрації права власності на цю земельну ділянку;

про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.10.2017 року, видане ОСОБА_4 на житловий будинок АДРЕСА_1 та скасування державної реєстрації права власності на цей будинок;

про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю чоловіка та жінки, що проживають без реєстрації шлюбу;

про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом;

про визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 2,9857 га.;

про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2, площею 0,7442 га.;

про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3, площею 2,83 га.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 судовий збір в сумі по 213 грн. 33 коп. з кожного на користь держави: рахунок 1111, отримувач коштів УК в Голованівському районі, банк отримувача Казначейство України (ЕАП) МФО 899998, Код , призначення платежу: за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Судові витрати за судовий збір в сумі 5760 грн. компенсувати за рахунок держави.

Місце проживання позивача ОСОБА_1: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_9.

Місцезнаходження відповідача Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області: с. Перегонівка Голованівського району Кіровоградської області, вул. Ятранівська, 25, поштовий індекс 26522; ідентифікаційний код юридичної особи в .

Місце проживання відповідача ОСОБА_4: АДРЕСА_2; РНОКПП НОМЕР_10.

Місце проживання відповідача ОСОБА_5: АДРЕСА_3; РНОКПП НОМЕР_11.

Місце проживання відповідача ОСОБА_6: АДРЕСА_4; РНОКПП НОМЕР_12.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду апеляційної скарги. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Голованівський районний суд Кіровоградської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення: 27 листопада 2018 року.

Суддя Гарбуз О. С.