АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №766/4161/17 Головуючий в І інстанції Хайдарова І.О.
Провадження №22ц/791/1218/18 Доповідач: Радченко С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючогоРадченка С.В.
суддівБездрабко В.О.
Приходько Л.А.
секретарЗварич С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: об'єднання співвласників багатоповерхового будинку «Миру-35-люкс» про усунення перешкод у користуванні та зобов'язанні вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від НОМЕР_4 травня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Хайдарової І.О.,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року ОСОБА_5 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому зазначила, що їй на праві приватної власності належить кв. НОМЕР_1, що розташована на другому поверсі в під'їзді №2 будинку АДРЕСА_1 Однак відповідачами ОСОБА_6, який є її сусідом і власником кв. НОМЕР_2 і ОСОБА_7 який є її сусідом і власником кв. НОМЕР_3 самотужки без дозволу інших мешканців другого поверху під'їзду 2 збудували перегородку (тамбур) на поверсі та заблокували позивачці і власнику кв. НОМЕР_4 - ОСОБА_8 можливість користуватися електричним щитком, який має перебувати у вільному доступі споживачів електропостачання для обслуговування електричних мереж квартир. На неодноразові звернення до відповідачів про надання доступу для об'єкту загального користування, отримує відмову. У зв'язку з чим, з уточненнями, остаточно просила усунути перешкоди у користуванні електричним щитком, який знаходиться у 2 під'їзді на другому поверсі будинку АДРЕСА_1 шляхом демонтажу самовільно збудованої перегородки біля квартир № НОМЕР_2,НОМЕР_3,НОМЕР_5 в місті загального користування, стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21 травня 2018 року позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що облаштування тамбуру було здійснено на підставі рішення ОСББ-Миру,35, крім того зазначає, що жодних перешкод у користуванні саме позивачці не чиниться, оскільки вона не має права самостійно втручатись в діяльність електроустановок, а доступ до електрощитка повинен надаватися працівникам відповідної організації, яка здійснює обслуговування електромереж та голові ОСББ.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до ч.1 ст.351 ЦПК України судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно із пунктом 8 Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Враховуючи, що наразі апеляційні суди в апеляційних округах не утворені, справа підлягає перегляду в апеляційному порядку Апеляційним судом Херсонської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває Бериславський районний суд Херсонської області, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачці, як співвласнику майна чиняться перешкоди у його користуванні, а тому позовні вимоги є обґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що будинок АДРЕСА_1 перебуває на балансі ОСББ «Миру-35 - люкс», в тому числі і електричні щитки на кожному із поверхів будинку, для обслуговування електричних мереж квартир (а.с.27).

У зв'язку із терміновою необхідністю проведенням ремонту (заміни) електромережі до квартири НОМЕР_1, яка перебуває у власності позивачки, вона 20.12.2016 року звернулась із заявою до ХМВЕ Херсонської області про надання доступу до електричного щитка, який знаходиться на другому поверсі в під'їзді №2 будинку АДРЕСА_1 (а.с.7).

Відповіддю ХМВЕ Херсонської області від 20.12.2016 року за вих. № 60/07-007146 доступ до електричного щита, який розташований в під'їзді № 2 на другому поверсі для відводу електромереж до квартир № НОМЕР_4,НОМЕР_1,НОМЕР_2,НОМЕР_3,НОМЕР_5 має надати власник (балансоутримувач) ОСББ «Мира - 35 - люкс» (а.с.7 зв.).

Згідно до наданої відповіді Голови ОССБ, електричний щит, що відноситься до квартир НОМЕР_4,НОМЕР_1,НОМЕР_2,НОМЕР_3,НОМЕР_5 по АДРЕСА_1 ( другий під'їзд), перебуває на балансі ОСББ «Мира - 35 - люкс», але на теперішній час перебуває у самочинно збудованому тамбурі до квартир НОМЕР_2,НОМЕР_3,НОМЕР_5 (а.с.6 зв.).

Ключі до тамбуру відповідачі відмовились надавати.

У ст. 41 Конституції України визначено, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно з ст. 13 Конституції України власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Частинами першою та другою ст. 369 ЦК України встановлено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 2 ст. 382 ЦК України визначено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Частинами 1 та 2 ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

Співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників. Реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників (пункт 1 частини першої та частина друга статті 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У постанові Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572» зазначено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що перепланування приміщення спільної сумісної власності може бути здійснено з дотриманням встановленого законом порядку, у тому числі за згодою осіб, які таким приміщенням володіють.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 8 червня 2016 року № 6-530цс16.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що перепланування спірного приміщення було проведено з дотриманням встановленого законом порядку та із згоди позивача.

За таких обставин суд першої інстанцій, встановивши, що відповідачами протиправно збудовано перегородку в коридорі, який є спільною сумісною власністю власників квартир багатоквартирного житлового будинку, та обмежено доступ позивачки до електричного щита, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для усунення перешкод у здійсненні ОСОБА_5 права користування вказаним вище електрощитом.

Посилання відповідача на те, що перегородка у загальному коридорі була встановлена за погодженням співвласників ОСББ, колегією суддів до уваги не приймається, оскільки наявний в матеріалах справи витяг з протоколу загальних зборів мешканців ОСББ-Миру-35, підписаний одним лише ОСОБА_6, сам по собі не є належним доказом того, що перепланування було здійснено згідно норм діючого законодавства та зі згоди інших мешканців будинку, будь-яких інших належних доказів відповідачем суду не надано.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що позивачка не має права доступу до електричного щитка, так як такий доступ надається лише працівникам електрообслуговуючої організації, оскільки вказаний електрощит є спільним майном власників багатоквартирного будинку, а тому вона має право доступу до нього

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду попередньої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми процесуального права.

За таких обставин суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, в результаті чого дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від НОМЕР_4 травня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 13 вересня 2018 року.

Головуючий С.В. Радченко

Судді: В.О. Бездрабко

Л.А. Приходько