РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2018 року

м. Рівне

Справа № 565/680/18

Провадження № 22-ц/4815/185/18

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Шимківа С.С.,

суддів: - Боймиструка С.В., Хилевича С.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу, яка подана представником ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_6 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 09 липня 2018 року (у складі судді Ковтуновича М.І.; повний текст рішення складено 14 липня 2018 року) у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зміну розміру аліментів, -

в с т а н о в и в :

13 квітня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про зміну розміру аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що з моменту ухвалення 15 серпня 2014 року Кузнецовським міським судом рішення у справі № 565/1030/14-ц про стягнення з нього на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно, починаючи з 18 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, його майновий стан суттєво погіршився.

Вказує, що є безробітним, а тому сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі є неможливим.

Просив змінити розмір аліментів, що стягується з нього на користь ОСОБА_7 на утримання сина, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 15.08.2014 року, з 1/4 частини заробітку на тверду грошову суму в розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 09 липня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зміну розміру аліментів відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведено погіршення його матеріального стану, порівняно з тим, який існував на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів. Спосіб стягнення аліментів визначається за вибором одержувача аліментів, а не їх платника.

30 липня 2018 року ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим судом не взято до уваги погіршення його матеріального стану.

Висновок місцевого суду про те, що стягнення аліментів у твердій грошовій сумі можливе за вибором одержувача таких аліментів, а не платника не відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

24 вересня 2018 року ОСОБА_5 подала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу у якому покликається на законність рішення суду. Просить про залишення оскаржувана рішення без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її відхилення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, на підставі заочного рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 15 серпня 2014 року, зобов'язаний сплачувати аліменти на користь відповідача ОСОБА_7 на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6).

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно зі статтею 182 СК України при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 183 СК України при визначені розміру аліментів, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Вирішуючи спір, місцевий суд правильно встановив обставини, передбачені статтею 182 СК України, і дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів на підставі статті 192 СК України, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, погіршився його матеріальний стан.

Покликання ОСОБА_4 на те, що він не працює та з 11.03.2014 року йому припинено виплату допомоги по безробіттю як на обставину, що свідчить про погіршення його матеріального стану не заслуговує на увагу.

На момент ухвалення 15 серпня 2014 року Кузнецовським міським судом рішення про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_9, позивач ОСОБА_4 вже був безробітний та йому вже було припинено виплату допомоги по безробіттю.

Оскільки, матеріальний стан ОСОБА_4, з часу ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів не змінився, відсутні інші істотні обставини, які б могли унеможливити виконання відповідачем належним чином своїх батьківських обов'язків, відповідач є працездатним і не має інших осіб, які перебувають на його утриманні, відсутні підстави для задоволення його позову про зміну розміру аліментів.

Разом з тим доводи апеляційної скарги про невідповідність вимогам закону висновку місцевого суду про те, що стягнення аліментів у твердій грошовій сумі можливе за вибором одержувача таких аліментів, а не платника, заслуговує на увагу.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Проте, вказане не тягне за собою скасування рішення суду першої інстанції, оскільки місцевим судом правомірно встановлено відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_4

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Апеляційний суд Рівненської області, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу, яка подана представником ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_6 залишити без задоволення, а рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 09 липня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя-доповідач С.С. Шимків

Судді: С.В. Боймиструк

С.В. Хилевич