РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2018 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М.,

за участі секретаря Буга Р.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом у звязку з відсутністю в ньому понад один рік,

ВСТАНОВИВ:

17 липня 2018 року позивач звернулась в суд з цим позовом, в якому просила визнати відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №88 в будинку № 5 по вул. Соборній (Леніна) в м. Жмеринці Вінницької області.

Не заперечувала проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Підставами звернення до суду з позовом стало те, що вона є власником квартири № 88 в будинку № 5 за адресою: м. Жмеринка Вінницької області, вул. Соборна (Леніна) відповідно до договору купівлі - продажу. Відповідачі по справі, які є її дочкою та онуком, зареєструвалися в належній їй на праві власності квартирі, але за місцем реєстрації не проживали та не проживають з часу купівлі нею вищевказаної квартири. Вказала, що відповідачі виїхали на проживання в м. Москву Російської Федерації, де і проживають по даний час, проте точного місця їх проживання вона не знає, спілкується з ними лише в телефонному режимі. Знятись з реєстрації належної їй квартири відповідачі категорично відмовляються. Зазначила, що домовленості між нею та відповідачами щодо збереження за ними права користування житлом у разі відсутності у ньому понад рік немає.

На даний час позивач має бажання продати належну їй на праві власності квартиру, проте наявність реєстрації у ній відповідачів перешкоджає реалізації цього права, тому позивач змушена звернутись до суду з даним позовом.

03.08.2018 ухвалою судді відкрито провадження в даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Одночасно роз'яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Розяснено відповідачам, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено сторонам 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Як вбачається з поштового повідомлення, яке повернулось на адресу суду, 09.08.2018 позивач ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_2 отримали копію ухвали про відкриття провадження. Відповідачам копія ухвали про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви з копіями доданих до неї документів направлялась за зареєстрованим місцем проживання. Відповідачі також отримали копію позовної заяви разом з копіями доданих документів. У визначений судом строк сторони клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявляли, заперечень проти розгляду спавши в спрощеному порядку до суду не надходило. Відповідачі відзив на позовну заяву не подали.

З огляду на вищезазначене суд, на підставі частини 5 статті 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до положень частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, посилання на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до копій паспорта громадянина України серії АТ № 083401, 083402 місцем реєстрації ОСОБА_2, ОСОБА_3 зазначено АДРЕСА_1 (а.с.8 -11). ОСОБА_2 31.12.2002 року укладено шлюб з ОСОБА_4, шлюб зареєстровано Лотошинським РАЦС Московської області (а.с.8 зворот).

Як вбачається з копії договору купівлі продажу від 16.07.2002, посвідченого приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_5, ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_2 (а.с.12), на підставі договору купівлі продажу Вінницьким обласним бюро технічної інвентаризації видано реєстраційне посвідчення (а.с.13).

Згідно особового рахунку, який відкритий на ОСОБА_1 на квартиру за адресою: вул. Соборна (Леніна), 5, кв.88 в інформації про проживаючих зазначено: ОСОБА_1 - квартиронаймач, ОСОБА_3 - онук, ОСОБА_2 дочка (а.с.14).

Відповідно до акту від 17.07.2018 Комунального підприємства «Жмеринкакомунсервіс», складеного комісією в складі паспортиста та майстра дільниці по заяві ОСОБА_1В, проживаючої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, в даній квартирі зареєстровані: ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які зі слів сусідів не проживають по даній адресі з 2002 року (а.с.15).

Згідно копії рішення 5 сесії 7 скликання № 99 від 25.02.2016 року про перейменування вулиць, провулків, проїздів, тупиків та інших обєктів топоніміки в м. Жмеринка, вулиця Леніна перейменована на «Соборна» (а.с.16,17).

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом.

До вказаних правовідносин застосовуються норми права визначені Цивільним та Житловим Кодексами України.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно частин 1, 2 і 7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Як визначено частиною 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до статей 12,13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх досліджені приходить висновку, що відповідач понад один рік без поважної причини не проживає в належній позивачу квартирі. Підстав збереження за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 жилого приміщення понад встановлені законом строки, що передбачені частиною 3 ст. 71 ЖК України, не встановлено. Право власника даного житла позивача ОСОБА_1 порушене, тому відповідно до вимог ст. 391 ЦК України підлягає захисту, а відповідно, позов підлягає задоволенню.

З урахуванням задоволення позову відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 704,80 грн..

Керуючись ст.ст. 72, 150 ЖК України, ст.ст. 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 3, 11, 12, 13, 141, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 89, 259, 263-265, 430 ЦПК України, Суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 88 в будинку №5 по вул. Соборній (Леніна) в м. Жмеринка Вінницької області.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частинах на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4 (Леніна), 5 кв. 88), ОСОБА_2 (місце реєстрації проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4 (Леніна), 5 кв. 88), ОСОБА_3 (місце реєстрації проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4 (Леніна), 5 кв. 88).

Суддя: А.М. Заярний