Провадження № 2/522/7739/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А.Ю.

за участю секретаря Іскрич В.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) про стягнення боргу за розпискою,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, по якому просила:

-стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 1 887 319,00 (Один мільйон вісімсот вісімдесят сім тисяч триста девятнадцять гривень) 00 коп. та судові витрати.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач отримала грошові кошти в розмірі 70 000,00 доларів США та взяла на себе зобовязання повернути їх позивачу не пізніше ніж через 6 місяців з дня отримання, тобто не пізніше 15 червня 2018 року, однак станом на 09.08.2018 року відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушує зяті на себе зобовязання.

Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, згідно якої просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, згідно якої, позовні вимоги визнала.

Згідно ч.ч.3, 4ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями206,207цьогоКодексу.

Згідно зі ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог. Суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у звязку з чим, є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_1 з проханням позичити під розписку гроші в розмірі 70 000,00 (сімдесят тисяч) доларів США терміном на 6 (шість) місяців до 15 червня 2018 року.

Факт передачі грошових коштів у розмірі 70 000,00 (сімдесят тисяч) доларів США, ОСОБА_2, підтверджується доданою до позовної заяви копією розписки, складеної та власноруч підписаної Відповідачем.

Згідно з наданою копією розписки, відповідач отримала грошові кошти в розмірі 70 000,00 доларів США та взяла на себе зобовязання повернути їх Позивачу не пізніше ніж через 6 місяців з дня отримання, тобто не пізніше 15 червня 2018 року, однак станом на 09.08.2018 року Відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушує взяті на себе зобовязання.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За загальною нормою цивільного права, договір вважається укладеним в належній формі, тільки якщо сторони домовилися з приводу всіх суттєвих умов договору (ст. 638 ЦК України). А відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений на письмі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений на письмі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини першої ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 1047 Цивільного кодексу України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з правилами частини першої ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у строк, встановлений договором або законом.

Наявність оригіналу розписки у кредитора свідчить про існування зобовязання.

До сьогоднішнього часу Відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушує взяті на себе зобовязання.

Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Станом на 09.08.2018 року курс долару США по відношенню до гривні становить 2 696,17 грн. за 100 доларів США, а тому сума боргу, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 складає 1 887 319,00 грн. (26,9617х 70 000,00).

Відповідно дост. 81 ЦПК Україникожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленихЦПК України.

Згідност. 13 ЦПК Українисуд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбаченихЦПК Українивипадках.

Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до змісту ч.2ст. 141 ЦПК Українисудові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Судом встановлено, що внаслідок невиконання Відповідачем умов договору, Позивач понесла додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 8810,00 гривень, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією від 15.08.2018 року, на зазначену суму.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи та з огляду на визнання позову відповідачем, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

На підставі викладеного й керуючись ст. ст.. 10, 11, 526, 530, 536, 612, 625, 640, 1046 - 1047, 1050 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 43, 76, 81, 95, 133, 141, 206, 209, ч.1 ст. 223, 241, 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1, АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2, АДРЕСА_1) суму боргу в розмірі 1 887 319,00 (Один мільйон вісімсот вісімдесят сім тисяч триста девятнадцять гривень) 00 коп.

Стягнути з (РНОКПП: НОМЕР_1, АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2, АДРЕСА_1) суму судового збору в розмірі 8810 (вісім тисяч вісімсот десять гривень) 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складений 12.10.2018 року.

Суддя: А.Ю. Бойчук