ПОСТАНОВА

Іменем України

30.08.2018 року м. Кропивницький

Справа № 390/409/18

Провадження № 22-ц/781/1394/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Карпенка О.Л. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Мурашка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Діманова Н.І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4,

заінтересована особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області (суддя Бойко І.А.) від 11 травня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

2 квітня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про відшкодування шкоди, завданої незаконним застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначивши заінтересовану особу: Головне управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області.

Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що внаслідок незаконних дій працівників органів досудового розслідування, прокуратури і суду з 27 березня 2015 року по 18 січня 2017 року, тобто 21 повний місяці та 21 день він перебував під слідством та судом, утримувався у слідчому ізоляторі, і весь час був позбавлений конституційного права на свободу і особисту недоторканість, що призвело до позбавлення його нормального і достойного способу життя.

З урахуванням зазначеного, заявник вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди в подвійному розмірі від мінімально передбаченого та гарантованого розміру, обрахованого відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон) та оцінює її в розмірі 161 578 грн. 40 коп.

Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області 11 травня 2018 року цивільну справу за заявою ОСОБА_4, заінтересована особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області про відшкодування шкоди, завданої незаконним застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передано на розгляд до Кіровського районного суду м. Кіровограда.

Ухвала місцевого суду мотивована тим, що адреси місцезнаходження сторін, в тому числі і останнє відоме зареєстроване місце проживання заявника, відносяться до Фортечного району м. Кропивницького, отже дана заява непідсудна Кіровоградському районному суду Кіровоградської області, а тому підлягає направленню за підсудністю до Кіровського районного суду м. Кіровограда.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, як таку, що прийнята з порушенням норм процесуального права в частині недотримання правил підсудності, оскільки підсудність зазначеної категорії справи, визначається спеціальною нормою , передбаченою ч. 2 ст. 11 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», згідно якої заява про визначення розміру шкоди подається до суду, який розглядав справу по першій інстанції. У зв'язку з тим, що досудовий розгляд справи, а також і сам розгляд кримінальної справи відносно заявника здійснював Кіровоградський районний суд Кіровоградської області, то і заява про відшкодування шкоди, завданої незаконним засудженням та застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на думку заявника має розглядати той же суд.

Учасники справи повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився. Заявник подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно ч.ч. 4, 5 ст. 268 та ст. 383 ЦПК України, постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Суд першої інстанції встановив такі обставини:

Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 7 квітня 2015 року, відносно ОСОБА_4, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на шістдесят днів.

Вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2015 року визнано ОСОБА_4 винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 2 лютого 2016 року вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_4 скасовано, а кримінальну справу повернуто на новий судовий розгляд.

Вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18 січня 2017 року, залишеним ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 травня 2017 року без змін, ОСОБА_4 визнано невинуватим у пред'явленому обвинуваченні за вчинені злочини, передбачені ч. 2, 3 ст. 185 КК України та виправдано за відсутністю складу злочину. Запобіжний захід скасовано та звільнено з-під варти.

Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Кіровоградській області, ОСОБА_4 з 28 серпня 2013 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 58).

Зі інформацією карткового обліку, що міститься у відділі реєстрації місця проживання особи Міської ради міста Кропивницького, ОСОБА_4 знятий з реєстрації з адреси: АДРЕСА_1 (а.с. 62).

Крім того, згідно вказаної інформації, за адресою вказаною заявником у поданій до суду заяви: АДРЕСА_2, ОСОБА_4 не зареєстрований (а.с. 62).

Правильність встановлення обставин справи не оспорюється.

Передаючи справу на розгляд до іншого суду, місцевий суд, керувався положеннями ч. 4 ст. 28, ч. 9 ст. 187 ЦПК України та виходив з того, що оскільки останнє відоме зареєстроване місце проживання ОСОБА_4 та місцезнаходження заінтересованої особи: Головного управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань знаходяться на адміністративній території Фортечного району міста Кропивницького, справа не належить до територіальної юрисдикції Кіровоградського районного суду Кіровоградської області, а підлягає направленню за підсудністю до Кіровського районного суду міста Кіровограда.

З таким висновком суду першої інстанції колегія апеляційного суду не може погодитись з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 звернувся до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області із заявою про стягнення моральної шкоди в порядку, визначеному Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що внаслідок незаконних дій працівників органів досудового розслідування, прокуратури і суду з 27 березня 2015 року по 18 січня 2017 року, тобто 21 повний місяці та 21 день він перебував під слідством та судом, утримувався у слідчому ізоляторі, і весь час був позбавлений конституційного права на свободу і особисту недоторканість, що призвело до позбавлення його нормального і достойного способу життя. Досудовий розгляд справи, а також розгляд кримінального провадження відносно нього було здійснено Кіровоградським районним судом Кіровоградської області.

Положеннями ч. 1, 2, 7 ст. 1176 ЦК Українипередбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі норм Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» N 266/94-ВР.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 цього Законуправо на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає в тому числі і у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

Згідно з п. 5 ст. 3 Закону N 266/94-ВРу разі незаконного засудження громадянинові відшкодовується моральна шкода.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону N 266/94-ВР питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12.

Частиною 1 ст. 12 Законом N 266/94-ВРпередбачено, що розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції.

Таким чином, відповідно до ст. ст. 12, 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду»,за заявою зазначеної особи питання про відшкодування моральної шкоди вирішується ухвалою суду, який розглядав справу по першій інстанції.

Отже, чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, який залишився поза увагою суду.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у справі № 6-2885цс16.

У справі, яка переглядається, ОСОБА_4 з дотриманням вищезазначених вимог закону подав до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області заяву про відшкодування моральної шкоди, заподіяної йому незаконним засудженням. До заяви долучив копію виправдувального вироку Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18 січня 2017 року.

Та обставина, що останнє зареєстроване місце проживання заявника та місцезнаходження ГУ ДКС України у Кіровоградській області знаходяться в межах адміністративних меж Фортечного району м. Кропивницького, не давала підстав Кіровоградському районному суду Кіровоградської області не враховувати приписи ст. 12, ст. 13Закону N 266/94-ВР тавирішувати питання про зміну підсудності.

Кіровський районний суд м. Кіровограда не є судом, який визначено Законом N 266/94-ВРдля вирішення питання відшкодування завданої заявнику моральної шкоди.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції не дослідив у повній мірі викладених в заяві обставин, не звернув уваги на положення вищенаведених норм матеріального та процесуального права, та дійшов помилкового висновку про те, що заява ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої незаконним застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою подана в порядку позовного провадження за правилами цивільного судочинства.

З огляду на наведене, висновок місцевого суду про наявність підстав для передачі заяви ОСОБА_4 за підсудністю до Кіровського районного суду м. Кіровограда за підсудністю є передчасним.

Виходячи з того, що ухвалу суду постановлено з порушенням норм процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, колегія суддів вважає за необхідне відповідно до статті 379 ЦПК України апеляційну скаргу - задовольнити, ухвалу суду - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11 травня 2018 року скасувати, а справу направити до цього ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий О.Л. Карпенко

Судді: С.М. Єгорова

С.І. Мурашко