14.09.2018 Провадження № 2/337/1424/2018
ЄУН №337/2557/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.09. 2018 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Салтан Л.Г.

за участю секретаря Гальцевої К.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, що зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_2 Бригади 44а кв.67, до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, що зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_2 Бригади 44а кв.67, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

19.06.2018 року позивачОСОБА_1, звернулась до суду в своїх інтересах та інтересах своїх малолітніх дітей ОСОБА_3, 12.06.2010 р.н, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, з позовом до ОСОБА_2, про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 Бригади (до перейменування вулиця Гудименка) в м.Запоріжжі, посилаючись на ті обставини, що останній не проживає у спірній квартирі без поважних причин понад один рік, на підставі .ст. 405 ЦК України.

Ухвалою судді від 30.07.2018 року цивільна справа прийнята до провадження судді Салтан Л.Г., призначено підготовче судове засідання на 14.09.2018 року.

У судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України, суд може розглянути справу за відсутності позивача, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, що позовні вимоги визнає, просить справу розглянути у його відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню, у зв'язку з наступним.

Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 Бригади (до перейменування вулиця Гудименка) в м.Запоріжжі належить на праві спільної часткової власності: ОСОБА_1, 19.11.1977р.н., - 1/3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.11.2016р., яке посвідчене приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, за р№ 1024; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, -1/3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.11.2016р., яке посвідчене приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, за р№ 1025; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, -1/3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.11.2016р., яке посвідчене приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, за р№ 1026.

За адресою квартири зареєстровані чотири особи: позивачіОСОБА_1, її діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, та відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3

Фактично за вказаною адресою ОСОБА_2 не проживає з часу реєстрації -31.07.2013 року , належного йому майна у квартирі немає, витрат по сплаті комунальних послуг він не несе, але самостійно з реєстрації за вказаною адресою він не знявся. Цей факт перешкоджає позивачу в користуванні та розпорядженні квартирою, обмежує права власника.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. ст. 317, 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник житла має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі статтею 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом, у випадку відсутності без поважних причин більш ніж одного року.

Враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, надавши суду відповідну заяву, суд приходить до висновку щодо зобов'язання управління Державної казначейської служби України у Хортицькому районі міста Запоріжжя, Запорізької області, повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору.

При подачі позовної заяви до суду позивач по справі ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією №П123/6611854/1

Таким чином грошова сума у розмірі 352,40 грн. підлягає повернення позивачеві управлінням Державної казначейської служби України у Хортицькому районі міста Запоріжжя, Запорізької області, відповідно до ч. 1 ст.142 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 317, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 5. 11-13, 89, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 Бригади в м.Запоріжжі.

Зобов'язати управління Державної казначейської служби України у Хортицькому районі міста Запоріжжя Запорізької області повернути ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованій: ІНФОРМАЦІЯ_7 БригадиАДРЕСА_2), 50 відсотків сплаченого за квитанцією №П123/6611854/1 судового збору, а саме в розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги.

Суддя: Л.Г. Салтан