Справа № 355/536/15-ц Головуючий у І інстанції
Провадження № 22-з/780/129/18 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 13.09.2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року м.Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Іванової І.В., Приходька К.П.,

за участю секретаря - Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву ОСОБА_2про роз'яснення резолютивної частини ухвали апеляційного суду Київської області від 24 березня 2016 року та відстрочення виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю та встановлення порядку користування квартирою,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив: усунути перешкоди зі сторони відповідача ОСОБА_2 у користуванні ним квартирою АДРЕСА_3 у с.Садове Баришівського району Київської області, надавши йому безперешкодний доступ до квартири шляхом заміни замка в вхідних дверях; виділити йому в користування в натурі 1/3 спірної частини квартири, а саме, житлову кімнату АДРЕСА_4 житловою площею 10,70 кв.м., у спільному користуванні залишити: коридор площею 10,90 кв.м., вбиральню площею 0,9 кв.м., ванну кімнату 2,80 кв.м. та кухню площею 9,60 кв.м.

Заочним рішенням Баришівського районного суду Київської області від 08 червня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Усунуто перешкоди зі сторони відповідача ОСОБА_2 у користуванні ОСОБА_3 квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, надавши безперешкодний доступ до квартири шляхом заміни замка в вхідних дверях.

Виділено ОСОБА_3 в користування в натурі 1/3 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, а саме, житлову кімнату АДРЕСА_4 житловою площею 10,70 кв.м., в спільному користуванні залишено: коридор площею 10,90 кв.м., вбиральню площею 0,9 кв.м., ванну кімнату площею 2,80 кв.м., кухню площею 9,60 кв.м.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 800 грн.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 24 березня 2016 року заочне рішення Баришівського районного суду Київської області від 08 червня 2015 року скасовано в частині виділення ОСОБА_3 у користування в натурі 1/3 частини квартири АДРЕСА_5, а також в частині стягнення судових витрат у розмірі 800 грн. та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У липні 2018 року до апеляційного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_2, в якій вона просить роз'яснити резолютивну частину ухвали апеляційного суду Київської області від 24 березня 2016 року в частині того, які саме вимоги необхідно виконати шляхом їх цитування та відстрочити виконання рішення до одного року згідно ст.435 ЦПК України для прийняття і оформлення спадкового майна за законом та заповітом через суд, щоб всі спадкоємці мали рівні права перед законом і в подальшому виділити у користування в натурі як співвласники у спадковому майні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи заяви, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_2 в частині вимог про роз'яснення резолютивної частини ухвали апеляційного суду Київської області від 24 березня 2016 року задоволенню не підлягає, а в частині вимог про відстрочення виконання рішення суду - підлягає поверненню заявнику, з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз'яснено, що роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Із заяви ОСОБА_2 в частині роз'яснення резолютивної частини ухвали апеляційного суду Київської області від 24 березня 2016 року вбачається, що заявник просить роз'яснити порядок виконання рішення суду першої інстанції від 08 червня 2015 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про усунення перешкод зі сторони ОСОБА_2 у користуванні ОСОБА_3 спірною квартирою шляхом заміни замка в вхідних дверях.

Разом з тим, ухвалою апеляційного суду Київської області від 24 березня 2016 року заочне рішення суду першої інстанції від 08 червня 2015 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою залишено без змін.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для роз'яснення резолютивної частини ухвали апеляційного суду Київської області від 24 березня 2016 року в частині якій заочне рішення суду першої інстанції залишено без змін, оскільки ухвала суду апеляційної інстанції в цій частині не є рішенням суду, яке може бути пред'явлене до виконання, у тому числі у примусовому порядку.

Таким чином, доводи заяви ОСОБА_2 в частині вимог про роз'яснення резолютивної частини ухвали апеляційного суду Київської області від 24 березня 2016 року не є підставою для роз`яснення резолютивної частини ухвали апеляційного суду Київської області від 24 березня 2016 року відповідно до вимог ст.271 ЦПК України та вказаних вище роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України.

Що стосується заяви ОСОБА_2 в частині вимог про відстрочення виконання рішення суду, то вона підлягає поверненню заявнику з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 446 ЦПК України процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Згідно з ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Тобто, питання про відстрочення виконання рішення суду підлягає вирішенню судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Оскільки апеляційний суд Київської області не розглядав дану справу як суд першої інстанції, а переглядав рішення Баришівського районного суду Київської області від 08 червня 2015 року в апеляційному порядку, то колегія суддів вважає, що розгляд питання про відстрочення виконання рішення суду не належить до повноважень апеляційного суду Київської області.

В даному випадку питання про відстрочення виконання рішення суду відповідно до ч.1 ст.23 ЦПК України та ч.1 ст. 435 ЦПК України відноситься до повноважень місцевого загального суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, а саме, Баришівського районного суду Київської області.

З огляду на викладене вище, заява ОСОБА_2 в частині вимог про відстрочення виконання рішення суду підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 271, 435 ЦПК України, апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_2в частині вимог про роз'яснення резолютивної частини ухвали апеляційного суду Київської області від 24 березня 2016 року відмовити.

Заяву ОСОБА_2в частині вимог про відстрочення виконання рішення суду повернути заявнику.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.М. Верланов

Судді: І.В. Іванова

К.П. Приходько