ЄУН №389/1593/18
Провадження №2/389/506/18

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2018 року м.Знамянка

Знамянський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Ткаченка Б.Б.

за участю секретаря судового засідання Шевченко В.О.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в приміщенні суду міста Знам'янка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_4» про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15.10.2017 по вул. В.Голого у м. Знамянка Кіровоградської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 під його керуванням та автомобілем НОМЕР_2, НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_5, внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Автомобіль Toyota Camry на час ДТП був переданий позивачу у користування шляхом передачі самого транспортного засобу, ключів від автомобіля та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

За фактом дорожньо-транспортної пригоди працівниками поліції стосовно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, однак постановою Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.01.2018 провадження у справі закрите в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Під час розгляду даної справи ОСОБА_5 подавав до суду заяву про те, що саме його неправомірні дії призвели до виникнення ДТП.

Цивільноправова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_2, НОМЕР_3 була застрахована відповідачем згідно з полісом АК 003645557, ліміт відповідальності відповідача за шкоду, завдану майну складає 100 000 грн.

06.02.2018 та 16.03.2018 власник автомобіля Toyota Camry ОСОБА_6 звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, однак листом ОСОБА_3 «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_4» повідомило ОСОБА_6 про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування, оскільки не надана постанова суду про визнання винним ОСОБА_5 у дорожньо-транспортній пригоді.

Позивач вважає дії відповідача такими, що не відповідають вимогам Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки норми вказаного закону не містять положення про наявність саме постанови суду у справі про адміністративне правопорушення як обовязкової умови для виплати страхового відшкодування, рішення про здійснення страхового відшкодування приймається у звязку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду.

Просив стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 100 000 грн. у відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов. В обґрунтування заперечень у позові зазначив, що необхідною ознакою визнання випадку страховим та проведення страхової виплати є встановлення уповноваженим органом особи, винної у ДТП і яка несе відповідальність за збитки. Водночас позивачем не надано доказів вини ОСОБА_5 у скоєнні ДТП, при цьому невинуватість позивача не означає встановлення вини іншого учасника ДТП. Цивільно-правова відповідальність настає лише при наявності певних ознак (умов), а саме вини, протиправної дії, наявності матеріальної шкоди та причинного звязку між протиправною дією та шкодою. Оскільки вина ОСОБА_5 жодним процесуальним документом не підтверджена, то відповідно його цивільно-правова відповідальність не настала, а відтак відсутні і законні підстави для виплати страхового відшкодування. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку з їх необґрунтованістю.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 15.10.2017 по вул. В.Голого у м. Знамянка Кіровоградської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобілем НОМЕР_2, НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_5, внаслідок чого було пошкоджено вищевказані транспортні засоби.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5, як водія автомобіля НОМЕР_2, НОМЕР_3, була застрахована у ОСОБА_3 «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_4» згідно з полісом №АК/3645557, ліміт відповідальності за шкоду майну відповідно до полісу становить 100 000,00 грн.

Постановою Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.01.2018 справу про притягнення ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито у звязку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. Постанова набрала законної сили 14.01.2018.

Згідно з висновком судової інженерно-транспортної експертизи №562 від 18.12.2017, проведеної в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2, в даній дорожній ситуації при належному виконанні водієм автомобіля ІЖ-2717 вимог п.п.2.3 (б) та 10.1 ПДР України останній мав у своєму розпорядженні технічну можливість не створити умов, які в подальшому призвели до ДТП. В момент виникнення небезпеки для подальшого руху, з клопотання про призначення судової авто-технічної експертизи, водій автомобіля Toyota Camry в даній дорожній ситуації не мав у своєму розпорядженні технічну можливість зупинити керований ним автомобіль до місця зіткнення і тим самим не мав можливості уникнути ДТП.

Відповідно до звіту №268 про оцінку транспортного засобу марки Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1, вартість матеріального збитку, завданого власнику зазначеного транспортного засобу в результаті ДТП станом на 15.10.2017 з урахуванням фізичного зносу становить 112 402,36 грн.

06.02.2018 власник автомобіля Toyota Camry ОСОБА_6 звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування.

ОСОБА_3 «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_4» повідомило ОСОБА_6 про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування, оскільки за відсутності постанови суду про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП неможливо стверджувати про настання цивільно-правової відповідальності останнього.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам внаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП - породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування, в якому потерпілий, так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Статтею 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Пунктом 32.1. статті 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1188 ЦК України передбачено, що завдана шкода при взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується винною особою.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, яке включає в себе: шкоду, протиправне діяння особи, яка її заподіяла, причинний зв'язок між ними та вину заподіювача шкоди.

В судовому засіданні стороною позивача не доведено та з матеріалів справи не вбачається наявності протиправної поведінки ОСОБА_5, а також причинного зв'язку між його поведінкою та збитками, завданими позивачу як власнику транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилася 15.10.2017.

Стороною позивача також не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_5 у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 15.10.2017 та притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Висновок судової інженерно-транспортної експертизи №562 від 18.12.2017, проведеної в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 як доказ доведеності вини ОСОБА_5 у скоєнні ДТП суд не приймає до уваги, оскільки така експертиза була проведена без урахування пояснень ОСОБА_5, які надані лише 26.12.2017, тобто після проведення експертизи, при цьому згідно з висновком експертизи вихідні дані щодо обставин ДТП отримані лише з клопотання ОСОБА_2 про призначення судової інженерно-транспортної експертизи, в тому числі щодо дій ОСОБА_5, моменту увімкнення останнім лівого покажчика повороту, відстані між транспортними засобами.

Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Отже, оскільки вина ОСОБА_5 у встановленому законом порядку не встановлена, відсутні правові підстави щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування. Положенням Закону не передбачена відповідальність страховика здійснити виплату страхового відшкодування за власника транспортного засобу, який не несе відповідальність перед третіми особами без вини.

В розумінні ст.6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Toyota Camry під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 страховим випадком не являється, цивільно-правова відповідальності водія ОСОБА_5 не настала, тому зазначена вище подія не породжує обовязку страховика щодо виплати страхового відшкодування.

На думку суду, позивач має право вимагати відшкодування шкоди на загальних правилах, встановлених ЦК України.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» необхідною умовою виникнення обовязку страховика за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором). Якщо факт завдання шкоди відповідно до статті 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є страховим випадком, то потерпілий має право вимагати відшкодування шкоди на загальних правилах, встановлених ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За вказаних обставин, оскільки вина ОСОБА_5 у дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 15.10.2017 за його участю як водія автомобіля НОМЕР_2, НОМЕР_3 та за участю автомобіля Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 під його керуванням ОСОБА_2 не встановлена, позивачем не доведена, тому відсутні підстави для стягнення із відповідача матеріальних збитків, які були заподіяні позивачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди, а відтак позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1166, 1187, 1188 ЦК України, ст.ст. 6, 22, 32 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ст.ст. 81, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_4» про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4.

Відповідач: ОСОБА_3 «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_4» місце знаходження: вул.Глибочицька, 44, м. Київ, 04050, .

Повне рішення суду складено 26 жовтня 2018 року.

Суддя Знамянського міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_7