Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/101/18
Провадження № 2/499/129/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

заочне

"22" жовтня 2018 р. смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Тимчука Р.М., за участю секретаря судового засідання Мельника Р.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Іванівка Іванівського району Одеської області справу № 499/101/18 за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Роздільнянський міжрайонний відділ ДВС ГТУЮ в Одеській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою до відповідача, у якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 8767, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 11.09.2017 року, щодо стягнення з нього заборгованості за кредитним договором в розмірі 123812,18 грн. за кредитним договором №2 від 12.01.2006 року та скасувати даний виконавчий напис.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 11 вересня 2017 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис № 8767, про стягнення нього, на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» грошових коштів у сумі 123812 грн. 18 коп. за кредитним договором №2 від 12.01.2006 року.

Оспорюваний виконавчий напис був вчинений на підставі наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» копії договору від 12 січня 2006 року.

Позивач просить звернути увагу суду на те, що приватним нотаріусом при видачі виконавчого напису не враховано пропуску банком строку позовної давності. Крім того, 24 лютого 2016 року по справі № 916/4190/15 Одеським апеляційним господарським судом винесено постанову про відмову у задоволенні апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з мене заборгованості за кредитним договором № 2 від 12.01.2006 року. Вказану постанову Одеського апеляційного господарського суду залишено в силі постановою Вищого господарського суду України від 13 квітня 2016 року.

Відповідно до от. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Позивач у судове засідання не зявився, проте надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягавта не заперечував у разі можливості проти ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача ПАТ «КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з»явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав, відзив на позов не подавав. Про дату та час повідомлений належним чином, що підтверджується письмовим повідомленням про вручення поштового відправлення. Суд визнає неявку відповідача з неповажних причин.

Приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, надала письмові пояснення на позов, які були приєднанні до матеріалів справи відповідно просила на розсуд суд ухвалити рішення .

Представник Роздільнянського МВ ДВС ГТУЮ Одеської області у судове засідання не зявився, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, заяв та клопотань до суду не надавав, про причини неявки не повідомив.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, про що постановлено ухвалу суду.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч.1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

11 вересня 2017 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис № 8767, про стягнення нього, на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» грошових коштів у сумі 123812 грн. 18 коп. за кредитним договором №2 від 12.01.2006 року.

Оспорюваний виконавчий напис був вчинений на підставі наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» копії договору від 12 січня 2006 року.

Судом на підставі поданих позивачем документів встановлено 24 лютого 2016 року по справі № 916/4190/15 Одеським апеляційним господарським судом винесено постанову про відмову у задоволенні апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором № 2 від 12.01.2006 року. Згідно рішення вбачається що предметом спору була заборгованість по кредитному договору № 2 від 12 січня 2006 року та спір було вирішено і судовим рішенням у задоволенні позову було відмовлено в звязку із спливом строку позовної давності. Вказану постанову Одеського апеляційного господарського суду залишено в силі постановою Вищого господарського суду України від 13 квітня 2016 року.

Отже як вбачається з матеріалів справи правовідносини які були між позивачем та відповідачем на підставі кредитного договору № 2 від 12.01.2016 року вже були вирішені в судовому порядку, про що є відповідні рішення.

Отже суд приходить до висновку що посилання позивача є обгрунтованими щодо скасування виковначого напису нотаріуса.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку,встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обовязок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»).

Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів.

Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення звязку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік документів).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обовязків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобовязання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обовязкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

З урахуванням наведеного та приймаючи до уваги те, що представником ПАТ «КБ «ПриватБанк» не було надано будь-яких доказів на підтвердження того, що позивачем було отримано лист з вимогою про усунення порушення стосовно зобовязання із зазначенням у листі вимоги стислого змісту порушених зобовязань, у звязку з чим останній був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про ситуацію, яка склалася та можливості або оспорити вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», що не може свідчити про безспірність суми, предявленої до стягнення, а нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено отримання такої вимоги позивачем, що унеможливило подання останнім нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди.

Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом.

Відповідно до ч.1ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, такими, що підлягають задоволенню.

Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий 704,80 гривень, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,141,223,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст.3,15,16 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН - НОМЕР_1), до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», (49094 м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. № 50), треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, (АДРЕСА_1), відділ державної виконавчої служби Роздільнянського міжрайонного відділу ДВС ГУЮ в Одеській області (67400 м. Роздільна вул. Леніна,75А) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити в повному обсязі.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №8767 від 11.09.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором№ 2 від 12.01.2006 року в сумі 123812,18 грн. З ОСОБА_1.

Зупинити стягнення з ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису №8767 від 11.09.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 2 від 12.01.2006 року в сумі 123812,18 грн.

Скасувати виконанню виконавчий напис №8767 від 11.09.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором№ 2 від 12.01.2006 року в сумі 123812,18 грн. З ОСОБА_1.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Одеської області через Іванівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяОСОБА_3