Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/1415/18
Провадження № 2/273/539/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2018 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Васильчук О. В. , при секретарі судових засідань ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

10.09.2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, в якому просила ухвалити рішення про визнання за нею права власності на нерухоме майно, прийняте нею у спадщину після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 08.04.1999 року, а саме просила визнати право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями, що знаходиться по вулиці Садовій, 22 в с.Стара Гута Баранівського району Житомирської області.

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує (а.с.24).

Відповідач ОСОБА_3 міська рада подала через канцелярію суду заяву, в якій повідомляє, що не заперечує щодо задоволення позовної заяви ОСОБА_2 та просить розгляд справи проводити без присутності свого представника(а.с.23).

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Згідно ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи.

Суд, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів.

Судом встановлено, що 08.04.1999 року померла мати позивачки ОСОБА_4, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І ТП №108082 від 09.04.1999 року, актовий запис №11 від 09.04.1999 року (а.с.9), повторним свідоцтвом про народження позивачки серії І ТП №301743 від 28.05.1976 року (а.с.7), свідоцтвом про укладення шлюбу серії і ТП №257570, виданим 01.11.1986 року (а.с.8). Після смерті ОСОБА_4Д,. відкрилася спадщина на будинок по вулиці Садовій,22 у с.Стара Гута Баранівського району Житомирської області.

Позивачка прийняла спадщину після смерті матері відповідно до ч.1 ст.549 ЦК УРСР, шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном, оскільки на день її смерті проживала разом із нею у спадковому будинку, що підтверджено довідкою виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради від 01.05.2016 року №514, (а.с.10)., штампом про реєстрацію місця проживання у паспорті позивачки (а.с.5), з чого вбачається, що вона залишилася проживати у спадковому будинку після смерті спадкодавиці і живе по по даний час.

Відповідно до довідки виконкому ОСОБА_3 міської ради Житомирської області від 23.08.2018 року №1071 (а.с11), за померлою числиться житловий будинок та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку по вулиці Садовій, 22 у с.Стара Гута Баранівського району Житомирської області.

Згідно з технічним паспортом, виготовленим Новоград Волинським МБТІ станом на 16.06.2018 року, житловий будинок по вулиці Садовій, 22 у с.Стара Гута Баранівського району Житомирської області, загальною площею 61,9 м2, складається з двох кімнат, кухні, двох веранд та комори. До будинку літер «А» відносяться: прибудова літер «а», веранда літер «а1», ганок бетонний №1, ганок бетонний №2, сарай літер «Б», сарай літер «В», навіс літер «Г», вбиральня літер «Д», погріб №3, колодязь №4, огорожа №5 (а.с13-15). У технічному паспорті відсутній штамп «Самовільне будівництво».

За змістом повідомлення Новоград Волинського МБТІ від 06.06.2018 року №б/н, право власності за померлою на спадковий будинок не зареєстроване, вартість будинку становить 68816,00 грн. (а.с16).

Нотаріусом відмовлено для позивачки у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок по вулиці Садовій, 22 у с.Стара Гута Баранівського району Житомирської області у звязку з відсутністю у спадкодавиці правовстановлювального документа на нерухоме майно, що підтверджено повідомленням нотаріуса від 13.06.2018 року №847/02-14 (а.с12). Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва нею не оскаржувалася.

Отже, у ОСОБА_2 відсутні умови для оформлення прав на нерухоме майно в нотаріальній конторі.

З досліджених судом документів вбачається, що спадкове майно належало померлій на праві власності, однак за життя вона не встигла отримати правовстановлювальий документ та зареєструвати право власності.

За приписами ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч.1 ст.1296 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини.

Виходячи зі змісту п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За змістом ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Відповідно до положень ст.ст. 100,101 ЦК УРСР, 1963 року, громадяни могли мати у власності житловий будинок, при чому норми глави 10 "Особиста власність" цього Кодексу не пов'язували наявність такого права з його обов'язковою державною реєстрацією.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 підлягає до задоволенняв повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.1296 1298 ЦК України, п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", ст.ст. ст.ст. 4,5,13, 89, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовнні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 08.04.1999 року, право власності на житловий будинок літер «А» по вулиці Садовій,22 у с.Стара Гута Баранівського району Житомирської області, загальною площею 61,9 м2, житловою площею 32,3 м2, до якого відносяться: прибудова літер «а», веранда літер «а1», ганок бетонний №1, ганок бетонний №2, сарай літер «Б», сарай літер «В», навіс літер «Г», вбиральня літер «Д», погріб №3, колодязь №4, огорожа №5.

Рішення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. В. Васильчук