Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року м.Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючої судді ПИСАНЕЦЬ Н.В.

при секретарі Метьолкіній Н.В.,

за участі позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання права на залишення автомобілю

В С Т А Н О В И В:

24 квітня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Донецькій області, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Волноваському районі Донецької області про визнання права на залишення автомобілю, посилаючись на наступні обставини.

В квітні 2001 року батько позивача - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, був зарахований на облік у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Волноваському районі Донецької області як отримувач страхових виплат у звязку з травмою на виробництві. За висновком МСЕК від 22.03.1982р. він мав право на забезпечення спецавтотранспортом. На підставі рішення Волноваського районного суду Донецької області від 10.11.2005р. та ухвали Апеляційного суду Донецької області від 19.01.2006р.- відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Волноваському районі Донецької області було зобовязано перерахувати грошові кошти у розмірі 20499,00грн. Донецькому обласному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів для придбання автомобіля. Таким чином, з 2006 року у користуванні ОСОБА_5 перебував автомобіль НОМЕР_1, 2006 року випуску, синього кольору, номер кузова НОМЕР_2, зареєстрованого у Волноваському МРЕВ Донецької області 29.08.2006р. 3 березня 2014 року стан здоровця батька позивача значно погіршився і він був змушений проживати з ним у його будинку за адресою м. Волноваха вул. Челюскіна б.111 та здійснювати за ним постійний догляд, але реєстрацію місця проживання не змінював. Разом з батьком вели сумісне господарство, мали сумісний бюджет, права та обовязки сімї. Також, за життя батька, позивач неодноразово ремонтував його автомобіль за власний рахунок, здійснював його капітальний ремонт. 06 лютого 2016 року ОСОБА_5 помер у віці 88 років.

Факт проживання однією сімєю позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_5, померлого 06.02.2016 року, встановлений рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 01.06.2017р., залишеним у цій частині без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 12.07.2017р. 08 лютого 2016 року між ним та Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Волноваському районі Донецької області укладений договір відповідального зберігання №ВБ/37-16/НЮ вищезазначеного автомобіля та у той же день він оголосив про намір залишити спірний автомобіль у сімї. 25.11.2016 року він звернувся до відділення

із письмовою заявою про залишення спецавтомобіля в сімї. 16 .12. 2016 року його заява та надані документи були розглянуті на Комісії з організації роботи щодо забезпечення спецавтомобілями інвалідів праці при ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Донецькій області. Відповідно виписки з протоколу №12 від 16.12.2016 року позивачу відмовлено у залишенні спецавтомобіля у сімї у звязку із відсутністю спільної реєстрації його та батька, на момент смерті останнього, а також у звязку із зверненням з заявою про залишення автомобілю після встановленого законом строку. Позивач ОСОБА_1, не погоджуючись із такими висновками, просить суд визнати його право на залишення йому автомобіля НОМЕР_1, 2006 року випуску, синього кольору, номер кузова НОМЕР_2, зареєстрованого у Волноваському МРЕВ Донецької області 29.08.2006р., за умови виплати ним на рахунок -ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Донецькій області, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Волноваському районі Донецької області - вартості автомобілю з урахуванням його розрахункової вартості та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Уточнивши позовні вимоги 06.07.2018р., у частині відповідачів, позивач ОСОБА_1 просить суд визнати його право на залишення йому автомобіля НОМЕР_1, 2006 року випуску, синього кольору, номер кузова НОМЕР_2, зареєстрованого у Волноваському МРЕВ Донецької області 29.08.2006р., за умови виплати ним на рахунок - ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області - вартості автомобілю з урахуванням його розрахункової вартості та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Присутній у судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2, наполягали на задоволенні позовних вимог у повному обсягу, надали пояснення аналогічні викладеному змісту позовної заяви та відповідь на відзив відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області - ОСОБА_3,присутній у судовому засіданні, не погодився із позовом, надав відзив, долучений до матеріалів провадження, просив у позові відмовити, мотивуючи тим, що позивач не був зареєстрований за однією адресою із своїм померлим батьком, що унеможливлює його право на залишення автомобілю, та звернувся з заявою про залишення автомобілю вже після спливу передбаченого законом строку.

За поясненнями свідка ОСОБА_6, даними у судовому засіданні, вона є знайомою позивача та разом із ним була присутня 08.02.2016р. у кабінеті працівника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Волноваському районі Донецької області, де ОСОБА_1 підписував договір зберігання автомобілю та усно оголошував перед працівником Фонду про свої наміри та бажання залишити його у сімї.

За поясненнями свідка ОСОБА_7, даними у судовому засіданні, він спеціалізується на ремонті автомобілів, та памятає позивача як постійного клієнта, який неодноразово привозив йому для здійснення ремонту автомобіль марки ЗАЗ синього кольору.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Відповідно до ст. 263 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Так, у судовому засіданні встановлено, що батько позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуваючи на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Волноваському районі Донецької області як отримувач страхових виплат у звязку з травмою на виробництві, у 2006 році отримав у користування автомобіль НОМЕР_1, 2006 року випуску, синього кольору, номер кузова НОМЕР_2, зареєстрований у Волноваському МРЕВ Донецької області 29.08.2006р.(а.с.9)

Після його смерті, яка настала 06.02.2016р., позивач звернувся 08.02.2016р. до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Волноваському районі Донецької області, де повідомив працівника про смерть батька та зробив усну заяву про залишення йому автомобілю з виплатою необхідної остаточної суми його вартості. Також, у цей день, між ним та Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Волноваському районі Донецької області укладений договір відповідального зберігання №ВБ/37-16/НЮ вищезазначеного автомобіля. Під час цієї зустрічі була присутня свідок ОСОБА_6 (а.с.18,19).

Після звернення ОСОБА_1 25.11.2016 року до відділення із письмовою заявою про залишення спецавтомобіля в сімї - 16 грудня 2016 року його заява та надані документи були розглянуті на Комісії з організації роботи щодо забезпечення спецавтомобілями інвалідів праці при ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Донецькій області. Відповідно виписки з протоколу №12 від 16.12.2016 року позивачу відмовлено у залишенні спецавтомобіля у сімї у звязку із відсутністю спільної реєстрації його та батька, на момент смерті останнього, а також у звязку із зверненням з заявою про залишення автомобілю після встановленого законом строку (а.с.10-17).

Факт проживання однією сімєю позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_5, померлого 06.02.2016 року, встановлений рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 01.06.2017р., залишеним у цій частині без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 12.07.2017р. та додатковому доказуванню не підлягає (а.с.23-26).

Оцінюючи підставу відмови відповідача ОСОБА_1 у залишенні автомобілю яку визначено відповідачем як пропуск шестимісячного строку, з дня смерті інваліда, для звернення із заявою, суд виходить з наступного.

Відповідно п. 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 19 липня 2006 року №999 (із змінами) інваліду, законному представнику недієздатного інваліда чи дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, за їх бажанням може бути безоплатно переданий у власність після закінчення 10-річного строку експлуатації. Після смерті інваліда, дитини-інваліда такий автомобіль може бути безоплатно переданий у власність члену його (її) сімї (за бажанням такого члена сімї), який на час смерті інваліда були зареєстровані за місцем реєстрації інваліда, дитини-інваліда.

Іншому члену сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда на час смерті, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової вартості автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом.

При цьому, зміст вищевказаної Постанови та Порядку не містить обовязкову вказівку про наявність саме письмової форми звернення осіб.

Факт звернення ОСОБА_1 08.02.2016р. до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України підтверджується окрім його власних пояснень та показань свідка ОСОБА_6 фактом укладання у цей же день між ним та Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Волноваському районі Донецької області договору відповідального зберігання №ВБ/37-16/НЮ вищезазначеного

автомобіля. При цьому, за змістом самого договору, а саме п.3.3.2 зазначено про закінчення строку зберігання протягом 6 місяців до моменту сплати вартості автомобілю з урахуванням ступеню зносу. Договір та акт прийому передачі автомобілю було підписано ОСОБА_1 як членом сімї інваліда.

Розрахункова вартість автомобіля визначається структурним підрозділом соціального захисту населення або управлінням виконавчої дирекції з урахуванням зносу автомобіля 0,84 відсотка за кожний повний календарний місяць, або 10 відсотків за кожний повний рік та, до теперішнього часу, ця вартість відповідачем не визначена, інших осіб, які мали можливість у встановлений законом строк звернутись із заявою про залишення автомобілю їм не встановлено.

Враховуючи наведене, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись вимогами ст..ст.13,81,263 ЦПК України, Постановою Кабінету міністрів України від 19 липня 2006 року №999, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати право ОСОБА_1 на залишення йому - як члену сімї померлого 06.02.2016р. ОСОБА_5 автомобілю НОМЕР_1, 2006 року випуску, синього кольору, номер кузова НОМЕР_2, зареєстрованого у Волноваському МРЕВ Донецької області 29.08.2006р. на імя ОСОБА_5, за умови виплати ОСОБА_1 на рахунок ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області вартості автомобілю з урахуванням його розрахункової вартості та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду, шляхом подачі апеляції протягом 30-ти днів після проголошення рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 23 жовтня 2018 року.

Суддя: Н.В.Писанець