№ 2/263/614/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2018 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя у складі: головуючого судді Томіліна О.М., при секретарях Гущиній О.О., Соколовій О.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом до відповідача, відповідно до якого просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість з оплати комунальних послуг з теплопостачання та квартирної плати за період з серпня 2014 року до серпня 2017 року у сумі 7 503,33 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що їй, а також ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільно часткової власності належить квартира АДРЕСА_1: ОСОБА_2 - 2/5 частки квартири, ОСОБА_1 - 2/5 частки квартири, ОСОБА_3 - 1/5 частка квартири. ОСОБА_2 як співвласник квартири протягом останніх років не сплачує комунальні послуги, з огляду на що витрати щодо утримання квартири несе позивачка. Крім співвласників у спірній квартирі також зареєстровано неповнолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. За період з серпні 2014 року по грудень 2014 року нарахування за квартплату склали 486,20 грн., за послуги централізованого опалення - 622,32 грн. Протягом 2015 року нарахування склали 1166,88 грн. та 2673,69 грн.; у 2016 році - 2537,26 грн. та 4 609,45 грн.; за період січня 2017 року - серпня 2017 року - 2 402,40 грн. та 4260,12 грн. З огляду на викладене за період з серпня 2014 року по серпень 2017 року загальна сума нарахувань за послуги централізованого опалення та квартирної плати склала 18 758,32 грн., що підтверджується відповідними квитанціями. Враховуючи розмір частки відповідачки у спільній частковій власності, посилаючись на норми ст. 322 ЦК України, ОСОБА_1 вважає, що з ОСОБА_2 на її користь підлягають стягненню грошові кошти у сумі 7 503,33 грн., що складає 2/5 частки від загальної суми сплачених ОСОБА_1 платежів.

Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюються відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, наполягали на задоволенні позовних вимог.

В подальшому позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_5 в судове засідання також не з'явилася, поважність причини неявки не довела, тому у відповідності до вимог ст.223 ЦПК України розгляд справи проведено в її відсутність.

Представник відповідача - адвокат ОСОБА_6 позовні вимоги ОСОБА_1 в судовому засіданні не визнав та просив в їх задоволенні відмовити, враховуючи правову позицію, яку викладено у відзиві на позовну заяву.

В подальшому відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, заперечували проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до відзиву на позовну заяву ОСОБА_7 посилається на той факт, що у даному випадку має місце пропуск строку позовної давності, встановлений ст. 253 ЦК України, оскільки з позовною заявою ОСОБА_1 звернулась до суду 12 грудня 2017 року, з огляду на що позовні вимоги за період з серпня 2014 року по грудень 2014 року заявлені поза межами встановленого трирічного строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних в цій частині. Крім того, 30.08.2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ККП «КК Західна» про усунення перешкод у користуванні власністю, вселення та визначенні порядку користування квартирою АДРЕСА_1 (справа 263/10885/17). Відповідно до позовних вимог, заявлених ОСОБА_2 у наведеному позові, вона, зокрема, просить розділити особові рахунки на сплату житлово-комунальних послуг. До теперішнього часу рішення у вказаній справі не ухвалено. Фактично ОСОБА_1 чинить перешкоди у користуванні ОСОБА_2 належною їй на праві спільної часткової власності квартирою та протиправно позбавляє відповідачку права користування її власністю, що виключає її обов'язок відшкодовувати понесені ОСОБА_1 витрати на комунальні послуги. Зауважує, що позивачем не надано доказів сплати комунальних послуг за період 2017 року та не підтверджує належними доказами, що саме нею сплачувались комунальні платежі за наступні періоди та послуги: за послуги централізованого опалення: за жовтень-грудень 2014 року, січень-квітень 2015 року, листопад-грудень 2015 року, листопад-грудень 2015 року, січень-квітень 2016 року, жовтень 2016 року; за квартирну плату: серпень-грудень 2014 року, січень-лютий 2015 року.

Позивачкою надано відповідь на відзив ОСОБА_2, згідно із якою ОСОБА_1 зауважує, що на теперішній час рішення у справі № 263/10885/17 не ухвалено та той факт, що ОСОБА_1 чиняться перешкоди у користування ОСОБА_2 її власністю - спірною квартирою - не доведено. Додаткові докази, які підтверджують понесення ОСОБА_1 витрат на комунальні послуги з утримання квартири АДРЕСА_1 за період 2017 року ОСОБА_1 додаються до відповіді на відзив, з огляду на що позивачка вважає свої позовні вимоги у цій частині підтвердженими. Вважає, що належним підтвердженням того факту, що саме нею здійснювалась оплата комунальних послуг з центрального опалення та квартирна плата підтверджується тим, що всі квитанції на сплату цих платежів заповнені власноручно позивачкою та на них міститься її власний підпис. Зауважую, що ані ОСОБА_2, ані її донька ніколи фактично не мешкали у квартирі АДРЕСА_1 та ніколи не здійснювала оплату комунальних послуг.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши заяви сторін та письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідне для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Предметом спору у даній справі є стягнення зі співвласника квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 понесених позивачем - ОСОБА_1 витрат на комунальні послуги - централізоване опалення та квартирну плату - у сумі 7 503,33 грн. за період з серпня 2014 року до серпня 2017 року.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 03.07.2006 року № 35278/н, квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належала: ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_9 Частки співвласників квартири, відповідно до норм ЦК України, були рівними та дорівнювали - по 1/5 частці кожному зі співвласників.

12.04.2012 року державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори Кулініч В.М. видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_9 на ім'я ОСОБА_2, на 1/5 частку вказаної квартири, про що у свідоцтві про право власності на квартиру АДРЕСА_1 міститься відповідний запис.

Згідно зі свідоцтвом про смерть, виданим 30.08.2013р. Жовтневим відділом ДРАЦС реєстраційної служби ММУЮ у Донецькій області ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 (актовий запис №1528 від 30.08.2013р.).

03.03.2014 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Чичековою О.А. видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8 на ім'я ОСОБА_1 на 1/5 частку наведеної вище квартири, про що у свідоцтві про право власності міститься відповідний запис.

Враховуючи викладене частки співвласників квартири АДРЕСА_1 дорівнюють: ОСОБА_1 належить 2/5 частки спірної квартири, ОСОБА_2 - 2/5 частки, ОСОБА_3 - 1/5 частка.

Відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 її загальна площа складає 57,2 кв. метрів, жила площа - 38,3 кв. метрів, квартира складається з трьох кімнат.

Згідно із інформацією Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради станом на 22.09.2017 року у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5

При цьому ОСОБА_4 є малолітньою дитиною та сином ОСОБА_1, згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 24.01.2008 року.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 22.06.2018р. ОСОБА_1 придбала в ОСОБА_2 2/5 частки квартири АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що в період з серпня 2014 року по серпень 2017 року за квартиру АДРЕСА_1 здійснювались комунальні платежі щодо оплати послуг з централізованого опалення наведеної квартири та квартирної плати. Вказані комунальні платежі здійснювались на корить ККП «Маріупольтепломережа» (централізоване опалення) та ККП «КК «Західна» (квартирна плата).

Так, до матеріалів позовної заяви ОСОБА_1 додано наступні копії платіжних доручень щодо оплати комунальних послуг з централізованого опалення та квартирної плати, інформація про фактичне здійснення платежів за якими міститься на квитанціях (шляхом внесення записів про сплату службовою особою банківської або поштової установи):

щодо сплати послуг з централізованого опалення на користь ККП «Маріупольтепломережа» за квартиру АДРЕСА_1 (кількість чоловік - 3, опалювана площа - 57,2 кв. метрів, особовий рахунок 240727):

- за період жовтня 2014 року на суму 114,40 грн., квитанція на ім'я ОСОБА_12,

- за період листопада 2014 року на суму 312,51 грн., квитанція на ім'я ОСОБА_12,

- за період грудня 2014 року на суму 195,41 грн., квитанція на ім'я ОСОБА_12,

- за період січня 2015 року на суму 431,98 грн., квитанція на ім'я ОСОБА_12,

- за період лютого 2015 року на суму 367,85 грн., квитанція на ім'я ОСОБА_12,

- за період березня 2015 року на суму 288,74 грн., квитанція на ім'я ОСОБА_12,

- за період квітня 2015 року на суму 154,56 грн., квитанція на ім'я ОСОБА_12,

- за період жовтня 2015 року на суму 267,09 грн., квитанція на ім'я ОСОБА_12,

- за період листопада 2015 року на суму 563,06 грн., квитанція на ім'я ОСОБА_12,

- за період грудня 2015 року на суму 600,41 грн., квитанція на ім'я ОСОБА_12,

- за період січня 2016 року на суму 782,48 грн., квитанція на ім'я ОСОБА_12,

- за період лютого 2016 року на суму 606,78 грн., квитанція на ім'я ОСОБА_12,

- за період березня 2016 року на суму 510,22 грн., квитанція на ім'я ОСОБА_12,

- за період квітня 2016 року на суму 254,74 грн., квитанція на ім'я ОСОБА_12,

- квитанція на оплату авансового внеску станом на жовтень 2016 року у сумі 228,80 грн., на ім'я ОСОБА_12;

- за період жовтня 2016 року на суму 322,55 грн., квитанція на ім'я ОСОБА_12,

- за період листопада 2016 року на суму 1 210,09 грн., квитанція на ім'я ОСОБА_1,

- за період грудня 2016 року на суму 1387,59 грн., квитанція на ім'я ОСОБА_1,

- за період січня 2017 року на суму 1374,16 грн., квитанція на ім'я ОСОБА_1,

- за період лютого 2017 року на суму 1471,70 грн., квитанція на ім'я ОСОБА_1,

- за період березня 2017 року на суму 790,82 грн., квитанція на ім'я ОСОБА_1,

- за період липня 2017 року на суму 623,44 грн., квитанція на ім'я ОСОБА_1

- за період листопада 2014 року на суму 312,51 грн., квитанція на ім'я ОСОБА_12,

щодо сплати квартирної плати на користь ККП «КК «Захіна»» за квартиру АДРЕСА_1 (кількість мешканців - 3, площа квартири - 57,2 кв. метрів, особовий рахунок 7451):

- за період з серпня 2014 року по лютий 2015 року включно на загальну суму 680,68 грн. (кожна квитанція на суму 97,24 грн., всього за вказаний період сім квитанцій за кожен місяць відповідно, із зазначенням аналогічних сум), всі платежі виставлені на ім'я ОСОБА_12,

- за період з березня 2015 року по липень 2016 року включно на загальну суму 1 653,08 грн. (кожна квитанція на суму 97,24 грн., всього за вказаний період сімнадцять квитанцій за кожен місяць відповідно, із зазначенням аналогічних сум), всі платежі виставлені на ім'я ОСОБА_1,

- за період з серпня 2016 року по серпень 2017 року включно на загальну суму 2 862,60 грн. (кожна квитанція на суму 220,20 грн., всього за вказаний період тринадцять квитанцій за кожен місяць відповідно, із зазначенням аналогічних сум), всі платежі виставлені на ім'я ОСОБА_1

Судом не наводиться кожна квитанція на оплату квартирної плати за період серпня 2014 року - серпня 2017 року, враховуючі однакові відомості, які містяться у цих квитанціях щодо певного періоду, аналогічні суми оплати та аналогічну особу, на ім'я якої виставлені ці квитанції, що ретельно перевірено судом.

При розгляді даної справи встановлено, що 30.08.2017 року ОСОБА_2 звернулась до Жовтневого районного суду м. Маріуполя із позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ККП «КК Західна» про усунення перешкод у користуванні власністю, вселення та визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністю, яка в процесі розгляду справи, а саме 13.10.2017 року ОСОБА_2 уточнювалась. Відповідно до остаточної редакції уточненої позовної заяви ОСОБА_2 просить суд: усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 зі сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та вселити її у наведену квартиру; визначити порядок користування наведеною квартирою; зобов'язати ККП «КК «Західна» розділити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, які надаються, відповідно до встановленого порядку користування спірною квартирою.

Згідно із ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 12.09.2017 року № 263/10885/17 було відкрито провадження за наведеною позовною заявою ОСОБА_2, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. Відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 23.06.2018 року у справі № 753/4731/18 від 23.06.2018 року судом прийнято відмову ОСОБА_2 від позову до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ККП «КК «Західна» про усунення перешкод у користуванні квартирою, що є спільною власністю, провадження у вказаній справі закрито на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Наведена ухвала суду набрала законної сили 10.07.2018 року, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судовий рішень.

Отже на теперішній час спір між сторонами щодо усунення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1, який би розглядався у судовому порядку, відсутній, судового рішення по суті вказаних вимог не приймалось.

Загальна сума платежів за комунальні послуги з центрального опалення квартири АДРЕСА_1 за період з серпня 2014 року по серпень 2017 року відповідно до наданих квитанцій складає 12 859,98 грн., загальна сума платежів з оплати квартирної плати за адресою АДРЕСА_1, за період серпень 2014 року - серпень 2017 року - складає 5 196,36 грн.

Як вже зазначалось вище у квитанціях відсутні відомості про особу, яка фактично здійснювала оплату платежів, визначених квитанціями, проте міститься інформація про особу, на ім'я якої ці квитанції надсилаються та нараховується оплата.

Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). При цьому, власність зобов'язує, згідно із ч. 4 ст. 319 ЦК України.

Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно, відповідно до ч. 1 ст. 255 ЦК України). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (ч. 2 ст. 355 ЦК України). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч. 4 ст. 355 ЦК України).

Враховуючи наведені норми діючого законодавства спірна квартира АДРЕСА_1 у вищевказаний період належала ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності (враховуючи різний розмір часток співвласників).

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними зі спільним майном.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до положень ст.ст. 156, 162 ЖК України власник та члени його сім'ї зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власник приміщення - це фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням, зареєстроване в установленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пункт 5 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 вказаного Закону передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Таким чином, майно, яке перебуває на праві спільної часткової власності, належить усім співвласникам, та такі власники зобов'язані нести витрати щодо управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів та інших обов'язкових платежів та нести відповідальність за зобов'язаннями, пов'язаними зі спільним майном, у межах своєї частки у праві спільної часткової власності.

Участь кожного співвласника у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна означає необхідність несення витрат пропорційно до розміру їх частки у спільному майні, які є об'єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані.

Наведеними нормами право презюмовано обов'язок кожного співвласника брати участь в у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто із співвласників укладає правочин або здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник або співвласники, які зробили необхідні витрати на утримання майна, мають право вимагати від іншого співвласника або співвласників їх відшкодування. Правило ст. 360 ЦК України застосовується незалежно від того, хто із співвласників виступив стороною за договірним зобов'язанням щодо спільного майна, за умови, що даний співвласник мав право укладати цей договір.

При цьому, враховуючи регресний характер правовідносин, які складаються між співвласником, який фактично поніс витрати з утримання об'єкта спільної (сумісної або часткової) власності та іншими співвласниками, у яких виникає обов'язок у відшкодуванні таких витрат пропорційно належної їм частки у праві спільної сумісної власності, визначальними факторами для стягнення таких витрат є:

- наявність доказів, що ці витрати понесені певним співвласником;

- наявність даних, що ці витрати понесені саме на утримання об'єкта спільної власності та є необхідними.

У даному випадку, як було зазначено у описовій частині даного рішення суду, ОСОБА_1 надано квитанції, які підтверджують здійснення оплати за послуги централізованого опалення та квартирної плати за адресою: АДРЕСА_1, з огляду на що суд погоджується з доводами позивача, що вказані витрати підлягають стягненню з іншого співвласника спірної квартири, пропорційно належної їй частці у спільній власності.

При цьому суд вважає такими, що не знайшли свого підтвердження аргументи сторони відповідача щодо відсутності доказів, що саме ОСОБА_1 понесені ці витрати.

Так, як вже було вказано вище, частина квитанцій за спірний період виставлена на ім'я ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 (згідно із свідоцтвом про смерті серії НОМЕР_4). ОСОБА_8 була співвласницею 1/5 частки спірної квартири АДРЕСА_1 та особою, на ім'я якої були відкриті особові рахунки з оплати комунальних послуг. До таких висновків суд приходить, зокрема, враховуючи відомості, наведені у квитанціях ККП «Маріупольтепломережа» та ККП «КК «Західна» та інформацію, наведені у правовстановлюючому документі - свідоцтві про право власності на спірну квартиру, згідно із яким саме ОСОБА_8 та іншим членам її родині було виділено у власність квартиру АДРЕСА_1. У квитанціях про сплату комунальних послуг (щодо централізованого опалення та квартирної плати) взагалі відсутня така графа як «платник комунальних послуг», з огляду на що у таких квитанціях зазначається лише особа, на ім'я якої відкрито особовий рахунок на квартиру.

Проаналізувавши обставини даної справи та надані сторонами докази у їх сукупності, враховуючи той факт, що саме ОСОБА_1 є спадкоємицею першої черги за законом після смерті ОСОБА_8, яка успадкувала належну їй 1/5 частку спірної квартири, у суду не виникає сумнівів, що оплата квитанцій за період з жовтня 2014 року по жовтень 2016 року з послуг централізованого опалення та за період з серпня 2014 року по лютий 2015 року з квартирної плати здійснювалась саме ОСОБА_1, як собою, яка успадкувала частку у спільній власності.

В подальшому до особових рахунків на квартиру АДРЕСА_1 були внесені зміни, з огляду на що у квитанціях з оплати централізованого опалення за період з листопада 2016 року по липень 2017 року та у квитанціях з оплати квартирної плати за період з березня 2015 року по серпень 2017 року, а також, відповідно, у особових рахунках, вказано ПІБ позивачки у справі - ОСОБА_1

Судом відхиляються доводи відповідачки та її представника щодо неможливості користуватись належною їй часткою спірної квартири з вини інших співвласників як підставу для відмови у стягнення витрат на утримання спірної квартири, оскільки, як зазначалось у описовій частині даного рішення, провадження у справі за позовом ОСОБА_2 щодо усунення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 було закрито у зв'язку із відмовою ОСОБА_2 від позову та таких обставин рішенням суду встановлено не було. При цьому, в подальшому ОСОБА_2 продала належну їй частку квартири позивачці у справі.

При цьому, визначаючи період, за який понесені ОСОБА_1 витрати підлягають відшкодуванню, суд застосовує до позовних вимог за період з серпня 2014 року по листопад 2014 року включно позовну давність, оскільки відповідне клопотання заявлено стороною відповідача у встановленому законом порядку та такий строк дійсно був пропущений ОСОБА_13 при звернення до суду із даним позовом.

Відповідно до частини першої статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з частиною першою статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною першою статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З огляду на викладені положення діючого законодавства, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування понесених витрат на сплату комунальних платежів за період з серпня 2014 року по листопад 2014 року включно слід відмовити.

Визначаючи розмір витрат, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судом застосовується наступний розрахунок: відповідно до пропорційності щодо належних співвласникам часткам процент комунальних послуг, який підлягає сплаті кожним із співвласників квартири АДРЕСА_1 складає: ОСОБА_1 - 40 % (2/5 частки квартири), ОСОБА_2 - 40 % (2/5 частки квартири). ОСОБА_3 - 20 % (1/5 частка)

Загальна сума понесених ОСОБА_1 витрат з оплати централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 складає 12 859,98 грн., що перевірено судом. Сума, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 складає 4 973,23 грн. - 40 % від 12 433,07 грн. (сума витрат з централізованого опалення в межах позовної давності за період з грудня 2014 року по серпень 2017 року включно, підтверджена відповідними квитанціями).

Загальна сума понесених ОСОБА_1 витрат з оплати квартирної плати за адресою: АДРЕСА_1, склала 5 196,36 грн., що перевірено судом. Сума, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, складає 1 922,96 грн. - 40 % від 4 807,40 грн. (сума витрат з централізованого опалення в межах позовної давності за період з грудня 2014 року по серпень 2017 року включно, підтверджена відповідними квитанціями).

Загальна сума відшкодування комунальних послуг, сплачених ОСОБА_1, яка підлягає стягненню з відповідачки ОСОБА_2, складає 6 896,19 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги на загальну суму 7 503,33 грн., судом їх задоволено частково - на суму 6 896,19 грн., отже процент задоволених позовних вимог ОСОБА_1 складає 92 %, з огляду на що відшкодуванню підлягає судовий збір у розмірі 588,80 грн. (розрахунок: 640 помножити на 92%)

Керуючись ст.ст. 4,12,13,76-81,84,89,141,263-265 ЦПК України, ЖК України, ЦК України, Законом України «Про Житлово-комунальні послуги»,суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, в рахунок відшкодування комунальних послуг з утримання квартири АДРЕСА_1 6 896 (шість тисяч вісімсот дев'яносто шість) гривень 19 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, судовий збір у розмірі 588 (п'ятсот вісімдесят вісім) грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Томілін