Номер провадження: 22-ц/785/4937/18
Номер справи місцевого суду: 523/8891/16-ц
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області, у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Кононенко Т.В.,

Цюри Т.В.,

за участю секретаря Ющак А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради та Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 липня 2016 року (суддя Аліна С.С.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, до Об'єднання співвласників гуртожитку «Заболотного-26А» про визнання права користування та про зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

23 червня 2016 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею і неповнолітньою донькою ОСОБА_4 право користування жилим приміщенням в будинку гуртожитку АДРЕСА_1 та зобов'язати Об'єднання співвласників гуртожитку (далі - ОСГ) «Заболотного-26А» укласти з нею договір найму вказаного жилого приміщення.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14 липня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, було задоволено.

Визнано за ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, право користування приміщеннями в будинку гуртожитку АДРЕСА_1, а саме: приміщення № 739 (житлова кімната) площею 16,7 кв. м.; приміщення № 738 (коридор) площею 4,8 кв. м.; приміщення № 737 (туалет) площею 1,3 кв. м.; приміщення № 721 (кухня) площею 3,0 кв. м.

Зобов'язано ОСГ «Заболотного-26А» укласти з ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, договір найму жилих та підсобних приміщень в будинку гуртожитку АДРЕСА_1, а саме приміщення № 739 (житлова кімната) площею 16,7 кв. м.; приміщення № 738 (коридор) площею 4,8 кв.м.; приміщення № 737 (туалет) площею 1,3 кв.м.; приміщення № 721 (кухня) площею 3,0 кв.м.(а.с.49-50).

19 квітня 2018 року від Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради надійшла апеляційна скарга на вищевказане рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 липня 2016 року, в якій вони ставлять питання про скасування зазначеного судового рішення, посилаючись на те, що оскаржуваним рішенням були порушені їх права.

Крім того, 15 травня 2018 року від Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради надійшла апеляційна скарга на вищевказане рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 липня 2016 року, в якій вони також ставлять питання про скасування зазначеного судового рішення, посилаючись на те, що оскаржуваним рішенням були порушені їх права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг, заперечень проти них, колегія суддів дійшла висновку про необхідність закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради та про задоволення апеляційної скарги Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що до ОСГ «Заболотного-26А» віднесені функції балансоутримувача гуртожитку, розташованого по АДРЕСА_1, а тому він наділений повноваженнями на укладення договорів найму житла з наймачами цього гуртожитку.

Суд також обґрунтовував свій висновок тим, що протягом тривалого часу територіальна громада, в особі Одеської міської ради, не ставила питання про розірвання із позивачкою ОСОБА_3 відносин найму житла у вказаному гуртожитку.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони суперечать чинному законодавству України та матеріалам справи.

Так, у відповідності до ст. 327 ЦК України управління майном, що перебуває в комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землі, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частка в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб'єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Територіальні громади сіл, селищ, міст, районів у містах безпосередньо або через органи місцевого самоврядування можуть об'єднувати на договірних засадах на праві спільної власності об'єкти права комунальної власності, а також кошти місцевих бюджетів для виконання спільних проектів або для спільного фінансування (утримання) комунальних підприємств, установ та організацій і створювати для цього відповідні органи і служби.

Районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об'єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад.

В свою чергу, органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, на території Суворовського району міста Одеси, де знаходиться ОСГ «Заболотного-26А, виконавчим органом Одеської міської ради є саме Суворовська районна адміністрація, яка створюється Одеською міською радою з метою реалізації функцій місцевого самоврядування згідно із Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до рішення виконкому Одеської міської ради № 521 від 28.05.2009 року вказаний гуртожиток та інженерні споруди по АДРЕСА_1

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи та визнані сторонами, що вбачається із тексту позовної заяви ОСОБА_3, а тому у відповідності до ч.1 ст. 82 ЦПК України вважаються встановленими і не підлягають доказуванню.

Спірним є питання стосовно того, чи наділено повноваженнями ОСГ «Заболотного-26А» укладати договори найму з мешканцями гуртожитку, у тому числі з ОСОБА_3

З цих підстав колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 3.2.4. Положення про Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ряди, яке затверджене рішенням Одеської міської ради «Про внесення змін до рішення Одеської міської ради від 28.02.2011 р. № 384-VI «Про затвердження положень про виконавчі органи Одеської міської ради» від 13.02.2014 року № 4584-VI, редакція якого діяла до 26.04.2017 р., тобто на час ухвалення оскаржуваного судового рішення, Суворовська районна адміністрація виконувала функції уповноваженого органу власника житлового фонду жилих та нежилих приміщень. Відповідно до п. 3.2.7 Положення Суворовська районна адміністрація видавала ордери на жилі приміщення в гуртожитках, які перебувають на балансі територіальної громади міста та розпорядження про укладення договорів найму жилих приміщень в указаних гуртожитках; вирішувала питання укладення та внесенню змін до договорів найму жилих приміщень та їх бронювання.

В подальшому, а саме після 26.04.2017 року, свою діяльність вказана адміністрації здійснює у відповідності до Положення про Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 26.04.2017 p. № 1934-VII.

З огляду на викладене, доводи заявника апеляційної скарги - Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради стосовно того, що оскаржуване рішення суду від 14.07.2016 р. по справі № 523/8891/16-ц. щодо зобов'язання ОСГ «Заболотного-26А» укласти з ОСОБА_3 договір найму жилих та підсобних приміщень в будинку гуртожитку АДРЕСА_1, протирічать вимогам чинного законодавства, є слушними і обґрунтованими.

Оскільки ОСГ «Заболотного-26А» не наділено повноваженнями укладати договори найму у вказаному гуртожитку з його мешканцями або з іншими особами, то оскаржуване судове рішення призвело до незаконного укладення договору найму житла в будинку гуртожитку з позивачкою ОСОБА_3

Більше того, між позивачкою ОСОБА_3 та власником гуртожитку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 громада м. Одеси, в особі Одеської міської ради, взагалі відсутні будь-які відносини як наймодавця та наймача.

Таким чином, всі вищевикладені обставини свідчать про те, що договір найму житла від 25.07.2016 року був укладений між ОСОБА_3 і неналежною стороною, а саме з ОСГ «Заболотного-26А» замість Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, що є незаконним (а.с.113-116).

Доводи представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про те, що укладаючи договір найму жилого приміщення з позивачкою, ОСГ діяло на підставі п.14 Статуту ОСГ «Заболотного-26А», є безпідставними, оскільки у відповідності до вказаного пункту Статуту до компетенції правління ОСГ «Заболотного-26А» належить укладення договорів з мешканцями гуртожитку щодо житлово-комунальних послуг, у тому числі договорів комісії, доручення, оренди (найму) щодо виконання окремих функцій (повноважень) від імені мешканців гуртожитку.

Тобто мова йде про делегування функцій ОСГ «Заболотного-26А» лише стосовно житлово-комунальних послуг і договорів від імені мешканців гуртожитку, і жодним чином не йде мова про делегування функцій ОСГ «Заболотного-26А» щодо укладення договорів найму житла з громадянами, оскільки ці функції належать виключно виконавчому органу Одеської міської ради на відповідній території, яким у даному випадку є Суворовська районна адміністрація.

При цьому, слід зазначити, що за змістом ст. 129 ЖК України єдиною підставою для вселення на жилу площу в гуртожитку є ордер, однак матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_3 вселилась в жиле приміщення вказаного гуртожитку на підставі ордера, який між тим також не має права видавати ОСГ «Заболотного-26А».

Крім того, заперечуючи проти апеляційних скарг, представник позивача ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 посилалась на лист в.о. директора юридичного департаменту Одеської міської ради Лисова С.О. від 5.11.2011 року № 1245, виданого на ім'я в.о. директора департаменту міського господарства Одеської міської ради Орловського А.Й., згідно якого договори найму жилих приміщень з мешканцями гуртожитку, розташованого по АДРЕСА_1, необхідно укладати саме с ОСГ «Заболотного-26А» (а.с.204).

Не погоджуючись із даними запереченнями, колегія суддів зазначає, що даний лист не є нормативним актом, а тому не є підставою для його виконання, тим більше, що вказаний лист суперечить вимогам чинного законодавства, про що вказано вище.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради є обгрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Що стосується апеляційної скарги Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, то колегія суддів вважає за необхідне апеляційне провадження по даній апеляційній скарзі закрити, оскільки оскаржуваним судовим рішенням не порушуються права вказаного Департаменту.

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

При цьому, при розгляді апеляційним судом апеляційної скарги особи, яка не брала участі в розгляді справи в суді першої інстанції, але вважає що судом вирішено питання про її права, інтереси та обов'язки, суд, відкривши апеляційне провадження (за відсутності інших підстав повернення скарги згідно з ЦПК України), повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, наявність у зазначеної особи порушеного законного інтересу щодо предмета спору.

Таким чином, судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися її прав та обов'язків, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або містити судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Судове рішення слід вважати таким, що прийнято про права та обов'язки осіб, яких не було залучено до участі у справі, якщо в описовій чи мотивувальній частині рішення містяться висновки або судження суду про права та обов'язки цих осіб, або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки останніх.

Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не є підставою для висновку про вирішення судом питань про права та обов'язки цієї особи.

У відповідності до роз'яснень, викладених у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого ст. 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та ч. 3 ст. 297 ЦПК України постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Таких правових позицій дотримується Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду, що також за аналогією права можна застосовувати і в цивільному судочинстві, а саме: у постанові ВС/КГС від 21.03.2018р. по справі № 3/364, у постанові ВС/КГС від 02.05.2018р. по справі № 7/91-1669, у постанові ВС/КГС від 10.05.2018р. по справі 910/22354/15; у постанові ВС/КГС від 11.07.2018р. по справі № 911/2635/17.

Із оскаржуваного заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 липня 2016 року вбачається, що в описовій, мотивувальній та в резолютивній його частині, будь-яких висновків суду щодо прав та обов'язків Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради не міститься й такі судом першої інстанції не розглядались.

Доводи заявника апеляційної скарги - Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про те, що до їх компетенції входить виконання оскаржуваного судового рішення, з яким вони не погоджуються, вищезазначених висновків колегії суддів не спростовують, оскільки правових підстав для скарження заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 липня 2016 року Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради, не вбачається.

У відповідності до ст. 362 ЦПК країни суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалося.

Таким чином, враховуючи, що апелянт - Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради не надав суду належних і допустимих доказів, які могли б свідчити про те, що оскаржуваним судовим рішення було вирішено питання, які стосуються його прав та/або обов'язків, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне закрити апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, як то передбачено ст. 362 ЦПК України.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги - Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради його повністю спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

У зв'язку з цим апеляційну скаргу Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради слід задовольнити, оскаржуване судове рішення скасувати і ухвалити у справі нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, до ОСГ «Заболотного-26А» про визнання права користування та про зобов'язання вчинити певні дії, слід відмовити.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 362, ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 липня 2016 року закрити.

Апеляційну скаргу Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради задовольнити.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 липня 2016 року скасувати і ухвалити у справі нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, до Об'єднання співвласників гуртожитку «Заболотного-26А» про визнання права користування та про зобов'язання вчинити певні дії, відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14.09.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Н.А. Кононенко

Т.В. Цюра