Справа №601/1182/17
Провадження № 2/601/430/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2018 року м. Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Мочальської В.М.,

за участю секретаря Коляди О.В.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременець цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» про визнання дій протиправними, бездіяльності незаконною, зобов»язання вчинити дії, визнання договору виконаним, визнання договору припиненим, скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, стягнення завданих збитків, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, який неодноразово уточнювала в процесі розгляду справи та остаточно просила:

-визнати бездіяльність відповідача в ненаданні реєстратору Державного реєстру листа-дозволу на зняття заборони відчуження нерухомого майна незаконною, припинити запис про іпотеку реєстраційний номер: 4950357 від 14 травня 2007 року, обтяження на нерухоме майно реєстраційний номер: 4950251 від 14 травня 2007 року та припинити запис про іпотеку реєстраційний номер: 7551168 від 11 серпня 2008 року та обтяження на нерухоме майно реєстраційний номер: 7551066 від 11 серпня 2008 року щодо 36/100 частки нежитлової будівлі площею 116.1 м.кв. за адресою провул. Шевченка, 1а м.Кременець;

-зобов»язати відповідача видати лист-дозвіл про припинення запису про іпотеку реєстраційний номер 4950357 від 14 травня 2007 року, обтяження на нерухоме майно реєстраційний номер: 4950251 від 14 травня 2007 року та припинити запис про іпотеку реєстраційний номер: 7551168 від 11 серпня 2008 року та обтяження на нерухоме майно реєстраційний номер: 7551066 від 11 серпня 2008 року щодо 36/100 частки нежитлової будівлі площею 116,1 м.кв. за адресою провул. Шевченка, 1а м.Кременець;

-визнати зобов»язання за договором відновлювальної кредитної лінії №173 від 14 травня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ВАТ «Державний ощадний банк України» виконаним;

-визнати договір іпотеки нерухомого майна від 14.05.2007 року припиненим;

-визнати договір іпотеки нерухомого майна від 11 липня 2008 року припиненим в частині виконання кредитних зобов»язань за договором відновлювальної кредитної лінії №173 від 14 травня 2007 року;

-визнати нечинним підпункт 1 пункту 1 договору іпотеки нерухомого майна від 11 липня 2008 року про передачу в іпотеку 64/100 будівлі площею 208,6 м.кв., яка знаходиться в м.Кременець пров. Шевченка, 1а;

-скасувати запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження об»єктів нерухомого майна про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, реєстраційний номер: 4950251 та реєстраційний номер: 4950357 від 14 травня 2007 року, а також реєстраційний номер: 7551168 та реєстраційний номер: 7551066 від 11 липня 2008 року, зареєстрований приватним нотаріусом ОСОБА_3 щодо 36/100 частки нежитлової будівлі площею 116,1 м.кв. провул. Шевченка, 1а м.Кременець;

-скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрації прав та їх обтяжень, реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна: 234 від 24 січня 2017 року (земельна ділянка для будівництва та обслуговування будівель торгівлі площею 0,0273 га);

-стягнути 250 000 гривень завданих збитків, 50 000 гривень моральної шкоди та судові витрати.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 14 травня 2007 року між нею та ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Кременецького відділення №6351 ВАТ «Державний ощадний банк України» було укладено договір відновлюваної кредитної лінії №173 на суму 150 000 гривень.

На забезпечення виконання зобов'язань за указаним кредитним договором було укладено договір іпотеки нерухомого майна від 14 травня 2007 року, предметом якого є 36/100 будівлі площею 116,1 м.кв. в м. Кременець пров. Шевченка, №1а.

У зв»язку з повним виконанням 31 березня 2017 року зобов»язань по договору відновлювальної кредитної лінії №173 від 14.05.2007 року, нею було отримано від ОСОБА_4 завдаток в сумі 125 000 гривень за договором про наміри купівлі-продажу 36/100 частки нежитлової будівлі площею 116,1 м.кв. в м.Кременець пров. Шевченка, 1а.

26 червня 2017 року у нотаріуса дізналася про те, що банком не виконано зобов»язання по зняттю іпотеки.

У серпні 2017 року повернула ОСОБА_4 125 000 гривень завдатку та 125 000 гривень шкоди у зв»язку із невиконанням зобов»язання.

26 січня 2018 року банк звернувся до приватного нотаріуса з вимогою про припинення запису про іпотеку та обтяження на нерухоме майно реєстраційний номер: 4950251 від 14 травня 2007 року.

15 травня 2018 року банк перерахував нотаріусу кошти для здійснення нотаріальних послуг по припиненню запису про іпотеку та зняття накладених обтяжень від 14 травня 2007 року.

Станом на 9 год. 22 травня 2018 року банком не здійснено жодних дій по припиненню запису про іпотеку та зняття накладених обтяжень щодо виключення із реєстру заборон майна.

Через неналежне підписання та ошукання її як споживача послуг відповідачем завдано їй моральну шкоду в розмірі 50 000 гривень.

У відзиві на позов ПАТ «Державний ощадний банк України» заперечує проти позову та уточнених заяв позивача, вважає вимоги позивача необгрунтованими, оскільки 22 травня 2018 року банком припинено іпотеку реєстраційний номер: 4950357 в Державному реєстрі іпотек та припинено обтяження реєстрційний номер: 4950251 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об»єктів нерухомого майна.

Однак 36/100 частки нежитлової будівлі площею 116,1 м.кв. в м.Кременець пров. Шевченка, 1а виступає як забезпечення виконання зобов»язання за договором відновлювальної кредитної лінії №9 від 11 липня 2008 року, укладеного між банком та ОСОБА_5, зобов»язання згідно якого не виконано та не припинено в порядку, визначеному законодавством. ОСОБА_2 усвідомлювала, що в неї немає права відчужувати предмет іпотеки до повного виконання зобов»язання за договором відновлювальної кредитної лінії №9 від 11 липня 2008 року. Тому вимоги про відшкодування 250 000 грн. збитків не підлягають до задоволення. Одночасно є безпідставними вимоги позивача про стягнення 50 000 гривень моральної шкоди.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_7 позов підтримали з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_1 у судовому засіданні позов не визнала з підстав, зазначених у відзивах на позов.

28 серпня 2017 року ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 26 вересня 2017 року у забезпеченні позову ОСОБА_2 відмовлено.

27 жовтня 2017 року ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 27 жовтня 2017 року у забезпеченні позову ОСОБА_2 відмовлено.

29 листопада 2017 року у судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 подав клопотання про забезпечення доказів.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 листопада 2017 року у забезпеченні доказів відмовлено.

27 грудня 2017 року ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 28 грудня 2017 року у забезпеченні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з»ясувавши обставини, на які учасники справи посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, докази, якими вони обгрунтовуються, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

14 травня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 укладено договір відновлювальної кредитної лінії №173. Банк зобов»язався надати позичальнику кредит в сумі 150 000.00 гривень, а позичальник зобов»язалася отримувати, належним чином використовувати та повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 16% річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Кредит надано на споживчі цілі. Остаточним терміном повернення кредиту є 13 травня 2017 року.

На забезпечення виконання його умов того ж дня між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки нерухомого майна, предметом якого є нерухоме майно, а саме: 36/100 частки нежитлової будівлі, загальною площею 116.1 кв.м., що знаходиться в м. Кременець по провулку Шевченка №1а Тернопільської області, зі всіма її приналежностями, за реєстраційним номером: 699431. 64/100 частки нежитлової будівлі вже перебуває в іпотеці у Іпотекодержателя ВАТ «Державний ощадний банк України» згідно іпотечного договору, посвідченого ОСОБА_3, приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу 17 березня 2006 року за р. №722.

Відповідно до п.2.3. договору наступні іпотеки Предмету іпотеки не допускаються.

Відповідно до договору від 11 липня 2008 року про внесення змін до іпотечного договору посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3, Кременецького районного нотаріального округу 14 травня 2007 року, за р.№1997 пункт 2.3. Іпотечного договору посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3 Кременецького районного нотаріального округу 14 травня 2007 року, за р.№1997, викладено в такій редакції:

п.2.3. Наступні іпотеки Предмета іпотеки забороняються, крім передачі Предмета іпотеки в наступну іпотеку Іпотекодержателю.

11 липня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки нерухомого майна. ОСОБА_2 виступила майновим поручителем за зобов»язанням ОСОБА_5. Предметом якого є нерухоме майно, а саме: нежитлова будівля, загальною площею 324.7 кв.м., що знаходиться в м. Кременець по провулку Шевченка №1а Тернопільської області, зі всіма її приналежностями, за реєстраційним номером: 699431.

Відповідно до заяв від 03 травня 2017 року за №333, від 31 травня 2017 року за № 397, від 26 червня 2017 року за № 426 ОСОБА_2 у зв»язку з виконанням кредитного договору №173 від 14 травня 2007 року просить відповідача припинити іпотеку на 36/100 частки нежитлової будівлі, загальною площею 116.1 кв.м., що знаходиться в м. Кременець по провулку Шевченка №1а Тернопільської області згідно договору іпотеки №1997 від 14 травня 2007 року до кредитного договору №173 від 14 травня 2007 року.

Відповідно до повідомлень відповідача від 09 червня 2017 року № 117.20-12/1/556/705 та від 05 липня 2017 року №117.20-12/1/620/812 ОСОБА_8 відмовлено у припиненні іпотеки.

Відповідно до довідки відповідача від 14 грудня 2017 року № 117.20-1'2/1/1019/48501/2017-19 ОСОБА_2 заборгованість по кредитному договору №173 від 14 травня 2007 року погашена в повному обсязі.

Відповідно до розписки ОСОБА_4 від 26 серпня 2017 року останній отримав від ОСОБА_2 250 000 гривень в рахунок повернення завдатку та в зв»язку із невиконанням зобов»язання до 01 серпня 21017 року згідно договору про наміри продажу 36/100 будівлі площею 116.1 м.кв. пров. Шевченка, №1 Тернопільської області.

Відповідно до розписки ОСОБА_2 від 03 травня 2017 року остання отримала від ОСОБА_4 125 000 гривень згідно договору про наміри продажу 36/100 будівлі площею 116.1 м.кв. пров. Шевченка, №1 Тернопільської області.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У статті 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов'язання, а саме: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частина друга статті 598 ЦК України).

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобовязання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Таким чином, з моменту виконання боржником зобов'язань й прийняття їх кредитором, припиняється існування прав і обов'язків сторін, що складають зміст конкретного зобов'язального правовідношення.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України.

Звертаючись до суду з позовом про визнання зобов»язання за договором відновлювальної кредитної лінії №173 від 14.05.2007 року та іпотеки від 14.05.2007 року припиненими у зв'язку з належним виконанням основного зобов'язання, позивач посилалася на невизнання банком зазначеного факту.

Згідно з пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов'язків.

В судовому засіданні відповідачем визнано факт погашення ОСОБА_2 заборгованості по кредитному договору та припинення іпотеки, що підтверджується довідкою ощадбанку від 14 грудня 2017 року № 117.20-1'2/1/1019/48501/2017-19 про те, що ОСОБА_2 заборгованість по кредитному договору №173 від 14 травня 2007 року погашена в повному обсязі. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 23 травня 2018 року іпотека 36/100 частки нежитлової будівлі, площею 116,1 кв.м., реєстраційний номер іпотеки 4950357 припинена. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 23 травня 2018 року обтяження 36/100 частки нежитлової будівлі, площею 116,1 кв.м., реєстраційний номер обтяженя: 4950251 припинено.

Крім того, в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 підтвердив, що іпотека та обтяження по кредитному договору №173 від 14 травня 2007 року припинені.

У зв»язку з відсутністю спору, позов в частині визнання дій відповідача в ненаданні реєстратору Державного реєстру листа-дозволу на зняття заборони відчуження нерухомого майна, припиненні запису про іпотеку реєстраційний номер: 4950357 від 14 травня 2007 року, обтяження на нерухоме майно реєстраційний номер: 4950251 від 14 травня 2007 року щодо 36/100 частки нежитлової будівлі площею 116.1 м.кв. за адресою провул. Шевченка, 1а м.Кременець, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, протиправними та бездіяльність незаконною, зобов»язання відповідача видати лист-дозвіл про припинення запису про іпотеку реєстраційний номер: 4950357 від 14 травня 2007 року, обтяження на нерухоме майно реєстраційний номер: 4950251 від 14 травня 2007 року, визнання зобов»язання за договором відновлювальної кредитної лінії №173 від 14 травня 2007 року, укладеним між ОСОБА_2 та ВАТ «Державний ощадний банк України» виконаним та визнання договору іпотеки від 14.05.2007 року припиненим - до задоволення не підлягає.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Не підлягають до задоволення вимоги позивача про припинення запису про іпотеку реєстраційний номер: 7551168 від 11 серпня 2008 року та обтяження на нерухоме майно реєстраційний номер: 7551066 від 11 серпня 2008 року щодо 36/100 частки нежитлової будівлі площею 116,1 м.кв. по пров. Шевченка,1а м. Кременець, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання договору іпотеки від 11 липня 2008 року припиненим в частині виконання кредитних зобов»язань за договором відновлювальної кредитної лінії №173 від 14 травня 2007 року, визнання нечинним підпункту 1 пункту 1 договору іпотеки від 11 липня 2008 року, скасування запису прав та їх обтяжень реєстраційний номер: 7551168 та 7551066 від 11 липня 2008 року, оскільки частиною п'ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Як вбачається з договору іпотеки нерухомого майна від 11 липня 2008 року ОСОБА_2 виступає майновим поручителем за зобов»язаннями ОСОБА_5 за договором відновлювальної кредитної лінії №9 від 11 липня 2008 року. Предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно, а саме нежитлова будівля, що знаходиться в м. Кременець по провул. Шевченка, 1а Тернопільської області, зі всіма її приналежностями, за реєстраційним номером: 699431, загальною площею 324.7 кв.м.. Зобов'язання ОСОБА_5 не виконане, а тому іпотека не припинена.

Безпідставними є вимоги позивача про стягнення завданих збитків у розмірі 250 000 гривень та доводи представника позивача ОСОБА_6 про те, що позивач з вини відповідача зазнала збитків оскільки не могла продати 36/100 частки нежитлової будівлі площею 116.1 м.кв. за адресою провул. Шевченка, 1а м.Кременець. В судовому засіданні встановлено, що 11 липня 2008 року ОСОБА_3, приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу, на підставі статті 73 Закону України «Про нотаріат», та у зв»язку з посвідченням договору іпотеки нерухомого майна від 11 липня 2008 року накладена заборона відчуження зазначеного в договорі нежитлового приміщення, що знаходиться в місті Кременець по провулку Шевченка, 1а Тернопільській області, який належить ОСОБА_2 до припинення договору іпотеки.

Не підлягає до задоволення вимога про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна: 234 від 24.01.2017 року оскільки позивачем не доведено в судовому засіданні, що обтяження накладено за заявою банку.

Не підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення 50 000 гривень моральної шкоди. Відповідно до вимог ст. 23 ЦПК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема, при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

У даному випадку між сторонами виникли договірні правовідносини і умовами кредитного договору відшкодування моральної шкоди у разі порушення виконання його умов не передбачено.

Враховуючи, що підстави для задоволення позову відсутні, судові витрати за подання позову покладаються на позивача.

Посилання представника позивача на висновок науково-правової експертизи не заслуговує уваги, оскільки відповідно до ч.1 ст. 115 ЦПК України висновок експерта у галузі права не є доказом, має допоміжний (консультативний) характер і не є обов»язковим для суду.

Керуючись ст. ст. 12, 76-80, 265, 268, 352 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

У позові ОСОБА_2 до ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» про визнання дій протиправними, бездіяльності незаконною, зобов»язання вчинити дії, визнання договору виконаним, визнання договору припиненим, скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, стягнення завданих збитків, стягнення моральної шкоди та судових витрат - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Позивач: ОСОБА_2, жителька вул. Княжина, 4/1 м. Кременець Тернопільської області.

Відповідач: ВАТ «Державний ощадний банк України», місце розташування вул. Госпітальна, 12 г м. Київ.

Повний текст рішення складено 25 жовтня 2018 року.

Головуючий