Справа № 202/1344/17
Пров. № 6/202/248/2018
УХВАЛА

Іменем України

26 жовтня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: - ОСОБА_1

при секретарі: - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_3, заінтересовані особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про примусове проникнення до житла боржника, -

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним поданням та зазначила, що у неї на виконанні перебуває виконавче провадження № 55453923 з примусового виконання виконавчого листа № 202/1344/17, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 27.12.2017 року про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за договором позики у розмірі 1 370 000,00 грн. Приватний виконавець зазначила, що на направлені нею запити для встановлення джерела доходу боржника або наявності у його власності нерухомого або рухомого майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості, нею було отримано інформацію про відсутність у боржника майна. Також було отримано інформацію, що боржник ОСОБА_5 працює у ТОВ Фірма «Адверс», однак за юридичною адресою товариства останнє відсутнє, а фактичне його місцезнаходження невідоме. Також приватний виконавець зазначила, що виходом за адресою реєстрації ОСОБА_5: АДРЕСА_1 перевірити його майновий стан не вдалося, оскільки двері квартири ніхто не відчинив та вона залишила виклик на 07.03.2018 року, про що нею було складено відповідний акт від 06.03.2018 року. Вона неодноразово викликала боржника до її офісу, але останній на виклики не з'явився, про причини неявки не повідомив. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.05.2018 року визначено, що боржнику ОСОБА_5 належить 1/2 частина у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2.

У зв'язку із викладеним, приватний виконавець просила суд вирішити питання про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 з метою перевірки майнового стану, виявлення, опису та арешту майна боржника.

Приватний виконавець в судове засідання не з'явилася, про розгляд подання повідомлялася.

Суд, дослідивши матеріали подання, вважає, що подання приватного виконавця підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 перебуває виконавче провадження № 55453923 з примусового виконання виконавчого листа № 202/1344/17, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 27.12.2017 року про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за договором позики у розмірі 1 370 000,00 грн.

Відповідно до наданої приватним виконавцем копії матеріалів виконавчого провадження № 55453923, постановою приватного виконавця від 29.12.2017 року відкрито виконавче провадження та накладено арешт на майно боржника (а.с. 38-39, 42-43). Копії вказаних постанов були невідкладно направлені боржникові (а.с. 40-41, 44-47).

Постановою приватного виконавця від 26.01.2018 року звернуто стягнення на заробітну плату ОСОБА_5 та направлено її копію до ТОВ фірма «Адверс» (а.с. 53-54), однак постанова отримала не була, оскільки ТОВ фірма «Адверс» відсутня за її зареєстрованим місцезнаходженням.

Встановлено, що 15.02.2018 року приватним виконавцем було направлено боржнику виклик приватного виконавця на 23.02.2018 року о 15:00 годині, однак боржник не з'явився (а.с. 55, 56).

Виходом приватного виконавця за адресою реєстрації боржника: АДРЕСА_1 перевірити його майновий стан не вдалося, оскільки двері квартири ніхто не відчинив та приватним виконавцем було залишено виклик на 07.03.2018 року, про що було складено відповідний акт від 06.03.2018 року (а.с. 57, 58, 59, 60, 62). Однак боржник знову не з'явився.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.05.2018 року визначено, що боржнику ОСОБА_5 належить 1/2 частина у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2.

Вищезазначене свідчить про те, що боржник перешкоджає проведенню виконавчих дій, ухиляється від виконання рішення суду, тому приватний виконавець у порядку, визначеному законом, звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, оскільки, в даному випадку, єдиним можливим засобом виконання судового рішення є примусове проникнення до житла боржника для опису та арешту майна з метою подальшої його реалізації в рахунок погашення заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Положенням статті 311 ЦК України встановлено право на недоторканність житла. У частинах 1, 2 цієї статті зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у звязку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Згідно п. 12 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Отже, йдеться про застосування таких заходів примусового виконання, передбачених у законі, як: а) звернення стягнення на кошти боржника; б) звернення стягнення на інші види майна боржника; в) вилучення у боржника і передання стягувачеві певних предметів; г) відібрання дитини.

Зі змісту ст.439 ЦПК вбачається, що вирішення питання про проникнення до житла боржника в судовому порядку може мати місце для встановлення майна боржника чи майна та коштів, належних боржникові від інших осіб.

Отже, як вбачається з аналізу ст.18 Закону «Про виконавче провадження» та ст. 439 ЦПК України, умовами примусового проникнення до житла боржника для арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

Разом з цим, слід зазначити, що у відповідності до ст. 30 Конституції України, кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

З огляду на зазначене, враховуючи, що рішення Індустріального районного суду не виконується, боржник добровільно не зявляється за викликами до приватного виконавця, на підтвердження чого приватним виконавцем надано відповідні докази, враховуючи неможливість виконання рішення суду в інший спосіб, суд вважає можливим задовольнити подання приватного виконавця та надати приватному виконавцю дозвіл на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 з метою перевірки майнового стану, виявлення, опису та арешту майна боржника.

Керуючись ст. 439 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_3, заінтересовані особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про примусове проникнення до житла боржника, задовольнити.

Надати приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 дозвіл на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 з метою перевірки майнового стану, виявлення, опису та арешту майна боржника.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-ти денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Бєльченко Л.А.