"25" жовтня 2018 р.
Справа № 642/3716/18
Провадження № 2/642/1406/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
23 жовтня 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова
у складі головуючого судді Вікторова В.В.
за участю секретаря Самотой М.Є.
розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -
У липні 2018 року позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2500,00 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до повноліття дитини.
В обґрунтування позову зазначила, що 29 червня 2002 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який рішеням суду від 11 серпня 2014 року розірвано. Від шлюбу народилася донька, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. В 2012 році вона припинила шлюбні стосунки з відповідачем, перестала вести спільне господарство та спільний сімейний бюджет. З моменту припинення шлюбних стосунків з відповідачем донька мешкає з нею та відповідач не бере участі у її вихованні та матеріальному утриманні. На теперішній час вона з донькою мешкають у її батьків. Всі витрати, повязані з навчанням, розвитком доньки, придбанням одежі, їжі, лікуванням та інше, вона здійснює за власні кошти, без допомоги відповідача, який ухиляється від матеріального утримання дочки і не приймає участі у її вихованні, у звязку з чим вона вимушена була звернутися до суду. Зазначила також, що для забезпечення належного рівня життя доньки з урахуванням витрат на її лікування, фізичний, духовний, соціальний розвиток щомісячно потрібно не менше як 5000 гривень. Такий рівень вона одна не може забезпечити, тому батько, який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти на утримання своєї дитини у розмірі 2 500 гривень щомісячно. Їй не відома інформацію стосовно того, де саме працює відповідач та його розмір заробітку. Але, відповідач має нормальний стан здоровя, не є інвалідом, не має хронічних захворювань, є працездатним, не має на утриманні інших дітей, непрацездатних дружин.
Позивач в судове засідання не з'явилася. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала суду заяву, у якій просить розглядати справи у її відсутність, та зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 34).
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі (а.с. 23, 24, 30, 31, 33).
Суд вважає, що відповідач не з'явився до суду без поважних причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України
У звязку з викладеним, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, встановив, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 червня 2002 року, який рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 11 серпня 2014 року розірвано (а.с. 8).
Відповідач ОСОБА_2 є батьком неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії 1-ВЛ № 233256, виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції від 17.12.2002 року, актовий запис № 3834 (а.с. 7).
Неповнолітня ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою ОСОБА_1 та бабусею ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 і знаходиться на повному забезпеченні позивача (а.с. 11).
Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином зобовязання по забезпеченню дитини мають обидва батьки.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Як вбачається зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись, як аліменти визначається судом.
За ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Судом встановлено, що позивач офіційно не працює та не отримує дохід. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у житті дитини, її вихованні та розвитку ніякої участі не приймає. Відповідач має нормальний стан здоровя, не є інвалідом, не має хронічних захворювань, є працездатним, не має на утриманні інших дітей, інших непрацездатних осіб на утриманні не має, може надавати матеріальну допомогу.
Виходячи з викладеного, суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. кожного місяця на утримання дитини.
При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивачі при поданні позову про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору.
Суд вважає, що з відповідача в порядку ст.141 ЦПК України, та Закону України Про судовий збір, підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.
Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 76-83, 130, 141, 265, 280-283 ЦПК України, ст. 180, 182, 184, 191, 192 СК України, суд -

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину задовольнити.
Рішення у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст складено 25 жовтня 2018 року.

.

Суддя В.В. Вікторов