У Х В А Л А

18.10.2018 Справа №607/4351/13-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливки Л.М.

за участі секретаря судового засідання Кісіль Т.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення суду,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 березня 2017 року задоволено позов публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та ухвалено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором за №1901/0607/71-154 від 04 червня 2007 року станом на 10 листопада 2016 року у розмірі 1609888,15 гривень, з яких: 1097720,60 гривень заборгованість за кредитом; 512167,55 гривень заборгованість по відсотках звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру №18, загальною площею 59,5 кв.м., житловою площею 35,5 кв.м., яка знаходиться в будинку №8 по вул. Чалдаєва в м. Тернопіль, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною 716 856 гривень.

20 серпня 2018 року від відповідача ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 поступила до суду заява про відстрочення виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 березня 2017 року, ухваленого у цивільній справі №607/4351/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року за №1304-V-II. Заява мотивована тим, що квартира, на яку рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 березня 2017 року звернуто стягнення є єдиним місцем проживання відповідача ОСОБА_1 та його сімї, а відповідно до п. 1 ч. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. З цих підстав просить відстрочити виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 березня 2017 року, ухваленого у цивільній справі №607/4351/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року №1304-V-II.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 серпня 2018 року заяву ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення суду прийнято до провадження та справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 09 годину 15 хвилин 02 вересня 2018 року, у яке викликано сторони.

Про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлялися належним чином, зокрема, сторонам своєчасно були направлені судові повістки про виклик до суду.

Зокрема, заявнику ОСОБА_1 направлялась судова повістка на зазначену ним у заяві адресу місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, яка повернулась до суду із позначенням на поштовому конверті «За закінченням терміну зберігання».

Однак, у судове засідання 02 вересня 2018 року сторони не зявилися, про причини неявки суду не повідомили, клопотання про розгляд справи за їх відсутності не подавали.

У звязку із цим, розгляд справи було відкладено на 18 жовтня 2018 року, про що повідомлено сторін.

Заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судове засідання 18 жовтня 2018 року не зявилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали.

Направлена Заявнику ОСОБА_1 судова повістка про виклик до суду, повернулася до суду із позначенням на поштовому конверті «За закінченням терміну зберігання».

Представник ПАТ «Альфа-Банк» у судове засідання не зявився, направивши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

При розгляді вказаної цивільної справи, суд приймає до уваги наступні обставини.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав передбачає його зацікавленість у розгляді справи в найкоротший строк, та покладає на нього обов'язок добросовісно користуватись своїми правами.

При цьому, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справи є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа ОСОБА_3 проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалися розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно до другої сторони. (Рішення ЄСПЛ у справах «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands» від 27.10.1993 р., п. 33, та «Ankerl v. Switzerland» від 23.10.1996 р.).

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Відтак, заявник, будучи ініціатором судового розгляду справи, в першу чергу має активно, не зловживаючи, використовувати свої процесуальні права, тобто здійснювати їх з метою, з якою такі права були надані.

Крім цього, заявник зобовязаний забезпечити явку свого представника у судове засідання. Натомість, у матеріалах справи наявна копія довіреності, згідно якої ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 бути його представником, термін дії якої закінчився 08 вересня 2018 року.

З матеріалів справи вбачається, що в жодне судове засідання на виклики суду заявник ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 не з'явилися.

Суд розцінює неявку заявника ОСОБА_1 у судове засідання як втрату зацікавленості в кінцевому результаті й переслідуванні мети - максимально сприяти у розгляді справи.

Внаслідок таких дій, суд позбавлений змоги належним чином розглянути справу по суті у визначений законодавством України процесуальний строк.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його не зявлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналогічні вимоги викладені у ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його незявлення не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 жодного разу не зявилися на виклик суду у судові засідання, повідомлення про причини неприбуття до суду та заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходили, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення заяви без розгляду.

На підставі наведеного та керуючись ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257, 353,354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду залишити без розгляду.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Дата постановлення та підписання ухвали суду 18 жовтня 2018 року.

Головуючий суддяОСОБА_4