Справа № 265/1707/16-ц
Провадження № 4-с/265/7/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Щербіна А. В., за участю секретаря судового засідання Хайтулової Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірними постанов Лівобережного відділу ДВС міста Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області про накладання штрафів та їх скасування,

ВСТАНОВИВ:

23 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області зі скаргою на дії державного виконавця Лівобережного відділу ДВС міста Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області про накладання штрафів та їх скасування.

1. Обґрунтування скарги:

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 10.06.2016 р., яке набрало законної сили 29.06.2016 р., ОСОБА_1 мене було зобов'язано звільнити самовільно зайняту земельну ділянку по вулиці Азовстальська, буд. 81 та привести її в придатний для використання стан шляхом демонтажу металевого гаражу та сараю.

07.04.2017 року Лівобережним відділом державної виконавчої служби м.Маріуполя (надалі - ВДВС) було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №265/1707/17, який було видано 30.06.2016 р. Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя Донецької області.

05.05.2017 року постановою ВДВС на ОСОБА_1 було накладено штраф у розмірі 1700 грн. за невиконання виконавчого документу.

15.06.2017 року постановою ВДВС на ОСОБА_1 було повторно накладено штраф у розмірі 3400 грн.

Вважав зазначені постанови ВДВС незаконними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки в порушення ч.2 ст.19 Конституції України, ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», ВДВС ніколи не направляв йому копію постанови про відкриття виконавчого провадження із зазначенням строку виконання судового рішення. Більш того, про наявність постанов про накладення на нього штрафів у 2017 році, він дізнався лише 19.03.2018 року, після того як ВДВС направив ці постанови на адресу його представника ОСОБА_2, як відповідь на його адвокатський запит.

За таких обставин, станом на 05 травня та 15 червня 2017 року він об'єктивно не міг виконати вимоги ВДВС, а тому накладення на нього штрафів за невиконання вимог, які не були доведені до його відома є незаконним.

Вказував, що згідно з ч.2 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження», обов'язковою умовою накладення штрафу на боржника є невиконання ним рішення саме без поважних причин, але в даному випадку є поважна причина, а саме його необізнаність відносно постанови ВДВС.

Посилаючись, зокрема на ст.ст.447-449, 451 ЦПК України, ст.ст.28, 63 Закону України «Про виконавче провадження», просив суд визнати неправомірними та скасувати постанову Лівобережного відділу державної виконавчої служби м.Маріуполя від 05.05.2017 р. та постанову від 15.06.2017 р. про накладення на нього штрафів у розмірі 1700 грн. та 3400 грн. відповідно.

2. Відзив на скаргу:

Старший державний виконавець Лівобережний ВДВС міста Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_3 у відзиві зазначила, що на виконанні перебував виконавчий лист №265/1707/16-ц, виданий 30.06.2016 р. Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя Донецької області, резолютивна частина якого передбачала зобов'язати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови під розміщення прибудови площею 0,0009 га, металевого гаражу площею 0,0024 га, сараю площею 0,0011 га по вул. Азовстальській, буд. 81 в м.Маріуполі та привести земельну ділянку у придатний для використання стан шляхом демонтажу вказаних прибудови, металевого гаражу та сараю.

07.04.2017 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вищезазначеним виконавчим документом. Встановлено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Копію постанови направлено ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою зазначеною у виконавчому документі, а саме: вул.Азовстальська, буд.81-6, м.Маріуполь.

Згідно ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого зазначеною у виконавчому документі. Лист повернувся до ВДВС у зв'язку із закінченням терміну зберігання.

12.04.2017 р. до ВДВС зявився ОСОБА_1 та ознайомився з матеріалами виконавчого провадження (АСВП № 53718358). Про це свідчить відповідний власноручний запис на обкладинці виконавчого провадження. Також Боржнику було розяснено про необхідність виконати рішення суду, та наслідки невиконання.

18.04.2017 р. до ВДВС вдруге зявився ОСОБА_1 та отримав копію виконавчого листа, згідно запису на обкладинці.

05.05.2017 р. з метою перевірки виконання рішення суду, державним виконав здійснено вихід за адресою, вул.Азовстальська, буд.81 у м.Маріуполі. Згідно акту державного виконавця встановлено, що земельну ділянку не звільнено, прибудову, металевий гараж та сарай не демонтовано. Боржником будь-яких документів про оскарження рішення суду, до відділу надано не було.

Згідно п.1 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та встановлює новий строк виконання.

05.05.2017 р. у зв'язку з невиконанням рішення суду, керуючись ст.ст.63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесено постанову накладення штрафу у розмірі 1700,00 грн.

15.05.2017 р. згідно журналу вихідної кореспонденції на адресу боржника направлено лист про призначення примусового звільнення на 14.06.2017 р. Відповідний лист направлено на адресу стягувала.

14.06.2017 р. з метою перевірки виконання рішення суду, державним виконавцем повторно здійснено вихід за адресою вул.Азовстальська, буд.81 у м.Маріуполі. Згідно акту державного виконавця встановлено, що Маріупольською міською радою не надано техніку та фахівця для примусового виконання рішення, а саме демонтажу прибудови, металевого гаражу та сараю.

Згідно п.2 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі.

15.06.2017 р. у звязку з повторним невиконанням боржником рішення суду, керуючись ст.ст.63, 75 Закону України «Пре виконавче провадження», державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 3400,00 грн.

16.06.2017 р. керуючись п.4 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

19.06.2017 р. у звязку з тим, що боржником штрафи за вищезазначені постановами боржником добровільно не сплачено, керуючись ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» та п.7 розділу IX Інструкції з організації примусового виконання рішень державним виконавцем було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови про накладення штрафу у розмірі 1700,00 грн. (АСВП № 54152481) та 3400,00 грн. (АСВП № 54152469).

Посилаючись зокрема на ст.449, п.3 ст.451 ЦПК України, ст.ст.3, 18, 19, 28, 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, просила суд відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними постанови від 05.05.2017 р. та постанови від 15.06.2017 про накладення штрафів та їх скасування

3. Судовий розгляд:

Під час судового розгляду, ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2, підтримали подану скаргу та просили її задовольнити.

Старший державний виконавець Єгорова В.О., під час судового розгляду, проти задоволення скарги заперечувала, в її задоволенні просили відмовити.

4. Фактичні обставини та оцінка суду:

Судом встановлено, відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 10.06.2016 р. по справі №265/1707/16-ц, ОСОБА_1 було зобов'язано звільнити самовільно зайняту земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови під розміщення прибудови площею 0,0009 га, металевого гаражу площею 0,0024 га, сараю площею 0,0011 га по вулиці Азовстальська, буд.81 у м.Маріуполі та привести земельну ділянку у придатний для використання стан шляхом демонтажу вказаних прибудови, металевого гаражу та сараю.

30.06.2016 року Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя Донецької області на виконання вказаного рішення суду було видано відповідний виконавчий лист, зі строком предявлення до виконання до 30.06.2017 р.

07.04.2017 року старшим державним виконавцем Лівобережний ВДВС міста Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_4 (нині ОСОБА_3О.) було відкрите виконавче провадження №53718358, про що винесено відповідну постанову. Встановлено строк для добровільного виконання рішення суду протягом 10 днів.

З матеріалів справи вбачається, що 12.04.2017 року ОСОБА_1 ознайомився з виконавчим провадженням, а 18.04.2017 р. отримав копію виконавчого листа.

Таким чином, суд робить висновок, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про порядок та необхідність виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 10.06.2016 р. по справі №265/1707/16-ц.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Зі змісту ст.1 Закону України «Пре виконавче провадження» вбачається, що виконавче провадження це завершальна стадія судового провадження, що спрямована на примусове виконання, зокрема судових рішень.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч.6 ст.26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

З матеріалів справи вбачається, що 05.05.2017 року державним виконавцем було проведено перевірку стану виконання ОСОБА_1 рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 10.06.2016 р. по справі №265/1707/16-ц. За результатами вказаної перевірки, державним виконавцем складено акт державного виконавця від 05.05.2017 року про те, що земельна ділянка не звільнена, прибудова, металевий гаражу та сарай не демонтовані.

Відповідно до ч.2 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

05.05.2017 року старшим державним виконавцем Лівобережний ВДВС міста Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_4 (нині ОСОБА_3О.) було винесена постанова по виконавчому провадженню №53718358 про накладання штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 1700,00 грн. за невиконання рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 10.06.2016 р. по справі №265/1707/16-ц, та зобовязано боржника виконати рішення протягом 10 днів.

Доказів щодо наявності поважних причин для невиконання рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 10.06.2016 р. по справі №265/1707/16-ц з 29.06.2016 р. (строк набрання рішенням суду законної суду) й до 05.05.2017 р., ані ОСОБА_1, ані його представник, суду не надали.

Таким чином, суд приходить до висновку, що скарга в частині скасування постанови про накладання штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 1700,00 грн. від 05.05.2017 року є необґрунтованою та задоволенню не підлягає, оскільки судове рішення є обовязковим до виконання, а держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч.3 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Частина 2 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

14.06.2017 року державним виконавцем було проведено перевірку стану виконання ОСОБА_1 рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 10.06.2016 р. по справі №265/1707/16-ц. За результатами вказаної перевірки, державним виконавцем складено акт державного виконавця від 14.06.2017 року про те, що стороною виконавчого провадження, а саме: Маріупольською міською радою не надано техніку та фахівця для примусового виконання рішення, а саме демонтажу прибудови, металевого гаражу та сарай.

Внаслідок цього, 15.06.2017 року старшим державним виконавцем Лівобережний ВДВС міста Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_4 (нині ОСОБА_3О.) було винесена постанова по виконавчому провадженню №53718358 про накладання штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 3400,00 грн. за невиконання рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 10.06.2016 р. по справі №265/1707/16-ц, та зобовязано боржника виконати рішення протягом 10 днів.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З матеріалів справи вбачається, що 22.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Маріупольської міської ради із заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що самочинно збудовані, для передачі в оренду площею 0,0461 га, яка розташована за адресою: вулиці Азовстальська, буд.81-6 у м.Маріуполі.

25.10.2017 року рішенням Маріупольської міської ради ОСОБА_1 було надана в оренду земельна ділянка АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що самочинно збудовані, площею 0,0461 га.

Відповідно до ч.6 ст.123 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Частина 4 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що сторони зобов'язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов'язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

При цьому, згідно з ч.8 цієї статті, особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

В той же час, з матеріалів вбачається, що Маріупольська міська рада, як стягувач по виконавчому провадженню №53718358, вимог ч.4 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» не дотрималася та своєчасно не повідомила державного виконавця про виникнення обставин, що обумовлюють зупинення вчинення виконавчих дій, тобто не сумлінно скористалася наданими їй правами у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Таким чином, суд вважає, що з урахуванням принципу верховенства права, було б несправедливо застосовувати до ОСОБА_1 відповідальність у виконавчому провадженні у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн. накладеного відповідно до постанови старшого державного виконавця Лівобережного ВДВС міста Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_4 від 15.06.2017 року через те, що стягувач - Маріупольська міська рада невідкладно не повідомила державного виконавця про виникнення обставин, які є підставою для закінчення виконавчого провадження.

При цьому, суд не вважає, що дії державного виконавця щодо винесення постанови від 15.06.2017 р. по виконавчому провадженню №53718358 про накладання штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 3400,00 грн. є неправомірними, оскільки вони відповідають положенням ст.ст.63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», а відомості про те, що державний виконавець був обізнаний про розгляд Маріупольською міською радою заяви ОСОБА_1 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: вулиці Азовстальська, буд.81-6 у м.Маріуполі, суду не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 в частині саме визнання неправомірною постанови про накладання штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 3400,00 грн. від 15.06.2017 року є також необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 447 451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірними постанов Лівобережного відділу ДВС міста Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області про накладання штрафів та їх скасування задовольнити частково.

2. Постанову старшого державного виконавця Лівобережного відділу ДВС міста Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області від 15.06.2017 року про накладання штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 3400,00 грн. по виконавчому провадженню №53718358 - скасувати.

3. В задоволенні скарги в іншій частині відмовити.

4. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала не була вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст цієї ухвали складено 14.09.2018 року.

Суддя А.В. Щербіна