Ухвала

22 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 265/3795/17

провадження № 61-45773ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради Донецької області на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області

від 30 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Донецької області від 26 грудня 2017 року у справі за позовом управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради Донецької області до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради Донецької області на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області

від 30 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Донецької області від 26 грудня 2017 року з пропуском строку на касаційне оскарження, оскільки згідно з поштовим штемпелем на конверті касаційна скарга відправлена до суду касаційної інстанції 09 жовтня 2018 року.

Згідно зі статтею 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У заяві про поновлення строку на касаційне оскарження заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження, зазначаючи, що у зв'язку кадровими змінами пов'язаними з ліквідацією управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради Донецької області, передачею обов'язків юрисконсультів управління до відділу департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради Донецької області до функцій якого входить юридична робота та підготовка документів для оскарження прийнятих рішень, а також за відсутністю коштів для сплати судового збору за подання касаційної скарги, оскільки фінансування здійснюється з місцевого бюджета, а для оплати судового збору необхідні планові асигнування та час для отримання коштів та перерахування їх згідно призначення. На підставі цього вони не мали змоги підготувати касаційну скаргу та подати її в установлений законом строк.

Наведені особою, яка подала касаційну скаргу, підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки ці обставини не є поважними причинами для не подачі касаційної скарги в установлений законом строк, а також не надані докази наведених доводів.

Крім того, касаційну скаргу було подано у жовтні 2018 року через значний проміжок часу після реорганізації установи. Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова невизначеність.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач вімовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки в порушення вимог статті 392 ЦПК України в ній невірно зазначено найменування суду, до якого подається скарга, оскільки зазначено суд - Верховний Суд України, який не є судом касаційної інстанції.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею

392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати наведені Департаментом соціального захисту населення Маріупольської міської ради Донецької області підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними.

Касаційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради Донецької області на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області

від 30 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Донецької області від 26 грудня 2017 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали до 22 листопада 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник