ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

справа № 639/1109/18

провадження № 22ц/818/212/18

22 жовтня 2018 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув в порядку спрощеного провадження у місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 07 вересня 2018 року (суддя Баркової Н.В.)

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

У березні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 109 547,77 грн. за кредитним договором № б/н від 30.05.2011 року та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 30.05.2011 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5 000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку із порушенням ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором станом на 31.01.2018 року утворилась заборгованість у розмірі 109547,77 грн.

Справа розглянута за відсутності сторін.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 07 вересня 2018 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість у розмірі 109547,77 грн., з яких : заборгованість за кредитом - 1899,86 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 96393,32 грн., заборгованості за пенею та комісією - 5561,84 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) -5192,75 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Скарга мотивована тим, що у зв'язку із заочним розглядом справи відповідач був позбавлений можливості подати заяву про застосування строків позовної давності, про що заявляє у суді апеляційної інстанції. Зазначає, що останній платіж на погашення заборгованості ним було внесено 12.06.2014 року, проте із позовом банк звернувся до суду лише 03.03.2018 року.

Позивач своїм правом на надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Вислухавши доповідь судді, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню на користь банку.

Проте погодитися з висновками суду першої інстанції не можна.

Встановлено, що згідно договору б/н від 30.05.2011 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з доданим позивачем розрахунком заборгованості за договором № б/н від 30.05.2011 року станом на 31.01.2018 року утворилась заборгованість у розмірі 109547,77 грн., з яких : заборгованість за кредитом - 1899,86 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 96393,32 грн., заборгованості за пенею та комісією - 5561,84 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) -5192,75 грн.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач не заперечує факту отримання у 2011 році у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитної картки із кредитним лімітом 5 000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Також підтвердив, що останній платіж в сумі 18,16 грн був здійснений 12.06.2014 року.

Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на той самий строк.

Згідно з пунктом 2.1.1.2.11 Умов та правил надання банківських послуг картка діє до останнього дня місяця, зазначеного на лицевій стороні карти включно.

Відповідно до пункту 2.1.1.2.12 цих Умов при закінченні строку дії відповідна картка продовжується банком на новий термін (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), за зверненням клієнта до банку, відповідно до діючих тарифів. Перевипуск картки на новий термін здійснюється при додержанні клієнтом умов обслуговування картки, перебачених договором.

Для перевипуску картки до закінчення строку її дії клієнт повинен звернутися у відділення банку (пункт 2.1.1.2.13).

Разом з цим позивачем на підтвердження своїх вимог не надано даних щодо номера карткового рахунку, який рахується за відповідачем; строку дії виданої позивачем картки; даних щодо перевипуску картки на новий термін дії.

У пункті 2.1.1.12 Умов та правил надання банківських послуг визначено порядок нарахування і виплати процентів і комісії. Порядок погашення боргових зобовязань. Зокрема, зазначено, що строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі - останнім днем місяця, указаного на картці.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У статті 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб'єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки відповідно до Умов та правил надання банківських послуг строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналогічний висновок висловлений Верховним Судом України в постанові від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

За таких обставин та з урахуванням наведених норм матеріального права, судова колегія приходить до висновку, що оскільки останній платіж на погашення кредитної заборгованості за договором від 30.05.2011 року було здійснено 12.06.2014 року, а з позовом до суду банк звернувся у березні 2018 року, то до таких правовідносин слід застосувати строк позовної давності, про що і було заявлено відповідачем у справі.

Згідно п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись ст.ст. 367, п.2 ч.1 ст. 374,376,381-384,390 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 07 вересня 2018 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, МФО №305299 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) судові витрати в сумі 2643 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

І.П. Коваленко