Номер справи 237/2718/13-ц
Номер провадження 2/237/6/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.18 м. Курахове

Мар'їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Ліпчанського С. М.

при секретарі Бахтіяровій Н.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на частку домоволодіння, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до Мар'їнського районного суду Донецької області з позовною заявою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на 7/8 частин домоволодіння АДРЕСА_1

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає наступне. Восени 2004 року позивач домовилась з відповідачем ОСОБА_5 про купівлю у неї домоволодіння АДРЕСА_1. ОСОБА_5 завірила позивача у тому, що вона діє за згодою відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_7 та також є спадкоємницею майна іншого співвласника - ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. 29 грудня 2004 року ОСОБА_3 віддала ОСОБА_5 обумовлену суму грошей, а ОСОБА_5 склала ОСОБА_3 відповідну розписку про отримання грошей та віддала ОСОБА_3 договір мін, який підтверджував право власності ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на домоволодіння. Договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчувався, оскільки на той момент частка померлого власника ОСОБА_8 не була юридично оформлена на спадкоємця. Про наміри ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо продажу будинку також свідчить і той факт, що останні надали з домоволодіння вибули, постійно мешкають в іншому місці та надали згоду на вселення до будинку сина позивача - ОСОБА_9

Відповідачем ОСОБА_4 13.02.2014 року було подано заперечення проти позовної заяви. В обґрунтування своєї позиції зазначає наступне. Відповідачем ОСОБА_5 під час продажу вказаного будинку не було дотримано його права переважної купівлі. Так, ОСОБА_5 не повідомила ОСОБА_4 про намір продати свою частку домоволодіння, вказавши ціну та інші умови продажу.

20 травня 2014 року по справі було ухвалене заочне рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено у повному обсязі.

30 травня 2016 року відповідачем ОСОБА_4 до Мар'їнського районного суду було подано заяву про перегляду заочного рішення суду від 20 травня 2014 року.

Ухвалою від 31 серпня 2016 року заяву відповідача ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення суду від 20 травня 2014 року скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Представник позивача ОСОБА_1 у судове засідання з'явилась, наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_2 у судове засідання з'явилась, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судове засідання не з'явились, в матеріалах справи містяться відповідні заяви відповідачів, згідно яких вони просять справу розглянути без їх участі, з позовними вимогами погоджуються.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_10 у судове засідання не з'явились, про час, дату, та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

Згідно договору міни, посвідченого 27 вересня 1993 року державним нотаріусом Курахівської нотаріальної контори, ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в рівних частках належало домоволодіння АДРЕСА_1

Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом НОМЕР_1 ОСОБА_5 є спадкоємцем ? частки майна ОСОБА_11. Спадкове майно, на яке видане дане свідоцтво, складається з ? частини житлового будинку, що знаходиться у АДРЕСА_1

Відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом НОМЕР_2 ОСОБА_4 є спадкоємцем ? частки майна ОСОБА_11. Спадкове майно, на яке видане дане свідоцтво, складається з ? частини житлового будинку, що знаходиться у АДРЕСА_1

Таким чином, ОСОБА_4 належить 1/8 частина житлового будинку, що знаходиться у АДРЕСА_1

Згідно розписки від 29 грудня 2004 року ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_12 дві тисячі доларів за будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Розписка складена у присутності трьох свідків. Водночас, нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу будинку сторонами не здійснювалось.

На думку позивача, фактичний продаж вищезазначеного будинку відбувся 29 грудня 2004 року, оскільки саме тоді відбулась повна передача грошових коштів, підтверджена розпискою, а відтак він є власником 7/8 частини даного будинку.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Частиною 1 статті 206 ЦК України визначено, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 206 ЦК України що правочини на виконання договору, укладеного в письмовій формі, можуть за домовленістю сторін вчинятися усно, якщо це не суперечить договору або закону.

Водночас, суд зазначає, що ч. 1 ст. 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 657 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), було встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно ч. 1 та 4 ст. 203 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Положеннями ч.1 ст. 220 ЦК України встановлено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно ч. 2 ст. 215 недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Як вбачається з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Згідно ч. 3 ст. 640 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Правове регулювання суспільних відносин у сфері державної реєстрації правочинів на момент виникнення спірних правовідносин здійснювалось Тимчасовим порядоком державної реєстрації правочинів, пунктом 6 якого встановлювалось, що державна реєстрація правочинів проводиться шляхом внесення нотаріусом запису до Реєстру одночасно з його нотаріальним посвідченням.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз'яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України пов'язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Таким чином, між сторонами не було укладено договору купівлі-продажу житлового будинку, а були лише наміри вчинити такий правочин. Розписка, яка міститься у матеріалах справи свідчить лише про виникнення боргових зобов'язань та не є доказом укладення договору купівлі-продажу.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що визнання за позивачем права власності на 7/8 частин домоволодіння АДРЕСА_1 суперечить чинному на момент виникнення спірних правовідносин законодавству, оскільки договір купівлі-продажу даного будинку мав э неукладеним та не створюэ прав та обов'язків для сторін, оскільки мав би бути обов'язково укладений у письмові формі, посвідчений нотаріально та зареєстрований в державному реєстрі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 81, 258, 259, 263-265, пунктом 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на частку домоволодіння відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Мар'їнський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 07.09.2018 року.

Суддя С.М. Ліпчанський

Дата документу 31.08.2018