Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/9676/17 Головуючий у 1-й інст. Рожкова О. С.
Категорія 58 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №296/9676/17 за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Корольовського відділу державної виконавчої служби м.Житомира про виключення майна з акту опису та скасування арешту на майно,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4,

на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира, постановлену 23 квітня 2018 року суддею Рожковою О.С. у м.Житомирі,

в с т а н о в и в :

05 грудня 2017 року законний представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Корольовського відділу державної виконавчої служби м.Житомира, в якому просив виключити з акту опису та арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.12.2016 будинок АДРЕСА_1 та скасувати арешт накладений на вказаний будинок.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 14.12.2017, з урахуванням ухвали від 15.12.2017 про виправлення описки, даний позов за заявою позивача забезпечено шляхом зобов'язання Корольовського ВДВС м.Житомира ГТУЮ в Житомирській області зупинити продаж арештованого майна в рамках виконавчого провадження №51985052, а саме, спірного будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, номер лоту в системі СЕТАМ 224564 - до вирішення спору по суті і набрання судовим рішенням у справі чинності.

27.03.2018 ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про скасування вказаних заходів забезпечення позову, посилаючись на відсутність підстав для їх застосування.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 23 квітня 2018 року у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить зазначену ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення його заяви про скасування заходів забезпечення позову.

На його думку, суд першої інстанції безпідставно застосував заходи забезпечення позову у вигляді зупинення продажу арештованого майна, оскільки позивач не є власником спірного майна та вимоги про визнання права власності на це майно не заявляв. Крім того, вважає, що обраний спосіб забезпечення позову в частині зобов'язання державного органу вчинити певну дію не відповідає вимогам чинного законодавства. Також послався на розгляд справи судом без повідомлення сторін, що позбавило його можливості скористатись своїми процесуальними правами давати пояснення та заявляти клопотання.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, враховуючи наступне.

За змістом ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно ч. 6 ст. 158 ЦПК України відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1, предметом спору у даній справі є законність опису та арешту будинку АДРЕСА_1.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 14.12.2017, з урахуванням ухвали від 15.12.2017 про виправлення описки, частково задоволено заяву позивача про забезпечення позову та зобов'язано Корольовський ВДВС м.Житомира ГТУЮ в Житомирській області зупинити продаж арештованого майна в рамках виконавчого провадження №51985052, а саме, спірного будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, номер лоту в системі СЕТАМ 224564 - до вирішення спору по суті і набрання судовим рішенням у справі чинності (а.с.33-34, 38 т. 1).

15.12.2017 ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про скасування вжитих судом заходів забезпечення позову, посилаючись на безпідставність їх застосування та те, що позивач не є власником спірного майна, а суд не переконався в тому, що між сторонами дійсно виник спір (а.с. 41-42 т. 1).

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 22.12.2017 у задоволенні цієї заяви відмовлено (а.с. 56, 57-58 т. 1).

Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 07.03.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу судді про забезпечення позову від 14.12.2017 залишено без задоволення, а відповідну ухвалу - без змін. Судом апеляційної інстанції зазначено, що обраний судом першої інстанції вид забезпечення позову (зупинення продажу арештованого житлового будинку до вирішення спору по суті і набрання судовим рішенням у даній справі законної сили) відповідає обсягу позовних вимог (про виключення з акта опису та скасування арешту) та повністю узгоджується із приписами пункту п'ятого частини першої ст.152 ЦПК України, яка діяла у такій редакції на час розгляду судом першої інстанції заяви про забезпечення позову, та пункту п'ятого частини першої ст.150 ЦПК України, яка діє наразі, тобто на час перегляду ухвали судом апеляційної інстанції (а.с. 102-105 т. 1).

Також постановою Апеляційного суду Житомирської області від 07.03.2018 залишено без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову від 22.12.2017, а зазначену ухвалу залишено без змін. Суд апеляційної інстанції зазначив, що доводи заявника відносно права на позов про звільнення майна з-під арешту та відсутності спору мають бути досліджені при розгляді справи по суті, а неповідомлення заявника про судове засідання не перешкодило останньому у реалізації його прав, визначених законом (а.с. 109-111 т. 1).

27.03.2018 ОСОБА_4 звернувся повторно із заявою про скасування вжитих ухвалою суду від 14.12.2017 заходів забезпечення позову (а.с. 115-116 т. 1).

Як підставу для скасування заходів забезпечення позову, заявник зазначав відсутність у позивача права на звернення до суду у зв'язку із відсутністю у останнього підтвердженого права власності на спірне майно. Окрім цього, вказав на відсутність у позові вимоги про визнання права на майно, що вказує на помилковість забезпечення позову в обраний судом спосіб.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні цієї заяви, суд першої інстанції послався на висновки Апеляційного суду Житомирської області, викладені в постанові від 07.03.2018, якою апеляційну скаргу ОСОБА_4 про скасування ухвали судді Корольовського районного суду м. Житомира від 14.12.2017 залишено без задоволення, а ухвалу судді без змін, відповідно до яких встановлено правомірність обраного судом виду забезпечення позову та безпідставність посилання відповідача на неправильне застосування судом положення п.5 ч.1 ст.150 ЦПК України (а.с.102-105 т. 1). Окрім цього суд зазначив, що судова практика передбачає право звернення до суду із позовом як про визнання права власності на майно так і (та/або) зняття арешту з майна та можливість забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна.

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на законі та є правильним.

Зокрема, як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову від 27.03.2018, остання містить посилання на відсутність у позивача права на звернення до суду з відповідним позовом та неправильність обраного судом заходу забезпечення позову. Аналогічні доводи ОСОБА_4 наводить у апеляційній скарзі. Разом з тим, такі ж обставини заявник зазначав у заяві про скасування заходів забезпечення позову від 15.12.2017, у задоволенні якої ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 22.12.2017 відмовлено, а законність та обґрунтованість такого судового рішення щодо застосування заходів забезпечення позову та правомірності обраного судом виду забезпечення позову підтверджено постановами Апеляційного суду Житомирської області від 07.03.2018.

Однією із нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування заходів забезпечення позову, ОСОБА_4 у заяві від 27.03.2018 зазначає відсутність у позові вимоги про визнання права власності на майно, що, на його думку, вказує на помилковість забезпечення позову в обраний судом спосіб.

Проте, як правильно зазначив суд першої інстанції, пунктами 2, 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» визначено право особи на звернення з позовом як про визнання права власності, так і (та/або) зняття арешту з майна та право судді в порядку забезпечення позову за відповідною заявою на зупинення продажу арештованого майна.

Враховуючи наведене, а також те, що на час постановлення оскаржуваної ухвали справа судом розглянута не була, суд апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги такими, що не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Частина 2 ст.158 ЦПК України не містить посилання на обов'язковість повідомлення та участі сторін під час розгляду судом заяви про скасування заходів забезпечення позову, тому, відповідні доводи апеляційної скарги про необхідність скасування ухвали суду з цих підстав є помилковими. Крім того, розгляд заяви ОСОБА_4 у його відсутність не призвів до неправильного вирішення питання про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 23 квітня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді:

Повний текст постанови складений 14 вересня 2018 року.