Ухвала

Іменем України

Справа № 712/12872/18

Провадження №2/712/2690/18

26 жовтня 2018 року Соснівський районний суд м.Черкаси у складі:

Головуючого-судді Марцішевської О.М.

за участю секретаря судового засідання - Олефіренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби м.Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про зняття арешту з майна та заборони на його відчуження,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) звернувся до суду з позовом до Центрального ВДВС м.Черкаси ГТУЮ у Черкаській області (просп.Хіміків,50, м.Черкаси) з позовом, в якому просить зобов"язати відповідача зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1, накладений 12.02.2010 постановою Центрального ВДВС м.Черкаси ГТУЮ у Черкаській області серії АА №770962 у виконавчому провадженні відносно ОСОБА_1 з примусового виконання виконавчого листа №2-4830, виданого 01.09.2009 Соснівським районним судом м.Черкаси; зобов"язати відповідача з Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна виключити запис №9516995 від 12.02.2010 про обтяження квартири АДРЕСА_2 та запис №№9517024 від 12.02.2010 про обтяження домоволодіння по вул.Ломоносова,42 в с.Р.Поляна Черкаського району; стягнути судові витрати.

Розглянувши питання щодо територіальної підсудності означеної справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно положень ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо повязані між собою позовні вимоги предявлені одночасно щодо декількох обєктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням обєкта, вартість якого є найвищою.

Згідно положень ч.2 ст.30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред"являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Відповідно до ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: 1) справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи з інших підстав неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи; 3) ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 р. Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 р. № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов'язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до усталеної прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» ( рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року).Суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії», що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…).

Зазначена правова позиція дає можливість виділити дві умови відповідності критерію «суд, встановлений законом»: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем пред"явлено позов про зняття арешту з нерухомого майна та заборони на його відчуження, тобто з приводу спору, для якого положеннями ст. 30 ЦПК України встановлена виключна підсудність за місцем знаходження майна або його основної частини, при цьому нерухоме майно - житловий будинок за адресою: вул.Ломоносова,42, с.Руська Поляна, Черкаський район, Черкаська область, знаходиться на території Черкаського району Черкаської області. Згідно з ч. 1 ст. 378 ЦПК України порушення правил виключної підсудності є підставою для скасування рішення і передачу справи на новий розгляд, тому суд вважає за необхідне передати справу для розгляду за підсудністю до Черкаського районного суду Черкаської області, оскільки Соснівський районний суд м.Черкаси не є судом, повноважним згідно закону на розгляд цієї справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.30, 31 ЦПК України, -

ухвалив:

Передати цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби м.Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про зняття арешту з майна та заборони на його відчуження, - за підсудністю на розгляд до Черкаського районного суду Черкаської області.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області протягом п"ятнадцяти днів з дня її проголошення (підписання).

Суддя: О.М. Марцішевська