РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/428/18

Провадження № 2/700/287/18

18 жовтня 2018 року Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Яценко Г.М.,

при секретарі судового засідання Сіденко Н.П.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в смт. Лисянка цивільної справи №700/428/18 провадження №2/700/287/18 за позовом ОСОБА_1 до Журжинецької сільської ради, Лисянського району, Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Журжинецької сільської ради, Лисянського району, Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16 квітня 2017 року у с.Журжинці, Лисянського району, Черкаської області померла її баба ОСОБА_2. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої належить земельна ділянка площею 0,4235 га, цільове призначення для ведення особистого сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акта на право власності на землю серії ЯЖ № 112834, виданого на підставі рішення Журжинської сільської ради, Лисянського району, Черкаської області №4/2 від 15.04.2008 року.

За життя ОСОБА_3 залишила заповіт, згідно з яким все своє майно заповіла позивачу. Бажаючи прийняти спадщину, позивач звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадкового майна та про видачу їй свідоцтва про право на спадщину. Однак, під час вищевказаних дій їй було відмовлено, у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку. За таких обставин, вона вимушена звернутися до суду та просять визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її баби ОСОБА_2.

Позивач у судове засідання не зявилася, звернулася до суду із заявою, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач представник Журжинецької сільської ради, Лисянського району, Черкаської області у судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою, в якій просить справу розглянути без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на виладене, суд вважає, що рішення у справі можливо винести при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 цього ж Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволенню з урахування наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 16 квітня 2017 року у с.Журжинці, Лисянського району, Черкаської області померла баба позивача ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть І - СР №295661 від 18.04.2017 року). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої належить земельна ділянка площею 0,4235 га, цільове призначення для ведення особистого сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акта на право власності на землю серії ЯЖ № 112834, виданого на підставі рішення Журжинської сільської ради, Лисянського району, Черкаської області №4/2 від 15.04.2008 року.

За життя ОСОБА_2 залишила заповіт, згідно з яким все своє майно заповіла позивачу. Бажаючи прийняти спадщину, позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадкового майна та про видачу їм свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак її було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку.

За таких обставин, позивач як спадкоємць за заповітом, яка фактично вступила в управління спадковим майном, вимушена звернутися до суду та просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до приписів частини 1 статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб спадкоємцям).

Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Статтею 131 ЗК України передбачено право громадян України набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування та інших цивільно-правових угод.

В той же час, згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" при розгляді справ даної категорії, слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи.

Відповідно до п. 22-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004р. (із змінами, внесеними згідно з постановою ПВС України №2 від 19.03.2010р.), відповідно до ст. 1225 ЦК України і ст. 131 ЗК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно зі с. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання права власності на майно, у разі коли це право оспорюється або не визнається, а також у разі втрати документів на право власності на майно.

Статтею 1268 ЦК України, не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Зважаючи на наведені обставини, суд дійшов висновку, що за позивачем, слід визнати право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3, яка померла 16.04.2017 року.

Керуючись ст.ст. 392, 1262, 1268, 1270 ,1274, 1296 ЦК України, ст.ст. 3, 6, 7, 10, 12, 259-260, 264 -266, 269 ЦПК Україн , суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Журжинецької сільської ради, Лисянського району, Черкаської області - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителем ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер обліку картки платників податків: НОМЕР_1 право власності за заповітом на земельну ділянку, розміром 0,4235 га, цільове призначення для ведення особистого сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акта на право власності на землю серії ЯЖ № 112834, виданого на підставі рішення Журжинської сільської ради, Лисянського району, Черкаської області №4/2 від 15.04.2008 року, що залишилася після смерті ОСОБА_2, яка померла 16.04.2017 року (свідоцтво про смерть І - СР №295661 від 18.04.2017 року).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.М. Яценко