Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2152/18

Номер провадження: 2-н/511/161/18

"23" жовтня 2018 р. Суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Ільяшук А. В. , розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Одесагаз-Постачання" до ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в сумі 3143,95 грн.,-

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Одесагаз-Постачання", звернулося до суду з вказаною заявою, в якій просить суд стягнути з боржника ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за спожитий природний газ за період з 01.04.2016 року по 31.07.2018 року в розмірі 3143,95 грн., а також судовий збір в розмірі 176,20 грн.

На виконання вимог ч. 5 ст. 165 ЦПК України, суд звернувся із запитом до відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи, боржника.

Відповідно до наданих відомостей, боржник ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,а, м. Роздільна Одеської області, знятий з обліку 17.03.2016 року у звязку зі смертю.

Відповідно до ст.. 9, 17, 18 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» документами, які підтверджують смерть фізичної особи є актовий запис про смерть та свідоцтво про смерть.

Згідно актового запису про смерть № 118 від 16.02.2016 року що боржник ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер 14.02.2016 року.

Відповідно до ч.9 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Пунктом 4 частини 1ст. 165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, передбачені ч. 1ст. 186 цього Кодексу.

Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництво.

Відповідно до положень ч.2 ст.42 ЦПК України, при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник.

Із положень частини першої та другої статті 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу, а усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Проте, процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв'язку з вибуттям із процесу суб'єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов'язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Процесуальне правонаступництво між боржником та його спадкоємцями у порядку ст. 55 ЦПК України допускається, якщо на момент прийняття справи до свого провадження цивільна правоздатність боржника не припинилася, а тому спадкоємці померлого боржника у даному, конкретному, випадку не є його процесуальними правонаступниками у цій справі, а наявність правонаступництва у матеріальних правовідносинах має вирішуватися за позовом, заявленим безпосередньо до спадкоємців боржника.

Отже, із системного аналізу зазначених норм права випливає, що чинним законодавством України не передбачено можливості розгляду заяви про видачу судового наказу щодо особи, яка на час такого звернення стягувача до суду померла та правоздатність якої відповідно до вимог ч. 4 ст. 25 ЦК України припинилася, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу.

Роз'яснити заявнику, що згідно із ч.2 ст. 166 ЦПК України, що відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п.4 ч.1ст. 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник не позбавлений права відповідно до ст.1281 ЦК України з вернутися до суду з позовом до спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 що є самостійним предметом доказування.

На підставі викладеного, керуючись ст.165 ЦПК України,

постановив:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Одесагаз-Постачання", про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з боржника ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в сумі 3143,95 грн.

Розяснити Товариству з обмеженою відповідальністю "Одесагаз-Постачання" що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою, після усунення її недоліків.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до суду апеляційної інстанції протягом п'ятнадцять днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

ССуддя: ОСОБА_3