У х в а л а

26 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 727/11952/17

провадження № 61-41936 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Штелик С. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Чернівецької області від 27 червня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, треті особи: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, ОСОБА_2, про визнання неправомірним та скасування рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 553/21 від 23 жовтня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

До Верховного Суду у серпні 2018 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Чернівецької області від 27 червня 2018 року з пропуском строку на касаційне оскарження, оскільки згідно з поштовим штемпелем на конверті відправлення до суду касаційної інстанції 03 серпня 2018 року.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі пропущення строку на касаційне оскарження, з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень заявник просить поновити строк, вказує на те, що повний текст постанови Апеляційного суду Чернівецької області від 27 червня 2018 року ним отримано лише 04 липня 2018 року, однак не надає відповідних доказів на підтвердження зазначених обставин.

Таким чином, заявнику необхідно надати докази на підтвердження підстав пропуску цього строку.

Заявник протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку, з наданням відповідних доказів, оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, у порушення вимог пункту 1 частини другої статті 392 ЦПК заявником у касаційній скарзі невірно зазначено найменування суду, до якого подано касаційну скаргу.

Відповідно до частини першої статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У пункті 1 частини другої статті 36 Глави 5 «Верховний Суд» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що Верховний Суд здійснює правосуддя як суд касаційної інстанції, а у випадках, визначених процесуальним законом, - як суд першої або апеляційної інстанції, в порядку, встановленому процесуальним законом.

За правилами, встановленими частиною першою статті 391 ЦПК України, касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Оскаржувані судові рішення ухвалені у порядку цивільного судочинства. Судом касаційної інстанції у цивільних справах є Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду. Проте, заявником у порушення зазначених правил адресовано касаційну скаргу до Верховного Суду України.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Чернівецької області від 27 червня 2018 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 05 листопада 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. П. Штелик