Ухвала

Іменем України

09 листопада 2018 року

справа № 756/10186/15-ц

провадження № 61-39794ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом до

ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 31 серпня 2015 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_4- ОСОБА_6 оскаржив її в апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 23 червня 2018 року відмовлено у відкриттіапеляційного провадженняза апеляційною скаргою ОСОБА_4 подану представником - ОСОБА_6, на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 31 серпня 2015 року.

У липні 2018 року ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить, посилаючись на порушення норм процесуального права, скасувати ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 червня 2018 року та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів касаційного провадження, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01 лютого 2016 року відмовлено у відкриті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_4, на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості.

Крім того, Апеляційний суд м. Києва в ухвалі від 23 червня 2018 року зазначив, що представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 неодноразово подавав до апеляційного суду ідентичні за змістом апеляційні скарги.

Ухвалами Апеляційного суду м. Києва від 02 березня 2016 року, 08 червня 2016 року, 08 вересня 2016 року, 28 вересня 2016 року, 16 листопада 2016 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року.

Крім цього, постановою Верхового Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 травня 2018 року касаційні скарги представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 залишені без задоволення. Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 08 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 16 листопада 2016 року залишено без змін.

Частиною третьою статті 358 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо: є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Апеляційний суд, відмовляючи у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_4, яка подана представником - ОСОБА_6, правильно виходив із того, що враховуючи наявність ухвал апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості, ухвал апеляційної інстанції від 08 вересня 2016 року та від 16 листопада 2016 року, які після перегляду в касаційному суді залишені без змін, а також те, що повторне оскарження одного і того ж рішення в інтересах однієї ж і тієї особи не допускається, то у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за договором позики відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : С. Ф. Хопта

О.В. Білоконь

Є.В. Синельников