У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 312/330/18

провадження № 6/312/7/2018

25 жовтня 2018 року селище ОСОБА_1

Великобілозерський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Яцун О.О.,

при секретарі Юхник С.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Велика Білозерка Запорізької області подання старшого державного виконавця Великобілозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу,

В С Т А Н О В И В:

25 жовтня 2018 року старший державний виконавець Великобілозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 звернулася до суду з поданням про обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, до виконання нею своїх зобовязань, покладених на неї наказом господарського суду Запорізької області про стягнення заборгованості по кредиту, зазначивши в поданні, що у Великобілозерському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на примусовому виконанні знаходиться наказ № 908/2764/14, виданий 26.09.2014 року господарським судом Запорізької області про стягнення з ФОП Хмиз (ОСОБА_4С.) на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по кредиту в сумі 23637 грн. 34 коп. 18.07.2018 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника було зобовязано подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. На сьогоднішній день рішення боржником не виконано. Також боржника було викликано до виконавчої служби для надання пояснень з приводу невиконання рішення суду, проте боржник на виклик не зявилася, про причини неявки не повідомила. Отже боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї судовим рішенням. Посилаючись на зазначені обставини, державний виконавець просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_3 у праві виїзду за межи України, до виконання зобовязань, покладених на неї судовим рішенням.

В судове засідання старший державний виконавець Великобілозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленою про день та час судового засідання, не зявилася, про причину не явки до суду не повідомила.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що предявлене до суду подання старшого державного виконавця Великобілозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання.

За правилами статті 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Пунктом 8) ст. 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України» встановлено, що на державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється вїзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів; розшук у пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах вїзду - виїзду осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів.

За змістом пункту 4) частини 1 статті 20 Закону України «Про державну прикордонну службу України», органам, підрозділам, військовослужбовцям, а також працівникам Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових обовязків можуть залучатися до оперативно-службової діяльності, для виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань надається право шляхом опитування осіб зясовувати підстави перетинання державного кордону України, вїзду на тимчасово окуповану території або виїзду з неї, не пропускати через державний кордон України, на тимчасово окуповану територію або з неї, осіб без дійсних документів на право перетинання кордону або для вїзду на тимчасово окуповану території та виїзду з неї, осіб які надали завідомо неправдиві відомості під час одержання зазначених документів, осіб, яким Державною прикордонною службою України за порушення законодавства з прикордонних питань та про правовий статус іноземців чи за мотивованим письмовим рішенням суду та правоохоронних органів або постановою державного виконавця не дозволяється вїзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України; робити в документах зазначених осіб відповідні відмітки.

Пунктом 5 частини 1 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку коли він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), - до виконання зобовязань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішенням про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п.1 розділу ХIII «Інструкції з організації примусового виконання рішень», яка затверджена наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 2 квітня 2012 року, у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, що відповідно до Закону підлягає примусовому виконанню, питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи у праві виїзду за межі України вирішує суд за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.

Згідно вимог, які містяться в п. 2 розділу ХIII «Інструкції з організації примусового виконання рішень», яка затверджена наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 2 квітня 2012 року, подання має обовязково містити зокрема: прізвище, імя та по батькові боржника фізичної особи, громадянство боржника фізичної особи, інформацію про перетинання боржником державного кордону України, обґрунтування наявності фактів ухилення боржника фізичної особи від виконання своїх зобовязань. До подання додаються копії виконавчого документу, постанови про відкриття виконавчого провадження. У разі відсутності таких даних державний (приватний) виконавець на письмовий запит отримує їх в органі, який видав виконавчий документ, або в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Проте, в порушення вищезазначених вимог щодо обовязкового змісту подання, подання державного виконавця, яке надано до суду, не містить вищезазначених відомостей, при цьому до нього не додано копії виконавчого документу, постанови про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, вказані порушення щодо обовязкового змісту подання та не долучення до нього вищевказаних документів, позбавляють суд можливості ідентифікувати боржника та встановити його справжнє прізвище, оскільки в поданні державний виконавець зазначає, що на примусовому виконанні знаходиться наказ № 908/2764/14, виданий 26.09.2014 року господарським судом Запорізької області про стягнення з Хмиз (ОСОБА_4С.) на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по кредиту, при цьому просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_3 у праві виїзду за межи України.

Також суд звертає увагу на положення ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», вимоги якої встановлюють, зокрема, що копії постанов виконавця про відкриття виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження та надсилаються рекомендованим поштовим відправлення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Проте матеріали подання державного виконавця не містять відповідних доказів про дотримання державним виконавцем вказаних вимог закону щодо направлення на адресу боржника копії постанови про відкриття виконавчого провадження. Отже, у суду не має підстав вважати, що боржник був належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, тому суд критично відноситься до стверджень державного виконавця щодо ухилення боржника від виконання своїх зобовязань за судовим рішенням.

Суд вважає, що особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні від виконання зобовязань доки не буде доведено протилежне, оскільки на думку суду ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду позначає з обєктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обовязків.

Таким чином, оскільки подання державного виконавця за своїм змістом не відповідає встановленим вимогах, не містить необхідних даних для вирішення справи по суті, до нього не додано відповідних доказів, подання містить протиріччя щодо прізвища боржника, також є необґрунтованим, суд вважає, що в задоволенні подання необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 129-1 Конституції України, Законом України «Про державну прикордонну службу України», Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», Законом України «Про виконавче провадження», «Інструкції з організації примусового виконання рішень», ст.ст. 353, 441 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Великобілозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя О.О. Яцун