Провадження № 2/742/529/18
Єдиний унікальний № 742/922/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2018 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого-судді Циганка М.О., за участю секретаря судового засідання Чміль С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Прилуцької міської ради Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання частково недійсним рішення Прилуцької міської ради Чернігівської області та державного акту на право приватної власності на землю,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з цивільним позовом до Прилуцької міської ради Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання частково недійсним рішення Прилуцької міської ради Чернігівської області та державного акту на право приватної власності на землю. Свої позовні вимоги мотивує тим, що є співвласником 1/3 частини житлового будинку з належною частиною надвірних будівель, що розташований по АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 12 червня 2003 року. Іншими співвласниками будинку є його дружина ОСОБА_3 та ОСОБА_4. В березні 2018 року позивач та його дружина ОСОБА_3 дізналися, що 10 вересня 2010 року в Акті виносу в натурі і погодження зовнішніх меж земельної ділянки ОСОБА_2 в АДРЕСА_1, від власника садиби №75 проставлений підпис ОСОБА_3, яка фактично не підписувала даний документ. Інші співвласники домоволодіння в акті взагалі не зазначені. Крім того, позивачем встановлено, що при приватизації земельної ділянки ОСОБА_2, належна йому земельна ділянка зменшена за рахунок збільшення земельної ділянки ОСОБА_2 Оскільки, при розробленні технічної документації під час приватизації земельної ділянки ОСОБА_2 відбулося накладення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1, в зв»язку з чим площа земельної ділянки ОСОБА_2 збільшилася за рахунок площі земельної ділянки ОСОБА_6, позивачем і подано до суду позов про поновлення пропущеного строку звернення до суду та визнання недійсним рішення 94 сесії 5 скликання Прилуцької міської ради Чернігівської області від 14 жовтня 2010 року в частині передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0806 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 та недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 31 грудня 2010 року.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_7 заявлені позовні вимови підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представники відповідача ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судових засіданнях заявлені позовні вимоги не визнали в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у відзиві. Просили суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог позивача (а.с.77-78).

Третя особа та її представник адвокат ОСОБА_10 в судовому засіданні заявлені позовні вимови не визнали, просили суд відмовити в позові, посилаючись на обставини викладені у відзиві. Просили суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог позивача (а.с.32-37).

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з»ясувавши обставини, на які сторони посилаються, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав:

Судом встановлено, що 30 березня 1979 року Прилуцькою міською радою на підставі договору №12 ОСОБА_2 було виділено у безстрокове користування земельну ділянку площею 600 кв. м. для будівництва на праві власності індивідуального житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 та надано дозвіл на проведення будівельних робіт (а.с.41-43).

У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 земельна ділянка була надана пізніше ніж її сусідам, тому, для доступу, користування та обслуговування свого домогосподарства їй виділено земельну ділянку для в'їзду з вулиці Трубарівської шириною 4,0 м. довжиною 41,0 м., що підтверджується копією плану земельної ділянки від 04 травня 1979 року (а.с.44).

16 травня 1984 року складено Акт введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.45)

На підставі рішення виконкому Прилуцької міської ради № 217 від 17 липня 1987 року проведено упорядкування нумерації будинків по окремих вулицях м.Прилуки та присвоєно нові номери ОСОБА_11 (АДРЕСА_1) та ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) (а.с.48-50).

При проведенні інвентаризації житлового будинку, господарських приміщень та земельної ділянки від 19 липня 1990 площа земельної ділянки ОСОБА_2 за вказаною адресою становила 813 кв. м. (а.с.51-52).

02 вересня 2010 року Прилуцька міська рада рішенням сесії № 6 надала дозвіл ОСОБА_2 на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 (а.с.53).

Після розробки та затвердження документів із землеустрою та на підставі рішення Прилуцької міської ради від 14 жовтня 2010 року ОСОБА_2 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку № 419166 від 31 грудня 2010 року (а.с.61).

Згідно Акту виносу в натурі і погодження зовнішніх меж земельної ділянки від 10 вересня 2010 року, межі земельної ділянки, яка належить ОСОБА_2, узгоджені з ОСОБА_3, власником садиби АДРЕСА_1, що підтверджується її підписом та вказівкою на номер її паспорта та його серію. При цьому, доказів щодо недійсності даного підпису, позивачем суду не надано.

Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 дав показання, що є сусідом сім»ї ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Особисто бачив як в 2010 році ОСОБА_2 разом із своєю дочкою ОСОБА_13 ходили до будинку сім»ї ОСОБА_3 по питанню підписання документів щодо приватизації земельної ділянки. ОСОБА_16 та ОСОБА_3 були в дворі в той час. Коли ОСОБА_2 поверталася, свідок спитав чи їм підписали ОСОБА_3 документи, на що ОСОБА_2 відповіла що підписали.

Допитана в якості свідка ОСОБА_14, сусідка сім»ї ОСОБА_3, дала показання, що в 2010 році чула розмови в господарстві ОСОБА_3, перепитала в чоловіка, що трапилося, він повідомив, що приходила ОСОБА_2 по питанню приватизації земельної ділянки. Документи їй підписали.

В судовому засіданні дочка ОСОБА_2, ОСОБА_15 також дала показання, що в 2010 році разом з матір»ю ходили підписувати документи щодо приватизації земельної ділянки, в тому числі ходили і до сім»ї ОСОБА_3. При цьому, був сусід ОСОБА_12, який в цей час перебував за огорожею забору. ОСОБА_1 та його дружина підписали акт погодження і взагалі не мали жодних заперечень щодо меж земельних ділянок.

Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

У відповідності до ст.392 ЦК України, власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом.

У відповідності до ст. 40 Земельного Кодексу України передбачено, що громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Крім того, у відповідності до ст.257 ЦК України, встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.3,4 ст.267 ЦПК).

За таких обставин, оскільки судом встановлено, що з 2010 року між власниками спірних земельних ділянок здійснювалося користування по фактично встановленим межам і претензій від позивача з цього приводу не надходило; третя особа ОСОБА_2 добросовісно, відкрито та безперервно користувалася своєю земельною ділянкою, а тому, посилання позивача про захоплення його земельної ділянки є безпідставним, а причини пропущення позовної давності не поважними, що є наслідком спливу позовної давності щодо визнання недійсним рішення Прилуцької міської ради Чернігівської області та державного акту на право приватної власності на землю, про застосування якої заявлено відповідачем та третьою особою та відповідно відмови в задоволенні позовних вимог.

Керуючись вищевикладеним, на підставі ст. ст.12, 13, 81, 258-259, 263, 264, 265, 352, 354, 355, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенніпозову ОСОБА_1 до Прилуцької міської ради Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання частково недійсним рішення Прилуцької міської ради Чернігівської області та державного акту на право приватної власності на землю - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О.Циганко