АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/95/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47Пересунько Я. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області у складі:

суддів Новікова О.М.,

Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І.,

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 листопада 2017 року, ухваленого під головуванням судді Пересунька Я.В., у справі за позовом Черкаської міської ради до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до Черкаської міської ради, третя особа: Відкрите акціонерне товариство «Черкаський завод телеграфної апаратури» (далі - ВАТ "ЧЗТА") про визнання угоди недійсною, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2017 року Черкаська міська рада звернулась до ОСОБА_5 з вказаним позовом, посилаючись на невиконання останнім умов Угоди про відшкодування власнику землі заподіяних збитків, укладеної між Черкаською міською радою та ОСОБА_5 11 вересня 2007 року ( далі Угода).

Предметом вказаної Угоди є зобов'язання ОСОБА_5 по відшкодуванню збитків, пов'язаних з фактичним користуванням ним земельної ділянки площею 1 457 кв.м. по АДРЕСА_1, яка є комунальною власністю та використовується відповідачем з 14 червня 2003 року, тобто з часу виникнення у нього права власності на приміщення бетонного вузла та столярного цеху загальною площею 244,3 кв.м., які розташовані на цій земельній ділянці.

Відповідач також зобов'язався сплачувати позивачу за фактичне використання земельної ділянки, починаючи з 01 серпня 2007 року в розмірі 379 грн. 25 коп. щомісяця з урахуванням щорічної індексації грошової оцінки землі.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 травня 2014 року з відповідача вже стягнуто заборгованість за цією Угодою за період із 1 серпня 2007 року по 31 липня 2013 року.

Таким чином, у зв'язку з невиконанням ОСОБА_5 умов Угоди Черкаська міська рада просила стягнути з нього заборгованість за період із 01 серпня 2013 року по 31 березня 2017 року в розмірі 28 137 грн. 44 коп., а також пеню - 421 грн. 46 коп.

У серпні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом, просив визнати недійсною Угоду про відшкодування власнику землі заподіяних збитків від 11 вересня 2007 року, зареєстровану під № 326, укладену між Черкаською міською радою та приватним підприємцем ОСОБА_5, з моменту її укладення.

Зустрічний позов обґрунтував тим, що вказану Угоду укладено з ОСОБА_5 як із приватним підприємцем, яким він ніколи не був, отже угоду укладено з неіснуючою особою.

Крім того, на думку позивача, оспорювана ним Угода фактично приховує договір оренди землі та є удаваним правочином, до якого мають застосовуватись положення законодавства щодо оренди землі, а саме: положення ст. ст. 4-6, 11, 15, 17, 19 Закону України "Про оренду землі". Угода також не містить всіх істотних умов договору оренди землі, які передбачені ст. 15 Закону України "Про оренду землі", що також є підставою для визнання договору недійсним.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 листопада 2017 року позов Черкаської міської ради до ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь міського бюджету м. Черкаси заборгованість за Угодою про відшкодування власнику землі заподіяних збитків від 11 вересня 2007 року за період із 25 квітня 2014 року по 31 березня 2017 року в розмірі 23 951 грн. 87 коп., пеню - 421 грн. 46 коп. та судовий збір у розмірі 1 600 грн., а всього стягнуто 25 973 грн. 33 коп.

В іншій частині первісного позову відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 оскаржив рішення суду в апеляційному порядку, посилаючись на неповне з'ясування судом всіх обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Апелянт просить рішення скасувати, постановити нове, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов - задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав на те, що підписання ОСОБА_5 спірної Угоди про відшкодування збитків за фактичне землекористування не підтверджує факт користування земельною ділянкою. Апелянт стверджує, що підписав угоду лише з метою безперешкодного отримання документів на відведення земельної ділянки площею 1 457 кв.м., що в подальшому не відбулось.

Разом з тим, ОСОБА_5 не заперечує проти відшкодування збитків за користування земельної ділянки площею 244,3 кв.м. Зазначає, що Угода є удаваним правочином, оскільки фактично в ній іде мова про користування земельною ділянкою, тобто насправді сторони мали на увазі оренду земельної ділянки. Проте вказана Угода як договір оренди не містить більшості істотних умов, а тому має бути визнана недійною.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень ЦПК України, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Задовольняючи первісний позов частково, районний суд виходив з того, що угода про обов'язок відшкодувати збитки за фактичне використання земельної ділянки хоч і не передбачена актами цивільного законодавства, проте відповідає його загальним засадам. Тому обов'язок, що закріплений в угоді, має бути виконаний відповідачем.

Крім того, умовами договору передбачено щомісячне відшкодування збитків за використання землі, а не сплату орендних платежів. Тому, суд відмовив у задоволенні вимог зустрічного позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, ВАТ "ЧЗТА" продало ОСОБА_7 бетонний вузол «М» площею 71,5 кв.м. та столярний цех «Н» площею 172,8 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 31 липня 2002 року (а.с. 62-63).

Пунктом 1.2 цього договору купівлі-продажу визначено, що об'єкт купівлі-продажу розташовано на земельній ділянці Черкаської міської ради загальною площею 16,5517 га, яка надана продавцю у постійне користування на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів від 21 березня 2000 року за № 254, що підтверджено державним актом на право постійного користування землею від 7 квітня 2000 року за № 295. Право власності за продавцем на вказану земельну ділянку не зареєстровано. Із цієї ділянки покупцю виділяється у користування земельна ділянка, що буде визначена управлінням земельних ресурсів м. Черкаси згідно з планом погодження (додаток до Договору) земельної ділянки між продавцем та покупцем, який підписується сторонами та є невід'ємною частиною Договору. Розмір та конфігурація земельної ділянки, яка виділяється покупцю, будуть уточнюватися в процесі переоформлення прав користування земельною ділянкою.

Пунктом 2.3 договору купівлі-продажу визначено, що відповідно до ст. 120 ЗК України, у зв'язку з переходом до покупця права власності на об'єкт, до останнього переходить право користування земельною ділянкою. Покупець переоформлює право користування земельною ділянкою у встановленому законодавством порядку.

Згідно з договором дарування від 14 червня 2003 року ОСОБА_7 подарувала, а ОСОБА_5 прийняв у дар частину комплексу будівель, а саме: літ. "М" - бетонний вузол площею 71,5 кв.м., "Н" - столярний цех площею172,8 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1; загальна площа вказаної частини комплексу будівель - 244,3 кв.м. (а.с.60).

12 квітня 2007 року виконавчим комітетом Черкаської міської ради затверджено акт визначення збитків власнику землі № 87, за змістом якого з дати реєстрації договору дарування на об'єкт нерухомості громадянин ОСОБА_5 використовує земельну ділянку по АДРЕСА_1 загальною площею 1 457 кв.м. без правовстановлюючих документів. Самовільно використовуючи цю земельну ділянку, ОСОБА_5 не сплачує кошти за використання землі, чим наносить збитки міському бюджету у вигляді неодержання міською радою доходу у формі орендної плати, розмір яких за період із 14 червня 2003 року по 31 березня 2007 року становить 5 760 грн. 42 коп.

Рішенням Черкаської міської ради № 852 від 18 липня 2007 року затверджено акт про визначення збитків власнику землі від 12 квітня 2007 року № 87 та запропоновано ОСОБА_5 відшкодувати Черкаській міській раді збитки у вищезазначеному розмірі.

11 вересня 2007 року між Черкаською Міською радою та приватним підприємцем ОСОБА_5, враховуючи рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 18 липня 2007 року № 852 "Про затвердження акта про визначення збитків власнику землі", укладено Угоду про відшкодування власнику землі заподіяних збитків.

Відповідно до п. 1 Угоди землекористувач, що з 14 червня 2003 року використовує земельну ділянку площею 1 457 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 з порушенням ст.ст. 125, 206 ЗК України, чим завдає збитків землевласнику, протягом 5 місяців зобов'язується відшкодувати кошти в розмірі 7 277 грн. 42 коп. щомісячно рівними частинами по 1455 грн. 48 коп. щомісячно до 10 числа місяця наступного за звітним, за період із 14 червня 2003 року по 31 липня 2007 року.

Пунктом 2 Угоди сторони визначили, що землекористувач зобов'язується щомісячно з 1 серпня 2007 року відшкодовувати збитки завдані використанням земельної ділянки з порушенням вимог ст.ст. 125, 206 ЗК України в розмірі 379 грн. 25 коп. згідно рішення ЧМР від 8 лютого 2007 року № 2-1516 "Про міський бюджет на 2007 рік". У разі наявності витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Черкаси на земельну ділянку, яка використовується землекористувачем з порушенням вимог ст.ст. 125, 206 ЗК України, плата сплачується в розмірі плати за оренду землі, розрахованому згідно рішення Черкаської міської ради від 31 травня 2007 року № 2-613 "Про плату за оренду землі".

Згідно із п. 3 Угоди за несвоєчасне внесення плати за землю відповідно до пунктів 1,2 Угоди стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який стягується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629 ЦК України передбачає обов'язковість договору для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо незаконності стягнення з ОСОБА_5 вказаних сум відповідно до Угоди від 11 вересня 2007 року, колегія суддів враховує, що останній не оскаржував її в судовому порядку, як не оскаржував і Акт визначення збитків власнику землі від 12 квітня 2007 року № 87, затвердженим рішенням Черкаської міської ради № 852 від 18 липня 2007 року. У цьому Акті вказано, що ОСОБА_5 самовільно, без відповідних документів, використовує земельну ділянку площею 1 457 кв.м.

Відповідачем за первісним позовом не надано будь-яких доказів того, що земельна ділянка вказаного вище розміру ним не використовувалась для обслуговування власної нерухомості.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_5 як фізична особа вживав заходів для відведення собі в користування у встановленому законом порядку саме земельної ділянки в розмірі 1457 кв.м., у тому числі й 244,3 кв.м. під спорудами.

Зокрема, 25 серпня 2015 року він звертався до Черкаської міської ради з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1457 га по АДРЕСА_1. Листом від 25 вересня 2015 року Департамент архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради відмовив у цьому у зв'язку з відсутністю згоди землекористувача, тобто ВАТ "ЧЗТА".

ОСОБА_5 також звертався до ВАТ "ЧЗТА" 22 грудня 2014 року та 28 січня 2015 року з проханням надати згоду на вилучення земельної ділянки площею 1457 кв.м. для оформлення права користування, але отримав відмову.

При цьому 04 лютого 2015 року ВАТ "ЧЗТА" у відповідь на лист ОСОБА_5 від 22 грудня 2014 року повідомило, що згоду на вилучення земельної ділянки буде надано тільки за умови укладення з останнім договору земельного сервітуту на користування під'їздною дорогою до його приміщень.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ВАТ "ЧЗТА", треті особи: Черкаська міська рада, Черкаська обласна державна адміністрація, визнано відмову ВАТ "ЧЗТА" щодо надання нотаріально засвідченої згоди на вилучення з користування земельної ділянки площею 0,1457 га по АДРЕСА_1 незаконною.

З врахуванням викладеного колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про невикористання відповідачем за первісним позовом спірної земельної ділянки та про незаконність стягнення заборгованості за договором про відшкодування збитків, пов'язаних з використанням земельної ділянки.

Розмір стягнутої суми ОСОБА_5 не оскаржував.

Більше того, він не оскаржував і заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 травня 2014 року, яким з нього вже було стягнуто заборгованість за вказаною Угодою за період із 1 серпня 2007 року по 31 липня 2013 року.

Що стосується зустрічного позову ОСОБА_5 про недійсність оскарженої ним Угоди від 11 вересня 2007 року, то колегія суддів погоджується з позицією районного суду

Уклавши вказану Угоду ОСОБА_5 погодився з тим, що використовує земельну ділянку площею1457 кв.м. по АДРЕСА_1, завдає збитків землевласнику, тобто Черкаській міській раді, які він зобов'язався відшкодовувати щомісяця до державної реєстрації ним документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Закріплення у договорі (угоді) обов'язку відшкодувати збитки, завдані фактичним використанням земельної ділянки, не порушує норми чинного законодавства і відповідає вимогам статті 6 ЦК України.

Також непереконливим є посилання апелянта на те, що вказана укладена Угода приховує договір оренди землі. Умовами цього договору передбачено щомісячне відшкодування саме збитків землевласнику, а не орендних платежів за користування земельною ділянкою. Будь яких доказів для спростування цього відповідачем за первісним позовом не надано.

Крім того, суд першої інстанції правильно не визнав підставою для задоволення вимог ОСОБА_5 той факт, що Угода від 11 вересня 2007 року була укладена з приватним підприємцем ОСОБА_5, яким він не є. Це справедливо визнано технічною помилкою, яка не впливає на загальне рішення по спору.

Отже, доводи скарги та матеріали справи не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які можуть бути підставами для скасування або зміни рішення.

Керуючись ст.ст. 35, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.

Судді О.М. Новіков

Б.Б. Вініченко

С.І. Бондаренко

Повний текст постанови виготовлено 12 січня 2018 року.