ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/878/18 Справа № 178/1982/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Цаберябий Б.М. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Деркач Н.М.,

суддів - Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.,

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2017 року

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (на теперішній час Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк") до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

В порядку пункту 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", яке з 21 травня 2018 року змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 21 вересня 2007 року між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 0715, згідно умов якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 50 000 доларів США, з кінцевим терміном повернення до 21 вересня 2011 року. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № 0715 між ОСОБА_2 та АТ КБ "ПриватБанк" 21 вересня 2007 року укладені договори поруки № 0715-2, № 0715-3 між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 і ОСОБА_3 ОСОБА_2 порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 01 грудня 2015 року в сумі 78 971 доларів США яка складається із: заборгованості за кредитом (тіло кредиту) - 22 247,79 доларів США; заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 25 806,36 доларів США; заборгованості за пенею за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 30 916,85 доларів США. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2012 року з відповідачів стягнуто на користь АТ КБ "ПриватБанк" стягнуто 37 682,70 доларів США, різниця становить 41 288,30 доларів США.

Ураховуючи викладене, позивач з урахуванням уточнень, просив суд стягнути з відповідачів солідарно на свою користь 41 288,30 доларів США, яка складається із заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 15 947,16 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 25 341,14 доларів США та судові витрати.

Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № 0715 від 21 вересня 2007 року станом на 01 грудня 2015 року в розмірі 41 288,30 доларів США, яка складається із заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 15 947,16 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 25 341,14 доларів США.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, пропуск банком строків позовної давності, а також вважає, що порука за кредитним договором № 0715 від 21 вересня 2007 року є припиненою.

Згідно з ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з положенням ч.2 ст. 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає указаним вимогам закону.

Судом першої інстанції установлено та це підтверджується матеріалами справи, що 21 вересня 2007 року між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 0715, згідно умов якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 50 000 доларів США, з кінцевим терміном повернення до 21 вересня 2011 року (а.с.14,15).

В забезпечення виконання зобов'язання за договором кредитування № 0715 між ОСОБА_2 та АТ КБ "ПриватБанк" 21 вересня 2007 року укладені договори поруки № 0715-2, № 0715-3 між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 і ОСОБА_3 (а.с.16).

ОСОБА_2 допустив невиконання взятих на себе зобов'язань за договором № 0715 від 21 вересня 2007 року.

У лютому 2012 року АТ КБ "ПриватБанк" звернувся з позовом до ПАТ "Акцент-Банк", ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 0715 від 21 вересня 2007 року в розмірі 291073,47 грн.; стягнути з ПАТ "Акцент-Банк", ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 солідарно на свою користь заборгованість в розмірі 10 000 грн.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2012 року у справі № 2/0417/2215/2012 за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ПАТ "Акцент-Банк", ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, було задоволено позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк". Стягнуто з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1 ІПН: НОМЕР_1), ОСОБА_1 (АДРЕСА_2 ІПН: НОМЕР_2), ОСОБА_3 (АДРЕСА_1 ІПН: НОМЕР_3) солідарно на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 291 073 грн. 47 коп. Стягнуто з ПАТ "Акцент-Банк" (49074, м. Дніпропетровськ, вул. Батумська, буд.11, ), ОСОБА_2 (АДРЕСА_1 ІПН: НОМЕР_1), ОСОБА_1 (АДРЕСА_2 ІПН: НОМЕР_2), ОСОБА_3 (АДРЕСА_1 ІПН: НОМЕР_3) солідарно на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 10 000 грн. Стягнутоз ОСОБА_2 (АДРЕСА_1 ІПН: НОМЕР_1), ОСОБА_1 (АДРЕСА_2 ІПН: НОМЕР_2), ОСОБА_3 (АДРЕСА_1 ІПН: НОМЕР_3) солідарно на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" 3 219 грн. судових витрат (а.с.4).

Вказане заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2012 року у справі №2/0417/2215/2012 набрало чинності 13 березня 2012 року.

Додатковим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2016 року у справі № 2/0417/2215/2012 за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ПАТ "Акцент-Банк", ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості доповнено заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2012 року. Вказано в резолютивній частині рішення: Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1 ІПН: НОМЕР_1), ОСОБА_1 (АДРЕСА_2 ІПН: НОМЕР_2), ОСОБА_3 (АДРЕСА_1 ІПН: НОМЕР_3) солідарно на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 36 431,14 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29 листопада 2011 року складає 291 073 грн. 47 коп., із яких: заборгованість за кредитом - 25 259,40 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29 листопада 2011 року складає 201 815 грн. 02 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 9 863,03 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29 листопада 2011 року складає 78 802 грн. 65 коп.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 1 308,71 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29 листопада 2011 року складає 10 456 грн. 20 коп. (а.с.219).

Задовольняючи позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк", суд першої інстанції послався на їх законність та обґрунтованість, однак, повністю погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них у порушення норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1054 ЦК України.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно наданого позивачем розрахунку, ОСОБА_2 має прострочену заборгованість станом на 01 грудня 2015 року в сумі 78971 доларів США яка складається з заборгованості за кредитом (тіло кредиту) - 22247,79 доларів США; заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 25806,36 доларів США; заборгованості за пенею за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 30916,85 доларів США. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, ухваленим 03 березня 2012 року з відповідачів стягнуто на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" стягнуто 37682,70 доларів США, різниця становить 41 288,30 доларів США. На підставі викладеного, позивач і просить стягнути з відповідачів солідарно на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" 41 288,30 доларів США та судові витрати у розмірі 14 826 грн. 63 коп. (а.с.105-110).

Згідно відповіді з Криничанського ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області вбачається, що виконавчий лист № 2/0417/2215/2012 від 14 березня 2012 року, виданий Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення боргу у розмірі 291 073 грн. 47 коп. з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" надійшов до відділу 15 липня 2016 року. Цього ж дня державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої було направлено сторонам. 17 травня 2017 року виконавче провадження № 5169541 було завершено на підставі п.2 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" (відсутність у боржника майна), виконавчий документ повернуто стягувачеві. Станом на 14 травня 2018 року виконавчі документи, боржниками яких є ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 у відділу відсутні (а.с.221).

31 березня 2017 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про застосування строків позовної давності до вимог, заявлених АТ КБ "ПриватБанк" (а.с.96,97).

Статтями 256, 257 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

Враховуючи, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2012 року у справі № 2/0417/2215/2012 з відповідачів на користь АТ КБ "ПриватБанк" стягнуто заборгованість у розмірі 291 073 грн. 47 коп. за вказаним кредитним договором та вказане заочне рішення від 03 березня 2012 року набрало законної сили 13 березня 2012 року, і на даний час не виконано, виконавчі листи видані у даній справі на виконанні у відділі ДВС не перебувають, то у позивача з дати 13 березня 2012 року виникло права на стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом.

Враховуючи заяву відповідача ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності, в даній справі трирічний строк позовної давності слід відраховувати з дати звернення АТ КБ "ПриватБанк" з даним позовними - з 28 грудня 2012 року по 28 грудня 2015 року та слід стягнути з ОСОБА_2 заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 7 559,93 доларів США (а.с.110).

Стосовно стягнення з ОСОБА_2 на користь банку пені, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України).

Умовами кредитного договору передбачена відповідальність за порушення зобов'язання, а саме: пеня за прострочення оплати.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь АТ КБ "ПриватБанк" підлягає стягненню пеня в межах річного строку позовної давності на момент звернення банку до суду зі вказаними позовними вимогами - з 28 грудня 2014 року по 28 грудня 2015 року, в розмірі 12 258,25 доларів США, що відповідає положенням п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України та визначеного цивільним процесуальним законодавством, в еквіваленті на грошову одиницю України - гривню, по курсу 23,13 станом на 28 грудня 2015 року в розмірі 283 533 грн. 32 коп. (а.с.110).

Стосовно стягнення суми заборгованості за кредитним договором з поручителів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 слід зазначити наступне.

Згідно ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

З договорів поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, оскільки суперечить ч.1 ст. 251 ЦК України та ч.1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559 ЦК України, згідно яких порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів судом враховується, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Так, у кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - 21 вересня 2011 року (а.с.14).

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2012 року у справі № 2/0417/2215/2012 за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся з позовом до ПАТ "Акцент-Банк", ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, було задоволено позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк". Стягнуто з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1 ІПН: НОМЕР_1), ОСОБА_1 (АДРЕСА_2 ІПН: НОМЕР_2), ОСОБА_3 (АДРЕСА_1 ІПН: НОМЕР_3) солідарно на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 291 073 грн. 47 коп. Стягнуто з ПАТ "Акцент-Банк" (49074, м. Дніпропетровськ, вул. Батумська, буд.11, ), ОСОБА_2 (АДРЕСА_1 ІПН: НОМЕР_1), ОСОБА_1 (АДРЕСА_2 ІПН: НОМЕР_2), ОСОБА_3 (АДРЕСА_1 ІПН: НОМЕР_3) солідарно на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 10 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1 ІПН: НОМЕР_1), ОСОБА_1 (АДРЕСА_2 ІПН: НОМЕР_2), ОСОБА_3 (АДРЕСА_1 ІПН: НОМЕР_3) солідарно на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" 3 219 грн. судових витрат (а.с.4).

Вказане заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2012 року у справі № 2/0417/2215/2012 набрало чинності 13 березня 2012 року.

З позовними вимогами до суду банк звернувся 28 грудня 2015 року, тобто після спливу встановленого ч.4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку для звернення з вимогами до поручителя, який в даному випадку слід відраховувати від дати набрання заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2012 року у справі № 2/0417/2215/2012 за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ПАТ "Акцент-Банк", ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості законної сили - з 13 березня 2012 року (а.с.23).

Отже, в даному випадку кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителів ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а тому порука є припиненою.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

На підставі викладеного, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк".

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2017 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № 0715 від 21 вересня 2007 року, яка утворилася станом на 01 грудня 2015 року та складається із заборгованості за по відсоткам за користування кредитом в розмірі 7 559,93 доларів США та пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитом в розмірі 283 533 грн. 32 коп.

В іншій частині частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судовий збір в розмірі 6 875 грн. 92 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.М. Деркач

Судді: Л.О. Каратаєва

І.Ю. Ткаченко