Справа № 342/1133/17
Провадження № 2/342/94/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2018 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

з участю: секретаря судового засідання Петруняк Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. І.Франка, 36 в с. Корнів Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивовав тим, що 28 лютого 2017 року померла мати позивача ОСОБА_3, за якою він здійснював догляд та особисто займався її похованням. При житті, 16 жовтня 2009 року, ОСОБА_3 вчинила заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу. Заповіт посвідчений секретарем виконкому Корнівської сільської ради Городенківського району та зареєстрований в реєстрі за № 9. З метою реалізації свого спадкового права позивач 10.03.2017р. звернувся до нотаріуса з заявою, на підставі чого було заведено спадкову справу номер 60356327. Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, до якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці площею 0,12 га по вул. І.Франка,36 в с. Корнів Городенківського району, у звязку з тим, що дане господарство зареєстровано як колгоспний двір і кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15.04.1991р., належить відповідна частка житлового будинку, які визначити конкретно неможливо. Згідно з записами погосподарської книги Корнівської сільської ради станом на квітень 1991 року у спадковому господарстві були зареєстровані та проживали: голова двору ОСОБА_3 та її син, брат позивача (відповідач) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 Відповідач на частку у спадковому майні не претендує, з приводу оформлення спадщини чи виділення частки члена колгоспного двору не звертався. Позивач все своє життя допомагав матері у веденні господарства та обслуговуванні житла. З 2015 року він фактично проживає у вищевказаному житловому будинку, несе витрати по його утриманню в належному стані, обробляє земельну ділянку, виготовив технічну документацію на будинок за власні кошти, однак не може реалізувати своє спадкове право на житлове господарство через його реєстрацію як колгоспного двору. Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок по вул. І.Франка, 36 в с. Корнів, його інвентаризаційна вартість становить 190431 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав з наведених в ньому підстав. Пояснив, що він зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2, але фактично проживає без реєстрації в житловому будинку по вул. І.Франка,36 в с. Корнів Городенківського району, який належав на праві приватної власності колгоспному двору, головою якого була його мати ОСОБА_3, яка померла 28.02.2017 року. Після смерті матері він утримує будинок в належному стані, обробляє земельну ділянку. У звязку з тим, що даний житловий будинок належав до колгоспного двору, позивач не може реалізувати своє право на спадкове майно за заповітом після смерті матері.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення даного позову. Пояснив, що в будинку по вул. І.Франка, 36 в с. Корнів фактично проживає він та його рідний брат (позивач) з своєю дружиною. Відповідач ствердив, що він в нотаріальній конторі подавав заяву про відмову від одержання обовязкової спадщини після смерті матері ОСОБА_3.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до розяснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Копією Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 22 грудня 1989 р., виданого виконавчим комітетом ОСОБА_4 народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому ОСОБА_4 народних депутатів № 247 від 13 грудня 1989 р., посвідчено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с. Корнів по вул. Франка, 36 - дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3. Випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 8198 від 30.08.2017р. стверджується, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_3 (гол. колг. двору) зареєстровано право власності на житловий будинок та господарські будівлі по вул. І.Франка, 36 в с. Корнів Городенківського району на підставі свідоцтва про право власності, виданого ОСОБА_4 РВК 22.12.1989р. на підставі рішення цього ж виконкому № 247 від 13.12.1989р.

Довідкою № 437, виданою 31.08.2017 року виконкомом Корнівської сільської ради стверджено, що станом на 15.04.1991 року в житловому будинку по вул. І.Франка, 36 в с. Корнів були зареєстровані та проживали: голова господарства ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

За заповітом, посвідченим 16 жовтня 2009 р. секретарем виконкому Корнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, ОСОБА_3 (ідент.номер НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженка с. Воронів Городенківського району, жителька с. Корнів вул. І.Франка,36 Городенківського району Івано-Франківської області, належний їй житловий будинок та господарські будівлі, земельну ділянку для будівництва та ведення селянського господарства, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (земельний пай) та все майно, де б воно не було і з чого воно не складалося, заповіла синові - ОСОБА_5; заповіт зареєстровано в реєстрі за № 9.

ОСОБА_3 померла 28 лютого 2017 року, у віці 93 років в с. Корнів Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3 від 01.03.2017 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 246555, виданого 01 березня 2017 року виконкомом Корнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ч.3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Довідкою № 523, виданою 01.11.2017 р. виконкомом Корнівської сільської ради доводиться, що позивач ОСОБА_5 проживав в ІНФОРМАЦІЯ_5, займався доглядом і похованням матері ОСОБА_3.

Копією спадкової справи № 91/2017 р., наданою суду в.о. державного нотаріуса ОСОБА_4 районної державної нотаріальної контори ОСОБА_6, стверджено, що позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_3, він 10.03.2017 року подав до ОСОБА_4 районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом. Згідно копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 47031750, виданого 10.03.2017 року Першою Снятинською державною нотаріальною конторою стверджено, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи спадкодавця ОСОБА_3, номер у Спадковому реєстрі 60356327, номер у нотаріуса 91/2017. Копією довідки № 108, виданої 09.03.2017 року виконкомом Корнівської сільської ради стверджується, що на час смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживала в ІНФОРМАЦІЯ_6 разом із: сином ОСОБА_2,1967р.н., та сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, і невісткою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8, які зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_9. Про те, що відповідач ОСОБА_2 відмовився від обовязкової частки у спадщині після смерті матері ОСОБА_3 свідчить подана ним до ОСОБА_4 державної нотаріальної контори заява від 07 квітня 2017 року.

Наведене свідчить про те, що позивач прийняв спадщину після смерті матері. До спадкового майна померлої ОСОБА_3 належить житловий будинок по вул. І.Франка,36 в с. Корнів Городенківського району Івано-Франківської області.

Ч. 1 ст.1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Постановою в.о. державного нотаріуса ОСОБА_4 районної державної нотаріальної контори № 1956/02-31 від 27.10.2017 р. ОСОБА_5 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 28.02.2017 року, на житловий будинок по вул. І.Франка,36 в с. Корнів Городенківського району Івано-Франківської області у звязку з тим, що господарство, головою якого була ОСОБА_3, відносилось до колгоспного двору, проте, частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 позивач ОСОБА_5 продовжує проживати в спадковому житловому будинку, здійснює догляд за ним. Згідно з ч. 2 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 36 по вул. І.Франка в с. Корнів встановлено, що житловий будинок збудований в 2001 році, господарські будівлі в 1961, 1988 роках, їх інвентаризаційна вартість становить 190431 грн. За господарством по вул. І.Франка, 36 в с. Корнів Городенківського району числиться земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд розміром 0,12 га, що стверджується довідкою № 524, виданою 01.11.2017р. виконкомом Корнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області.

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за заповітом, права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами судом не встановлено, відповідач позов визнає, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі ст.ст. 120,123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 258, 259, 264, 265, 268, 273, 352, 354, п.15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. І.Франка, 36 в с. Корнів Городенківського району Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Ничик Г.І.