Справа № 372/2826/18
Провадження № 2-1589/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2018 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Зінченко О.М.,

при секретарі Євдокімова В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Київ про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

21 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до відділу державної виконавчої служби Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Київ про зняття арешту з майна.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві знаходиться виконавчий лист № 2-994, виданий 27 вересня 2006 року Макарівським районним судом Київської області про стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі ј частини доходів боржника щомісячно. Позивач сумлінно сплачує аліменти і жодної заборгованості з їх сплати немає. У лютому 2018 року позивач отримав постанову про накладення арешту на все його майно і у звязку з цим звернувся до Відділу ДВС Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києві з вимогою про зняття арешту з майна, який було накладено державним виконавцем по виконавчому провадженні № 15712167 під час примусового виконання виконавчого листа № 2-994. Станом на 23.02.2018 року заборгованість зі сплати аліментів у позивача відсутня, державна виконавча служба відмовила йому у знятті арешту з майна. Позивач вважає, що постанова державного виконавця про накладення арешту на майно є незаконною, тому просить в судовому порядку зняти арешт з усього належному їй майна.

Ухвалою Обухівського районного суд Київської області від 24 вересня 2018 року у справі вирішено питання про доцільність розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, учасникам процесу роз'яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач відділ державної виконавчої служби Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Київ про розгляд справи повідомлявся належним чином, в судове засідання представника не направив, заяв та клопотань до суду не подав.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, площею 0,1 га, кадастровий номер :01:104:0119 за адресою: Київська область Обухівський район провул. Драна Гора, та земельної ділянки площею 0,12 га. кадастровий номер :02:002:1326 за адресою: Київська область Бородянський район сільська рада Дружнянська, Садівницьке товариство громадське обєднання, вул. Молодіжна, земельна ділянка 218.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 132820896 від 01.08.2018 року, постановою Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 23.02.2018 року накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1.

Згідно довідки виданої Святошинським районним відділом державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 10.09.2018 року заборгованість ОСОБА_1 по аліментам станом на 01.09.2018 року відсутня.

Згідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» №5 від 03.06.2016р., позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Згідно із ст. 59 даного Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобовязаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Отже, можливість звернення з таким позовом передбачена для особи, якій належить майно, на яке накладено арешт у виконавчому провадженні, але яка не являється боржником у цьому виконавчому провадженні, а відповідачами можуть бути боржник та особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, але не відділ державної виконавчої служби, який лише забезпечує примусове виконання судових рішень.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Так, позивач ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні, арештоване майно належить саме йому та ніким його право власності на це майно не оспорюється, зокрема, і виконавчою службою.

ОСОБА_1, звертаючись до суду з позовом про зняття арешту з майна, посилався на те, що накладення арешту на нерухоме майно порушує його права, як власника, захист якого передбачено ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України.

З позовної заяви вбачається, що позивач фактично не погоджується з діями, рішенням державного виконавця, який на думку позивача, повинен здійснити всі відповідні дії щодо зняття арешту з належного йому майна.

В даному випадку, позовні вимоги спрямовані до особи, яка не оспорює будь-які його права на майно, яке арештовано, між позивачем та державним виконавцем існують процесуальні відносини, які вирішуються в іншому порядку, отже у таких випадках повинні застосовуватись інші відповідні способи судового захисту.

Позов про зняття арешту з майна, як спосіб захисту в межах виконавчого провадження, може бути використаний особою, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові.

Таким чином, арешт майна, який не пов'язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України.

Виходячи з наведеного, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог з наведених вище підстав.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України не стягуються.

Враховуючи викладене та керуючись 4, 10, 76, 81, 259, 264-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 319,321,391 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Київ про зняття арешту з майна, відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Зінченко