Дата документу 21.09.2018 Справа № 554/1808/18
Провадження № 2/554/1665/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2018 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого - судді Савченко Л.І.

при секретарі - Гаврись В.В.

за участю представника позивача - ОСОБА_1, відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору найму укладеним, розірвання договору та виселення,-

в с т а н о в и в :

Позивач ФОП ОСОБА_5 звернувся до суду за позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання дійсним (укладеним) договору найму житла та участі у витратах на утримання будинку та прибудинкової території між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_2 щодо кімнати гуртожитку АДРЕСА_1, розірвання договору найму житла та участі у витратах на утримання будинку та прибудинкової території між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_2 щодо кімнати гуртожитку АДРЕСА_1, виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із кімнати гуртожитку АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_2 разом з донькою ОСОБА_3 була заселена в гуртожиток на підставі розпорядження № 128 від 31.08.1987 року по ВАТ «Полтавський алмазний завод». 16 березня 2003 року між ВАТ «Полтавський алмазний завод» та ПП ОСОБА_5 був укладений договір купівлі-продажу гуртожитку. ОСОБА_2 відмовилася укласти договір найму житла з ПП ОСОБА_5. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 30.07.2007 року її зобов»язано укласти безстроковий договір найму житла, яке було передано на примусове виконання. 20 серпня 2014 року позивач дізнався, що отримати інформацію про хід виконання рішення немає можливості, оскільки всі завершені до 2009 року виконавчі провадження знищені, у зв»язку із перебігом терміну зберігання. Зазначає, що ОСОБА_2 уклала договір найму з додатком у вигляді розрахунків щомісячних платежів відповідно до ст. 158 ЖК України. Примірник з підписом у нього відсутній, тому надається договір, який запропоновано укласти ще у 2007 році. З 01 березня 2006 року по 01 квітня 2015 року відповідач має заборгованість за квартиру та комунальні послуги на суму 10 379 грн. 09 коп., погашення заборгованості здійснювала частково. Оскільки ОСОБА_3 також проживала та була зареєстрована у кімнаті разом з матір»ю ОСОБА_2, то вона набула права і обов»язки наймача, згідно договору. Відповідачі неодноразово попереджалися про наявність заборгованості по квартплаті та комунальним послугам, проте постійно ухилялися від погашення. На теперішній час між сторонами склалися відносини оренди, оскільки позивач є власником кімнати, де проживали відповідачі. При цьому, рішенням суду було зобов»язано ОСОБА_2 укласти договір найму із ФОП ОСОБА_5, а неповнолітня на той час ОСОБА_3 також повинна нести обов»язки за цим договором на підставі ст. 64 ЖК України. Вважає, що навіть за відсутності підписаного примірника договору найму, рішення суду про покладення обов»язку його укласти має сприйматися як обставина, яка не потребує додаткового доказування. У зв»язку із наявністю заборгованості за користування кімнатою, відповідачі підлягають виселенню на підставі п.3.1.4. договору та ст. 825 ЦК України. З цих підстав, звернувся до суду з позовом.

Ухвалою суду від 13 квітня 2018 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Представник відповідача ОСОБА_4 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечувала, зазначила, що на дані правовідносини поширюються норми ст. 19 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», згідно якої забороняється виселення, переселення та відселення мешканців гуртожитку без попереднього надання їх сім»ям іншого житла. ОСОБА_2 отримала кімнату у гуртожитку на законних підставах. Відповідно до ст.170 ЖК України при переході права власності на жилий будинок (частину будинку, квартири), в якому знаходиться здане в найм жиле приміщення, до іншої особи, договір найму зберігає силу до закінчення строку його дії, а відповідачі вселені в гуртожиток без визначення строку проживання в ньому. ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», на який посилається позивач, закріплює обов»язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, але аж ніяк не обов»язок укладення договору найму чи оренди житла. Доказів укладення договору найму між сторонами позивачем не надано, як і відсутні докази виконання рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 30.07.2007 року. Твердження про наявність заборгованості по квартирній платі також не підтверджено жодним доказом та не може бути підставою для виселення. Позов до ОСОБА_3 є необґрунтованим, тому що на час прийняття рішення судом від 30.07.2007 року вона вже була повнолітня і рішення щодо зобов»язання її укласти договір не приймалося. Між сторонами не існує відносин оренди, а правовідносини врегульовані ст.ст.127-133 ЖК України. Питання про виселення не може бути задоволено, оскільки відповідачі на сьогоднішній день не проживають в кімнаті, оскільки їх знято з реєстрації згідно заочного рішення. Крім того, вже є судове рішення про відмову у виселенні відповідачів.

12 червня 2018 року закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 10 серпня 2018 року.

Представник позивача надав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій прохав визнати дійсним (укладеним) договір найму житла та участі у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 01 січня 2004 року між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_2, ОСОБА_3 щодо кімнати гуртожитку АДРЕСА_1; розірвати договір найму житла та участі у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 01 січня 2004 року між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_2, ОСОБА_3 щодо кімнати гуртожитку АДРЕСА_1 у зв»язку з порушенням його умов наймачами; виселити відповідачів із кімнати гуртожитку АДРЕСА_1 без надання іншого житла на підставі п.3.1.4 договору найму житла та участі у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 01 січня 2004 року.

Уточнюючи позовні вимоги, позивач зазначив, що ОСОБА_2 повідомила у судовому засіданні, що предметом розгляду справи у 2007 році було зобов»язання ОСОБА_2 укласти договір найму від 01 січня 2004 року, а не від 2007 року, тому позивач заявляє вимогу про укладення саме вказаного договору. Також ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердила, що не погоджується сплачувати за кімнату за тарифами, які встановлені ФОП ОСОБА_5, а згодна сплачувати за державними цінами за комунальні послуги та квартплату, таким чином, визнавши свою заборгованість. Підставою для виселення відповідачів є наявність фактично договірних відносин найму кімнати, умови якого порушуються відповідачами - не проводиться оплата, а тому є підстави для застосування наслідків порушення договірного зобов»язання - розірвання договору найму та виселення.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримав, прохав їх задовольнити у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позові та уточненій позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, вважали його безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає, надали пояснення, аналогічні викладеним у відзиві.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні проти позову заперечувала, пояснила, що позовні вимоги позивача є незаконними, не підтверджені жодними належними доказами. Договір найму між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_2 не укладався і надані докази позивачем не підтверджують його укладення, а тому підстав для задоволення позову немає. Існування заборгованості по оплаті комунальних послуг не підтверджено жодними належними доказами, тому не може бути підставою для задоволення позовних вимог в частині виселення. Заявила також про пропуск позовної давності.

Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що розпорядженням № 128 від 31.08.1987 року по ВАТ «Полтавський алмазний завод» у кімнату АДРЕСА_1 була заселена ОСОБА_2 разом із донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стали займати приміщення загальною площею 26, 37 кв.м. (а.с.83).

Будівля по АДРЕСА_1 має статус гуртожитку відповідно до рішення Полтавської міської ради № 190 від 25.08.1970 року.

15 січня 2003 року між ВАТ «Полтавський алмазний завод» та ПП ОСОБА_5 був укладений договір купівлі-продажу ? частини зазначеного гуртожитку, посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Лазоренко О.В. за реєстровим № 114 від 15 січня 2003 року (а.с.86-89). Згідно п.7 Договору продавець повідомив, що частина гуртожитку, яка продається, обтяжена договорами найму житлового приміщення і договорами оренди. В п.8 зазначено, що Покупець повідомив, що йому відома уся вичерпна кількість прописаних осіб у гуртожитку, уся кількість проживаючих осіб, в тому числі неповнолітніх.

Після зміни власника ОСОБА_2 неодноразово пропонувалося укласти договір найму житла із ПП ОСОБА_5, однак вона категорично відмовлялася.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 30.07.2007 року ОСОБА_2 зобов»язано укласти безстроковий договір найму житла та участі у витратах на утримання будинку та прибудинкової території на кімнату АДРЕСА_1 з ПП ОСОБА_5 по тарифам для громадян, які мешкають у гуртожитку (а.с.24-25).

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 24 жовтня 2007 року рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 30.07.2007 року залишено без змін (а.с.26-28).

Октябрським ВДВС Полтавського МУЮ 20.08.2014 року за вих.№ 47108 повідомлено ФОП ОСОБА_5, що всі виконавчі провадження, які були завершені до 2009 року знищені у зв»язку із перебігом терміну зберігання. (а.с.30).

15 грудня 2017 року за вих.№ 66307 Шевченківським ВДВС м.Полтави ГТ УЮ у Полтавській області надано ОСОБА_2 аналогічну відповідь, з якої вбачається, що у відділі перебувало виконавче провадження № 8454856 про те, щоб зобов»язати ОСОБА_2 укласти безстроковий договір найму житла. Однак, відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25.12.2008 року «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» зазначені документи були знищені у зв»язку з перебігом терміну зберігання (а.с.92).

Позивач вказує, що ОСОБА_2 уклала договір найму житла у гуртожитку відповідно до ст. 158 ЖК України, однак примірник договору з підписом у нього відсутній. Також зазначає, що наявність рішення суду про зобов»язання укласти договір найму свідчить про його укладення.

За положеннями пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У частині третій статті 203 ЦК України закріплено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Відповідно до ст. 158 ЖК України наймач користується житловим приміщенням у будинку, що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмові формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється.

Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Проаналізувавши зібрані по справі докази, судом не встановлено, що ОСОБА_2 у письмові формі уклала із ФОП ОСОБА_5 договір найму кімнати у гуртожитку від 01 січня 2004 року, а тому не є такою, що уклала його на підставі ст. 158 ЖК України.

Дана підстава не підлягає доказуванню у зв»язку з тим, що відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України вона визнана учасниками справи, зокрема, представником позивача, який зазначивши в уточненій позовній заяві про наявність фактично договірних відносин найму кімнати між сторонами, фактично визнав факт не підписання договору.

Доводи позивача, що договір слід визнати укладеним з тих підстав, що існує рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 30.07.2007 року, яким ОСОБА_2 зобов»язано укласти безстроковий договір найму житла та участі у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, на думку суду, не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки належних та допустимих доказів виконання рішення суду не надано, а лише його наявність не свідчить про існування між сторонами договірних відносин найму житла.

З огляду на викладене, ОСОБА_3, як член сім»ї ОСОБА_2, не набула прав та обов»язків по договору найму від 01.01.2004 року, відповідно до ст. 164 ЖК України.

Враховуючи, що судом не встановлено факту укладення договору найму від 01 січня 2004 року між сторонами згідно рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 30.07.2007 року, що є підставою пред»явлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що вимоги про визнання договору укладеним є безпідставними.

Також судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами регулюються нормами ст.ст.127-132 ЖК України, які регулюють питання користування гуртожитками. Підстави, за яких особу може бути виселено із гуртожитку, визначені у ст.132 ЖК України. Вказаною нормою не передбачено таких підстав для виселення як невиконання рішення суду, не укладення договору найму житла та не сплата коштів за користування гуртожитком та комунальними послугами.

Враховуючи, що між сторонами не було укладено договору найму від 01.02.2004 року, позовні вимоги про його розірвання відповідно ст.825 ЦК України є передчасними та задоволенню не підлягають.

У зв»язку з цим відсутні підстави і для виселення відповідачів згідно п.3.1.4. Договору та положень ст. 826 ЦК України, які передбачають виселення у разі розірвання договору найму, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині також слід відмовити.

Представник відповідача заявляла про пропуск строку позовної давності, однак, враховуючи, що судом відмовлено в задоволенні позовних вимог за безпідставністю, підстав для застосування строків позовної давності суд не вбачає.

Питання про розподіл судових витрат суд покладає на позивача, відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.12, 81, 137,141,229, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Фізичної особи підприємця ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору найму укладеним, розірвання договору та виселення - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач - Фізична особа підприємець ОСОБА_5, місце знаходження: АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_1.

Відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий.

Відповідач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1. реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий.

Повне рішення складено 21 вересня 2018 року.

Суддя Л.І. Савченко