Постанова

Іменем України

17 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 205/6002/15

провадження № 61-13481св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпрообленерго»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А. В. від 30 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі колегії суддів: Куценко Т. Р., Демченко Е. Л., Ткаченко І. Ю., від 26 жовтня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпрообленерго» (далі - ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування збитків.

Позовна заява мотивована тим, що 05 березня 2015 року представниками позивача була проведена технічна перевірка стану електричних приладів обліку і електроустановок у будинку відповідача за адресою: АДРЕСА_1, під час якої виявлено самовільне підключення заземлення нульового проводу при зміненій фазировці приладу обліку поза приладом обліку прихованим способом, внаслідок чого електроенергія споживається, однак приладом обліку не враховується.

З урахуванням зазначеного, ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» просило стягнути з ОСОБА_4 на користь позивача вартість завданих збитків у розмірі 24 400,91 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2016 року позов ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» 24 400,91 грн на відшкодування завданих збитків.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем доведено факт безоблікового споживання відповідачем електроенергії, що є порушенням Правил користування електричною енергією для населення (далі - ПКЕЕН), а тому дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача завданих збитків.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, поклавши в основу судового рішення факт порушення відповідачем ПКЕЕН, що підтверджено актом від 05 березня 2015 року, який розглянуто 27 березня 2015 року.

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати вказані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга ОСОБА_4 мотивована тим, що суди дійшли помилкових та необґрунтованих висновків про правомірність вимог позивача, надали неправильну оцінку обставинам справи та доказам, ухвалили судові рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Суди не звернули уваги на те, що позов пред'явлений не до нього, а до іншої особи - ОСОБА_5, та документи, які надав позивач на підтвердження позовних вимог, також складені на особу з прізвищем ОСОБА_5, тобто не є доказами порушення ним ПКЕЕН, оскільки правильне написання його прізвища ОСОБА_4. Зазначене виключає покладання на нього обов'язку щодо сплати суми боргу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2016 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Заперечення на касаційну скаргу від позивача не надходили.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня 2017 року зупинено виконання оскаржуваних судових рішень до закінчення касаційного провадження у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

У справі, що переглядається, установлено, що 02 грудня 2006 року між відкритим акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго», правонаступником якого є ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго», та ОСОБА_4 був укладений договір про користування електричною енергією в приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1, за умовами якого енергопостачальник бере на себе зобов'язання надійно постачати споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності електроустановок споживача, з гарантованим рівнем надійності безпеки і якості, а споживач зобов'язується оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами у терміни, передбачені цим договором.

Під час проведення технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок за адресою: АДРЕСА_1, працівниками ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» виявлено самовільне підключення заземлення нульового проводу при зміненій фазировці приладу обліку поза приладом обліку прихованим способом, внаслідок чого електроенергія споживається, однак приладом обліку не враховується, про що складено акт Н № 113152 від 05 березня 2015 року, який підписаний трьома відповідальними посадовими особами постачальника, у присутності відповідача та підписаний самим відповідачем із зазначенням «З актом ознайомлений та з порушенням погоджуюсь».

27 березня 2015 року комісією 4 РЕМ з розгляду акта про порушення споживачем ПКЕЕН розглянуто акт Н № 113152 від 05 березня 2015 року та нарахована суму завданих відповідачем збитків у розмірі 24 400,91 грн за період з 05 березня 2012 року по 05 березня 2015 року.

Згідно зі статтею 714 ЦК України за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До зазначеного договору застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

За змістом частини четвертої статті 26 Закону України «Про електроенергетику» споживач енергії несе відповідальність за порушення правил користування електричною і тепловою енергією.

Відповідно до пункту 53 ПКЕЕН, у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови побутового споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.

Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника. Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів. Рішення комісії з розгляду актів оформляється протоколом, копія якого видається споживачу.

Також комісія визначає величину збитків, завданих енергопостачальнику протиправними діями споживача. Розмір відшкодування збитків, обчислюється відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року № 562 з наступними змінами (далі - Методика).

Відповідно до пункту 1.1 Методики цей нормативно-правовий акт встановлює порядок визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил.

Методика застосовується постачальником електричної енергії за регульованим тарифом (електропередавальною організацією) при визначенні обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення правил користування електричною енергією та/або виявлення фактів крадіжки електричної енергії, самовільного підключення до об'єктів електроенергетики і споживання електричної енергії без приладів обліку (пункт 1.2 Методики).

Установивши, що ОСОБА_4 як споживач електричної енергії допустив порушення ПКЕЕН, внаслідок чого мало місце розкрадання електроенергії й завдано збитків позивачу, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача завданих збитків.

Посилання у касаційній скарзі на розбіжності в написанні прізвища відповідача в документах, наданих позивачем на підтвердження позовних вимог, не спростовують правильного висновку судів про порушення відповідачем ПКЕЕН, оскільки вказані розбіжності є описками, що встановлено ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2016 року.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновком судів стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог вищезгаданої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Оскільки ухвалою суду касаційної інстанції від 19 червня 2017 року було зупинено виконання оскаржуваних судових рішень суду до закінчення їх перегляду в касаційному порядку, а колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутні підстави для скасування судових рішень, тому виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2016 року підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2016 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2016 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді: О. В. Білоконь Є. В. Синельников С. Ф. Хопта Ю. В. Черняк