Справа № 524/2081/18
Провадження №2/524/1410/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого судді Нестеренка С.Г., при секретарі Бельченко Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягнутих коштів за рішенням суду на утримання неповнолітньої дитини, -
29 березня 2018 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів шляхом їх збільшення, а саме: стягнення з відповідача ОСОБА_2 коштів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Вказувала, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 серпня 2011 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 липня 2011 року до досягнення дитиною повноліття.
На даний час, позивач вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Ухвалою судді від 16 квітня 2018 року було відкрито провадження у справі, визначено та залучено сторін, третю особу у справі, призначено у порядку загального позовного провадження судове засідання (а.с.19).
Позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2 та представник третьої особи Автозаводського ВДВС міста Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області у судове засідання не прибули, просили розглянути справу за їх відсутності. Позивач ОСОБА_1 позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач ОСОБА_2 з позовом не погодився, заперечував проти збільшення сплати коштів на утримання дитини, про що подав відзив на позов. Третя особа покладалася на розсуд суду.
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.
Сторони з 19 липня 2003 року перебували у шлюбі, який рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 жовтня 2011 року розірвано (а.с. 5).
Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3).
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 серпня 2011 року, яке набрало чинності, було стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.07.2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

На виконання вказаного рішення суду було видано виконавчий лист.

Станом на день розгляду справи неповнолітня донька сторін у справі проживає разом з матірю позивачем по справі, перебуває на її утриманні.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Із копії довідки до акта огляду медико-соціальної експертною комісією серія АВ № 0859656, видана 28 лютого 2018 року Кременчуцькою міжрайонною медико-соціальною експертною комісією № 1 загального профілю південного госпітального округу встановлено, що ОСОБА_2 є інвалідом другої групи з 01 травня 2017 року (а.с.56).

Згідно із довідкою про доходи пенсіонера №3926 від 07 серпня 2018 року, виданою Кременчуцьким обєднаним УПФУ Полтавської області, розмір нарахованої пенсії за період з січня 2018 року по серпень 2018 року складає 1452 грн. за місяць (а.с. 57).

За ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.4 ст. 273 ЦПК України передбачено, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 183 Сімейного кодексу України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно ч. 1 ст.192 згаданого Кодексу розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як можна побачити із матеріалів справи, відповідач належним чином виконує свої обов'язки із утримання дитини.

Доводи позивача на погіршення свого матеріального стану суд приймає критично, тому що жодних доказів того нею не надано.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Фактично позивач просить змінити мінімальний розмір аліментів з 30 % прожиткового мінімуму до 50 % прожиткового мінімуму.

Зміни до ст. 182 СК України щодо визначення мінімального розміру аліментів були внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03 липня 2018 року.

У п. 17 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року зазначається наступне. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК (2947-14) аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно .

У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК ( 2947-14 ).

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК (2947-14). При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду

постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV (606-14) «Про виконавче провадження» він не повинен

перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи .

Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону «Про виконавче провадження» (606-14), а також у статтях 194 - 197, 274 СК (2947-14).

Крім того, внесення змін до Сімейного кодексу України в частині визначення мінімального розміру аліментів також не є підставою для зміни розміру аліментів в судовому порядку в розумінні ст. 192 СК України, оскільки зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. В таких випадках питання визначення мінімального розміру аліментів, що мають стягуватись з боржника, віднесені до повноважень державного виконавця, у провадженні якого перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення аліментів.

Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованим, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивач фактично не ставила про визначення іншого розміру аліментів, спір в цій частині фактично та юридично - відсутній, а зміна мінімального розміру аліментів не є підставою для перегляду рішення суду про стягнення аліментів.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 155, 180, 181, 182, 184, 191, 192 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 14, 57 59, 200, 208, 209, 212 215, 218, 367 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволені позову до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягнутих коштів за рішенням суду на утримання неповнолітньої дитини.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7.

Третя особа Автозаводський відділ ДВС міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області, місце знаходження: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Академіка Маслова, 15/4.

Повне рішення виготовлено 23 жовтня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду безпосередньо або через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом тридцяти діб з дня виготовлення повного тексту рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Суддя: