Постанова

Іменем України

11 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 796/151/2018

провадження № 61-41657ав18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 20 липня

2018 року у складі судді Болотова Є. В. у справі за заявою ОСОБА_4 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 05 травня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

05 липня 2018 року ОСОБА_4 звернулася до апеляційного суду, як до суду першої інстанції, із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 05 травня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ Укрсоцбанк») до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заява мотивована тим, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 05 травня 2015 року стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_5, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 495 106,29 грн та витрати, пов'язані з вирішенням спору третейським судом у розмірі 5 351,06 грн. Зазначила, що спірні правовідносини щодо стягнення боргу за кредитним договором регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», а тому дана справа не підвідомча третейському суду відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 вказаного закону, що є підставою для скасування оскарженого рішення третейського суду. Крім того, ОСОБА_4 вказує, що справа розглянута за її відсутності, про існування рішення третейського суду їй стало відомо лише 15 червня 2018 року з повідомлення державного виконавця.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_4 просила скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від

05 травня 2015 року.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 20 липня 2018 року заяву

ОСОБА_4 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 05 травня 2015 року у справі за позовом

ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором повернуто особі, яка її подала.

Ухвала суду мотивована тим, що заява про скасування рішення третейського суду подана після закінчення строків, встановлених частиною п'ятою статті 454 ЦПК України, а тому підлягає поверненню.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою ОСОБА_4 подала до Верховного Суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 20 липня 2018 року та направити справу для продовження розгляду до цього суду, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що оскаржена ухвала Апеляційного суду міста Києва постановлена із порушенням норм процесуального права.

Заявник зазначає, що про рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 05 травня 2015 року ОСОБА_4 стало відомо 15 червня 2018 року з повідомлення державного виконавця, а тому строк оскарження вказаного рішення закінчується 13 вересня 2018 року, отже заява до Апеляційного суду міста Києва подана у межах строку, передбаченого пунктом 2 частини п'ятої статті 454 ЦПК України. Крім того, вказує, що банком було умисно повідомлено неіснуючу адресу ОСОБА_4

Частиною другою статті 24, частиною другою статті 351 ЦПК України передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про повернення заяви заявникові проводиться без повідомлення учасників справи.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та наявні у справі матеріали, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

05 липня 2018 року ОСОБА_4 подала до Апеляційного суду міста Києва заяву про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 05 травня 2015 року, посилаючись на те, що оскаржене рішення третейського суду було прийнято за відсутності відповідачів, копія рішення на їх адресу не надходила. Заявник зазначила, що про прийняте рішення третейського суду вона дізналась у червні 2018 року.

10 вересня 2018 року до Верховного Суду надійшли пояснення

ПАТ «Укрсоцбанк», в яких зазначено, що у діючому ЦПК України не передбачено можливості поновлення процесуального строку для звернення до суду з вимогою про скасування рішення третейського суду. Стаття 454 ЦПК України містить імперативну норму щодо повернення такої заяви, поданої після спливу 90 днів.

На підтвердження вказаних доводів, ПАТ «Укрсоцбанк» наводить приклади, зокрема постанови Верховного Суду за наслідками розгляду апеляційних скарг, як суд апеляційної інстанції, від 02 квітня 2018 року по справі

№ 796/4/2017 (провадження № 61-8331ав18), від 21 травня 2018 року по справі № 795/305/18-ц (провадження № 61-17049ав18), від 21 травня 2018 року по справі № 796/3/2017 (провадження № 61-9804ав18), від 04 червня 2018 року по справі № 796/37/2018 (провадження № 61-14180ав18).

Відповідно до частин першої, п'ятої та сьомої статті 454 ЦПК України сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов'язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Заява про скасування рішення третейського суду подається протягом дев'яноста днів: стороною, третьою особою в справі, розглянутій третейським судом, - з дня прийняття рішення третейським судом; особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов'язки, - з дня, коли вони дізналися або могли дізнатися про прийняття рішення третейським судом.

Заява, подана після закінчення строку, встановленого частиною п'ятою цієї статті, повертається.

Повертаючи заяву про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків заявнику, апеляційний суд, із урахуванням вказаних норм процесуального права, обґрунтовано виходив із того, що заява ОСОБА_4 подана після закінчення строку, передбаченого пунктом 1 частини п'ятої статті 454 ЦПК України (більше, ніж через три роки з дня прийняття рішення третейським судом). Цей встановлений процесуальним законом строк є присічним, можливість його поновлення нормами ЦПК України не передбачена.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального права Апеляційним судом міста Києва.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування судового рішення, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскарженої ухвали - без змін.

Керуючись статтями 24, 351, 367, 368, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 20 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська