Справа №442/6519/18
Провадження №2/442/2143/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павлів З.С.,

за участю секретаря судового засідання - Михавко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням -

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою №28 в будинку №89/2 на вул.М. Грушевського в м.Дрогобичі Львівської області. Свої вимоги мотивує тим, що він є власником зазначеної нерухомості. Відповідач, яка є його колишньою дружиною, декілька років не проживає за місцем своєї реєстрації, її місце проживання позивачу не відоме, по сьогоднішній день добровільно не знялася з реєстрації. Таким чином, така обставина перешкоджає позивачу у праві вільно користуватись своїм майном, а тому звертається до суду із даним позовом.

Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоволити.

Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не повідомила суду причини неявки.

При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного:

Згідно з ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира №28 в будинку №89/2 на вул.М. Грушевського в м.Дрогобичі Львівської області.

Як вбачається з копії будинкової книги в квартирі №28 в будинку №89/2 на вул. Михайла Грушевського в м.Дрогобичі Львівської області зареєстрованою значиться зокрема ОСОБА_2 (а.с 8-10)

З копії рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області 13.06.2016 року вбачається, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано. (а.с 11-12)

Як вбачається з Акту про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації КП «ЖЕО» №171 від 14.09.2018 ОСОБА_2 за спірною адресою не проживає з 2014 року. (а.с.13)

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З розяснень, які містяться у п.11 Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України вбачається, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод було гарантовано захист права власності. Згідно з нею кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Беручи до уваги те, що місце реєстрація місця проживання є лише фактом підтверджуючим місце знаходження особи і жодним чином не впливає на володіння нерухомістю, право на яку документально підтверджено у встановленому законом порядку, а також те, що відповідач має постійне місце проживання,що сторонами визнано та не заперечується, суд вважає вимоги позовної заяви підставними.

Разом з тим, враховуючи вищенаведене, зокрема те, що відповідач понад 1 рік не проживає у спірному помешканні, не користується ним, не несе витрат по його утриманню, а позивач як власник житла, має право вільно володіти, користуватися, та розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд, в тому числі й має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування спірним помешканням, то суд вважає позов підставним та таким, що підлягає до задоволення.

При ухваленні судом рішення враховано правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові №6-57цс11 від 16.01.2012 року.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 264, 430 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою №28 в будинку №89/2 на вул.Михайла Грушевського в м. Дрогобичі Львівської області зі зняттям її з реєстрації.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Павлів З.С.