РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2018 року

м. Рівне

Справа № 569/4746/17
Провадження № 22-ц/4815/64/18

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Бондаренко Н.В., Гордійчук С.О.

секретар судового засідання Шептицька С. С.

учасники справи:

апелянт 4 Територіальний вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального

зв`язку та захисту інформації України;

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач виконавчий комітет Рівненської міської ради;

третя особа Управління житлово-комунального господарства Рівненської міської ради

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу 4 Територіального вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 січня 2018 року у складі судді Харечка С.П., ухвалене в м. Рівне о 10 год. 36 хв., повний текст рішення складено 24 січня 2018 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області, третя особа Управління житлово-комунального господарства Рівненської міської ради Рівненської області, про визнання рішення недійсним. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що у час перебування на військовій службі він отримав ордер на право вселення у окрему двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане житлове приміщення йому було виділене у зв`язку з проходженням ним дійсної військової служби у в/ч НОМЕР_1 , яка в подальшому була скорочена, а житло, яке він займає, виявилося службовим. З огляду на те, що житло є його єдиним місцем проживання, він звернувся до 4 Територіального вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України(далі 4 ТВУЗ), вважаючи його правонаступником в/ч НОМЕР_1 , за наданням іншого рівнозначного житла, або зняття з наявного гриф «службового житла». Клопотання з цього приводу жодного разу задоволені не були, а наявне житло 4 ТВУЗ кожен розподілялось без врахування його інтересів, внаслідок чого виникла ситуація, коли він забезпечений житлом, проте обмежений у його праві розпорядження з підстав, що воно ніби «службове».

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16 січня 2018 року вказаний позов задоволено. Рішення Рівненського міського виконавчого комітету №108 від 16.04.2002 року в частині реєстрації квартири АДРЕСА_2 як службової квартири визнано недійсним. Стягнуто з Виконавчого комітету Рівненської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 640 грн. 00 коп.

Рішення суду вмотивовано тим, що в ордері від 29 травня 2002 року №5861, виданому на ім`я ОСОБА_1 , відсутня відмітка про «службовий ордер», яка є обов`язковою для ордерів у відповідності з Додатком N 2 до Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням фактичних обставин справи, 4 Територіальний вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що судом при ухваленні рішення було допущено порушення процесуальних норм у зв`язку із незалученням 4 ТВУЗ до участі в справі, хоча саме за ним як за юридичною особою зареєстроване спірне службове житло. Пояснює, що позивач ОСОБА_1 після отримання ним квартири АДРЕСА_2 та продовжуючи проходити службу, і далі перебував на квартирному обліку в/ч НОМЕР_1 , на якому перебуває і на даний час у 4 ТВУЗ як такий, що потребує поліпшення житлових умов саме тому, що його квартира є службовою. Додає, що позивач як особа, яка перебуває на квартирному обліку, раз на рік поновлює та подає до житлово-побутової комісії 4 ТВУЗ необхідні документи, серед яких і довідка з місця проживання про склад сім`ї і прописку, і такі ж довідки ОСОБА_1 подавав у свій час до в/ч НОМЕР_1 , а в подальшому - до 4 ТВУЗ. Зауважує, що в цих довідках чітко зазначено, що квартира АДРЕСА_2 є службовою в/ч НОМЕР_1 , а відтак висновок про те, що позивач звільнився на пенсію та лише тоді довідався, що наявне в нього житло є службовим, є помилковим. Вказує, що у 2015 році 4 ТВУЗ звернувся до міського голови м. Рівне з проханням провести перереєстрацію службових квартир в/ч НОМЕР_1 на службові квартири 4 ТВУЗ як правонаступника ліквідованої в/ч НОМЕР_1 , оскільки громадяни, які проживають в цих службових житлових приміщеннях, продовжують перебувати на квартирному обліку у 4 ТВУЗ Держспецзв`язку як правонаступнику в/ч НОМЕР_1 . Після погодження цього питання з Адміністрацією Держспецзв`язку та Службою безпеки України, у складі якої перебувала в/ч НОМЕР_1 , питання перереєстрації квартир було винесено на розгляд виконавчого комітету Рівненської міської Ради. В результаті розгляду даного питання виконкомом було прийнято рішення № 161 від 08.12.2015 перереєструвати з службових квартир військової частини НОМЕР_1 на службові квартири 4 ТВУЗ, зокрема квартиру АДРЕСА_2 . Наголошує, що у житловій справі ОСОБА_1 , який і досі перебуває на квартирному обліку 4 ТВУЗ, зберігається копія ордеру № 5861 від 29 травня 2002 року з чорнильним штемпелем «СЛУЖБОВИЙ». З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду скасуванню з винесенням нової постанови про відмову в позові.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено: виконавчий комітет Рівненської міської ради за результатами розгляду протоколу засідання громадської житлової забудови від 22 березня 2002 року на якій розглянуто клопотання в/ч НОМЕР_1 , прийняв рішення №108 від 16.04.2002 року про реєстрацію квартири АДРЕСА_2 як службової.

На підставі вказаного рішення виконкому та наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 30.04.2002 року № 43 ОСОБА_1 видано ордер за № 5861 від 29.05.02 р. на сім`ю 2 чоловік на право зайняття житлового приміщення - двохкімнатної квартири АДРЕСА_2 , житловою площею 23,6 м.кв., як особі, яка проходила у в/ч А 2647 дійсну військову службу.

04 серпня 2006 p. ОСОБА_1 звільнився зі служби у зв`язку з виходом на пенсію.

Військова частина НОМЕР_1 перебувала у складі Департаменту спеціальних телекомунікаційних систем та захисту Служби безпеки України.

Згідно п.п. 1, 2 розділу ІХ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України» від 23.02.2006 року № 3475-ІV служба Держспецзв`язку утворена на базі та за рахунок чисельності Департаменту спеціальних телекомунікаційних систем та захисту Служби безпеки України.

Відповідно до п.1.11 Положення про 4 Територіальний вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України територіальний вузол є правонаступником військової частини НОМЕР_1 .

Після утворення 4 ТВУЗ на базі військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 перебуває у територіальному відділі урядового зв`язку на квартирному обліку для покращення житлових умов, як такий що забезпечений службовим житлом.

Перебуваючи на квартирному обліку для покращення житлових умов, позивач постійно подавав до 4 ТВУЗ довідки з житлово-комунального господарства про склад сім`ї, в яких було зазначено, що зайнята ним квартира є службовою.

Звертаючись до суду з вимогами про визнання недійсним рішення Рівненського міського виконавчого комітету №108 від 16.04.2002 року в частині реєстрації квартири АДРЕСА_2 як службової квартири, позивач вказував на те, що йому, ще до вводу житла в експлуатацію було відомо, яку саме з квартир ним буде отримано, внутрішньо будинкові роботи в квартирі він виконував за свій особистий кошт і відповідно вселився у квартиру до видачі йому ордера з дозволу власника житла. Окрім цього, виданий йому ордер не містить відмітки про те, що житло службове.

Заперечуючи проти висновків суду про законність позовних вимог, 4 ТВУЗ в апеляційній скарзі зазначає, що рішення є законним, оскільки на час його прийняття спірна квартира була вільною і ОСОБА_1 не мав правових підстав для вселення у квартиру, а виданий йому ордер містив штамп «Службовий».

Згідно ч. 1 ст. 121 ЖК України, порядок надання службових жилих приміщень установлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.

Порядок включення жилих приміщень до числа службових та надання таких приміщень громадянам регулюється Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 р. N 37(далі Положення).

Згідно п. 3 Положення жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації.

До числа службових може бути включено тільки вільне жиле приміщення. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири, розташовані, переважно, на першому поверсі (п.4 Положення).

Жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на

підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. У будинках, належних колгоспам, жиле приміщення виключається з числа службових за рішенням

загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених, затверджуваним виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

У п. п. 8, 9 Положення зазначено, що службові жилі приміщення надаються працівникам, які постійно проживають, а також прописані в населеному пункті за місцем розташування відповідного підприємства, установи, організації. Для одержання службового жилого приміщення відповідний працівник подає заяву адміністрації підприємства, установи, організації. До заяви додається довідка з місця проживання про склад сім`ї і прописку.

У відповідності до положень ч.1ст.122 ЖК України, на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане жиле приміщення.

За п. 16 Положення службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації, у віданні якої ці приміщення знаходяться, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, на території якої знаходиться відповідне підприємство, установа, організація.

На підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер (додаток N 2), який є єдиною підставою для вселення в надане службове жиле приміщення( п.21 Положення).

Згідно з Додатком N 2 до Положення в ордері та корінцю до нього чітко вказано що надане житло є службовим. Також в додатку зазначено що в напрямку від верхнього лівого кутка до нижнього правого ордер і корінець ордера перетинають сині смуги завширшки 0,5 см.

Судом достовірно встановлено, що приймаючи оскаржуване рішення про реєстрацію квартири АДРЕСА_2 як службової, виконавчим комітетом Рівненської міської ради було дотримано норми житлового законодавства.

Аргументи позивача про те, що квартира на момент включення її у число службових не була вільною, оскільки він туди вселився раніше, не підтверджена жодними доказами.

Не спростовано позивачем також і доводи апеляційної скарги про те, що ордер на право вселення у житло був виданий після прийняття виконкомом оскаржуваного рішення, а іншого розпорядження, яке надавало б позивачу право зайняти спірну квартиру, не видавалось.

Як видно із фотокопії ордеру від 29 травня 2002 року №5861, виданого ОСОБА_1 на право зайняття житлового приміщення - двохкімнатної квартири АДРЕСА_2 і долученої ним до позовної заяви, відсутня відмітка «Службовий».

До апеляційної скарги 4 Територіальний вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України долучив ордер від 29 травня 2002 року №5861 з відміткою «Службовий».

Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що надати оригінал ордеру в судове засідання апеляційного суду не має змоги за його відсутності.

За таких обставин не можна погодитись з посиланням суду першої інстанції на те, що неналежна форма ордеру є правовою підставою для визнання незаконним рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради №108 від 16.04.2002 року про реєстрацію квартири АДРЕСА_2 як службової.

Враховуючи вище викладене, позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Є обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції порушені вимоги процесуального законодавства, справу розглянуто без участі 4 ТВУЗ, хоча позивач вказував на те, що з клопотанням про неможливість використання житла, як службового, він звертався до 4 ТВУЗ.

Відповідно до процесуального законодавства обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були не правильно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які не підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає скасуванню, як ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими ; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з наведеним, судовий збір, сплачений 4 Територіальним вузлом урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України за подачу апеляційної скарги в сумі 960, грн. підлягає стягненню на користь останнього із позивача ОСОБА_1 ..

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу 4 Територіального вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 січня 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області, третя особа Управління житлово-комунального господарства Рівненської міської ради Рівненської області, про визнання рішення недійсним відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь 4 Територіального вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України судовий збір, сплачений за подачу апеляційної скарги, в розмірі 960 (дев`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення буде складено 29 жовтня 2018 року.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н. М.

Судді: підпис Бондаренко Н. В.

підпис ОСОБА_2 .

Копія вірна: суддя-доповідач Ковальчук Н. М.