Постанова

Іменем України

10 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 344/7653/15-ц

провадження № 61-13547 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі колегії суддів: Горейко М. Д., Бойчука І. В., Ясеновенко Л. В., від 09 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2015 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 16 жовтня 2007 року між банком та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, відповідно до якого останній отримав грошові кошти у розмірі 36 тис. доларів США із процентною ставкою 10,5% річних на строк до 16 жовтня 2028 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, цього ж дня між банком та ОСОБА_5 був укладений договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором за належне виконання позичальником умов кредитного договору.

У зв'язку із неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору у нього станом на 25 травня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 34 450,20 доларів США та 13 143 грн 45 коп., яку позивач просив суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у складі судді Польської М. В. від 06 вересня 2016 року позов

ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4,

ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 34 450,20 доларів США та 13 143 грн 45 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у зв'язку із невиконанням позичальником умов кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків, виникла заборгованість, яка підлягає стягненню на користь банку з позичальника та поручителя у солідарному порядку.

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 09 листопада 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «КБ «Надра» залишено без задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 06 вересня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 16 жовтня 2007 року в сумі 34 450,20 доларів США та 13 143,45 грн, а також судових витрат по оплаті судового збору в розмірі 1 827 грн скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_5 про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та судових витрат відмовлено.

В решті рішення Івано-Франківського міського суду від 06 вересня 2016 року залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що оскільки позичальник належним чином не виконував умови кредитного договору щодо вчасного погашення суми кредитної заборгованості, у нього перед банком виникла заборгованість, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з нього на корить банку вказаної кредитної заборгованості. При цьому, суд вважав, що банк звернувся до поручителя поза межами шестимісячного строку, встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України, оскільки позичальник останній платіж на погашення заборгованості здійснив 16 червня 2014 року, то саме з цієї дати банк повинен був звернутися до суду із вимогами до поручителя.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «УкрСиббанк» просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції із залишенням в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що банк скористався правом дострокового повернення кредиту, надіславши 02 квітня 2015 року відповідачам вимогу про повернення всієї суми кредиту на 32 календарний день після отримання ними вказаної вимоги, тому саме з цього дня слід відраховувати строк протягом якого кредитор вправі звернутися до поручителя як до солідарного боржника про повернення боргу. З даним позовом банк звернувся 26 травня 2015 року, тобто в межах строку, встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України, а тому висновок суду про припинення договору поруки є помилковим.

Судове рішення оскаржується лише в частині відмови у задоволенні позову банку до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, тому відповідно до положень частини першої статті 400 ЦПК України законність ухваленого в іншій частині судового рішення колегією суддів не перевіряється.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 16 жовтня 2007 року між

АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 36 тис. доларів США під

10,5% річних строком користування до 16 жовтня 2028 року.

Цього ж числа між банком та ОСОБА_5 був укладений договір поруки, за яким поручитель зобов'язався перед банком відповідати за належне виконання позичальником умов кредитного договору.

У зв'язку з невиконання позичальником умов кредитного договору щодо вчасного погашення кредитної заборгованості, у нього перед банком станом на 25 травня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі

34 450,20 доларів США та 13 143 грн 45 коп., із яких: строкова заборгованість за кредитом у сумі 30 466,20 доларів США, прострочена заборгованість за процентами у сумі 923,43 доларів США, прострочена заборгованість за процентами - 2 778,61 доларів США; а також пеня у розмірі 13 143 грн 45 коп., з яких: 3 019 грн 46 коп. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності та 10 123 грн 99 коп. - пеня за несвоєчасну сплату процентів.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

З огляду на положення другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України можна зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 14-145цс18.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції, вважаючи, що порука припинилася відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України до всієї заборгованості після шести місяців з моменту внесення позичальником останнього платежу (16 червня 2014 року), не звернув уваги на те, що порука припиняється лише в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим, не врахував, що правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів,

Так, використовуючи своє право згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, шляхом пред'явлення 02 квітня 2015 року вимоги до відповідачів про повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором

(а.с. 53-56), банк змінив строк виконання зобов'язання, який встановлений договором до 16 жовтня 2028 року. Із позовом до суду ПАТ «УкрСиббанк» звернувся у травні 2015 року, тобто в межах шестимісячного строку з дня пред'явлення вимоги про дострокове погашення кредитних коштів, а тому суд апеляційної інстанції помилково вважав поруку повністю припиненою.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не з'ясував, в якій частині щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів порука

ОСОБА_5 припинилася, а в якій частині ні, не встановив, за який період та за якою сумою кредитної заборгованості поручитель несе солідарну відповідальність за невиконання позичальником кредитних зобов'язань.

Ураховуючи те, що фактичні обставини щодо розміру кредитної заборгованості, від обов'язку погашення якої суд звільнив поручителя, та норма матеріального права, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, апеляційним судом не встановлені, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що відповідно до статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування в частині вимог до поручителя із направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При новому розгляді справи суду апеляційної інстанції необхідно урахувати обставини, зазначені у цій постанові, визначитися із сумою заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з поручителя відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18), та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 09 листопада 2016 року в частині вирішення позовних вимог публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області

від 09 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є.В. Синельников

С.Ф. Хопта

Ю. В. Черняк