Справа № 1412/9569/12
Провадження № 6/487/184/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2018 року

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючої: судді Павлової Ж.П., за участі секретаря Ігнатьєва А.О., представника Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві подання Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про примусове проникнення до житла боржника фізичної особи,

В С Т А Н О В И В :

24.10.2018 року головний державний виконавець Заводського відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області, звернулася до суду із поданням про примусове проникнення до житла боржника фізичної особи.

В обґрунтування подання зазначила, що на примусовому виконанні Заводського відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області перебуває виконавче провадження №40361263 з примусового виконання виконавчого листа №1412/9569/12 виданого 30.09.2013 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_3» 419 290,17 грн. заборгованості за основною сумою кредиту, 163 394,57 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом та 20 000,00 грн. пені за порушення строків повернення кредиту, а всього 602 684,74 грн. та стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_3» 3 219,00 грн. судових витрат.

Посилаючись на те, що боржник ОСОБА_2 перешкоджає проведенню виконавчих дій та ухиляється від безперешкодного доступу до свого майна для опису та його арешту, головний державний виконавець просила надати дозвіл на примусове проникнення до домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. 1-а Слобідська, 90/1, яка належить боржнику ОСОБА_2 для проведення виконавчих дій.

В судовому засіданні головний державний виконавець Заводського відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області подання підтримала, просила його задовольнити.

Дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, суд прийшов до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що в Заводському відділі ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області здійснюється виконавче провадження №40361263 з примусового виконання виконавчого листа №1412/9569/12 виданого 30.09.2013 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_3» 419 290,17 грн. заборгованості за основною сумою кредиту, 163 394,57 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом та 20 000,00 грн. пені за порушення строків повернення кредиту, а всього 602 684,74 грн. та стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_3» 3 219,00 грн. судових витрат.

25.10.2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

16.09.2016 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно результатів пошук БД «Автомобіль» за боржником зареєстровано транспортний засіб FORD TRANSIT, державний номер НОМЕР_1, який оголошено в розшук постановою державного виконавця від 05.06.2015 року, оскільки вимога про надання транспортного засобу для проведення виконавчих дій щодо його опису та арешту боржником не виконана.

Згідно відповіді ДФС України у боржника відкрито рахунки в ПАТ КБ «ПриватБанк», у звязку з чим 20.11.2017 року винесено постанову про арешт коштів боржника. Проте згідно відповіді банківської установи коштів для виконання вказаної постанови не достатньо.

Згідно відповіді ДФС України та Управління Пенсійного фонду України джерела доходів в тому числі пенсія відсутні.

Згідно відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області боржник зареєстрована за адресою: м. Миколаїв, вул. 1-а Слобідська, 90/1.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек за боржником зареєстровано житловий будинок по вул. 1-а Слобідська, 90/1 в м. Миколаєві та квартира АДРЕСА_1. Згідно даних Державного реєстру іпотек житловий будинок №90/1 по вул. 1-а Слобідська перебуває в іпотеці (гривнева) ПАТ «ПУМБ», який є стороною виконавчого провадження.

13.05.2016 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою: м. Миколаїв, вул. 1а Слобідська, 90/1 з метою проведення виконавчих дій щодо опису та арешту майна боржника, проте вчинити вказані виконавчі дії не представилося можливим, оскільки боржник за вказаною адресою був відсутній, а мешканець будинку ОСОБА_4 відмовився надати державному виконавцю безперешкодний доступ в будинок для проведення відповідних виконавчих дій, про що складено акт державного виконавця.

17.05.2016 року рекомендованою кореспонденцією боржнику направлено вимогу щодо надання державному виконавцю 24.05.2016 року о 16.00 год. безперешкодного доступу за адресою: м. Миколаїв, вул. 1-а Слобідська, 90/1 для проведення виконавчих дій щодо опису та арешту майна боржника.

25.07.2017 року рекомендованою кореспонденцією боржнику направлено вимогу щодо надання державному виконавцю 08.08.2017 року о 08.00 год. безперешкодного доступу за адресою: м. Миколаїв, вул. 1-а Слобідська, 90/1 для проведення виконавчих дій щодо опису та арешту майна боржника. 07.08.2017 року до відділу надійшла письмова заява боржника - ОСОБА_2, з якої вбачається що остання відмовляється від надання державному виконавцю безперешкодного доступу за вищевказаною адресою для проведення виконавчих дій щодо опису та арешту майна боржника.

21.11.2017 року рекомендованою кореспонденцією боржнику направлено вимогу щодо надання державному виконавцю 30.11.2017 року о 12.00 год. безперешкодного доступу за адресами: м. Миколаїв, вул. 1-а Слобідська, 90/1 для проведення виконавчих дій щодо опису та арешту майна боржника. Вказана вимога повернулася за закінченням терміну зберігання.

15.06.2018 року виходом за адресою: м. Миколаїв, вул. 1-а Слобідська, 90/1 провести виконавчі дії щодо опису та арешту майна боржника не представилося можливим, оскільки на дзвінки та стук двері ні хто не відчинив, про що складено відповідний акт державного виконавця.

07.06.2018 року на всі відомі адреси боржника рекомендованою кореспонденцією направлено вимогу щодо надання державному виконавцю 14.06.2018 року о 16.30 год. безперешкодного доступу до будинку №90/1 по вул. 1-а Слобідська в м. Миколаєві для проведення виконавчих дій щодо опису та арешту майна боржника та попереджено, що у випадку невиконання даної вимоги, державним виконавцем буде направлено подання про примусове проникнення за вказаною адресою.

18.06.2018 року до відділу надійшла письмова заява боржника - ОСОБА_2, з якої вбачається що остання відмовляється від надання державному виконавцю безперешкодного доступу за вищевказаною адресою для проведення виконавчих дій щодо опису та арешту майна боржника.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має певні права, в тому числі: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення (п.4 ч.3).

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено в ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обовязком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобовязань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ОСОБА_3 пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 ОСОБА_3 пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року,ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи боржника є крайнім засобом для примусового виконання рішення суду, у разі, якщо державним виконавцем були виконані усі інші можливі спроби виконати рішення суду у відповідності до норм діючого законодавства без примусового проникнення до житла чи іншого володіння особи. Подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи можливе за умови відмови боржника від добровільного допуску державного виконавця.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Проте, як встановлено у судовому засіданні, державним виконавцем не вжито достатніх заходів для безперешкодного входження до житла боржника, для належного виклику боржника до відділу державної виконавчої служби, які не потребують примусового проникнення до житла.

Державний виконавець здійснював вихід за адресою боржника з метою перевірки майнового стану боржника, однак доступу державному виконавцю до квартири не було надано, про що був складений акт від 05.06.2018 року.

Разом із тим, доданий до подання акт державного виконавця не містять часу здійснення виходу за адресою боржника, що не виключає здійснення такого виходу в робочий час, і може бути причиною відсутності боржника у вказаній квартирі.

Головним державним виконавцем не надано суду доказів повідомлення власника вищезазначеного домоволодіння, а також і самої боржниці, з метою безперешкодного доступу, про дату, час та намір вчиняти виконавчі дії щодо опису майна боржника.

Окрім того, подання державного виконавця не містить жодних даних про те, що у вказаному домоволодінні, знаходиться майно боржника.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що дане подання є необґрунтованим, наявність достатніх правових підстав для примусового проникнення до житла є недоведеною, та з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією прав щодо недоторканості житла власників будинку (квартири) та осіб, які в ньому проживають, вважає необхідним відмовити в його задоволенні.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 11-13, 258-260, 263, 439 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 -відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: Ж.П. Павлова