ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2077/18
Провадження №2/477/891/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючої - судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання - Сірюк С.В.,

за участю позивачки - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Воскресенської об'єднаної територіальної громади Вітовського району Миколаївської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

30 серпня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить встановити факт належності ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1, виданий 11 грудня 2001 року, а також визнати за позивачкою право власності на земельну ділянку площею 4,73 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2.

В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті матері залишилося спадкове майно, в тому числі у виді вищевказаної земельної ділянки. В той же час, у правовстановлюючому документі - Державному акті на право власності на землю при його видачі допущено помилку у зазначені по-батькові матері, що вказане як ОСОБА_2», в той час як вірним її прізвище є «ОСОБА_2». Більш того, оригінал вказаного документу було втрачено, що позбавляє оформлення її спадкових прав в нотаріальному порядку взагалі. За вказаного, позивач була змушена звернутися до суду із цим за захистом своїх спадкових прав.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі в межах доводів позовної заяви.

Відповідач - Воскресенська об'єднана територіальна громада Вітовського району Миколаївської області надіслала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за відсутності їх представника.

З урахуванням зазначеного, а також положень стю.ст.200, 206 ЦПК України, суд вважає можливим прийняття рішення в підготовчому судовому засіданні.

Дослідивши надані письмові докази, в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_2, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року про що Воскресенською селищною радою здійснено актовий запис про смерть за № 19 від 21 лютого 2017 року (а.с. 8).

За даними спадкової справи №98/2017(а.с. 38), ОСОБА_1 звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_2 на підставі заповіту.

Відповідно до заповіту, посвідченого посадовою особою Калинівської сільської ради 15 серпня 2015 року, на випадок своєї смерті ОСОБА_2 залишила заповіт на користь своєї доньки ОСОБА_1 щодо всього належного їй майна (а.с. 46).

Підстави, з яких позивач була змушена звернутися до суду із цим позовом підтверджуються письмовим роз'ясненням приватного нотаріуса Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області Сапеги О.П. від 14.08.2018 року № 570/02-14/98-2017. Зі змісту вказаного роз'яснення - ОСОБА_1 повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вищевказаної земельної ділянки у зв'язку з ненаданням оригіналу правовстановлюючого документу, щодо належності вказаного майна спадкодавцю ОСОБА_2, а також через розбіжності в анкетних даних спадкодавця у даних копії правовстановлюючого документу на спадкове майно а також особистих документах ОСОБА_2, зокрема по батькові останньої відповідно до копії Державного акту значиться як «ОСОБА_2», а в даних свідоцтва про смерть «ОСОБА_2» (а.с. 19).

Так, відповідно до копії Державного акту НОМЕР_3 виданого 11 грудня 2001 року на підставі рішення 15 сесії 23 скликання Калинівської сільської ради від 30 квітня 2001 року №3, останній видано на ім'я ОСОБА_4, мешканки АДРЕСА_1 (а.с.17).

В той же час, за даними копії свідоцтва про смерть , а також інших особистих документах на ім'я ОСОБА_2, по-батькові останньої зазначено як «ОСОБА_2».

Зазначені розбіжності, в тому числі, перешкоджають позивачці в оформленні її спадкових прав, однак належність вказаного правовстановлюючого документу спадкодавцю ОСОБА_2 слідує зі співпадання інших особистих даних власника, зазначених у вказаному Державному акті із особистими даними спадкодавця, а також підтверджуються даними копії з архівного витягу рішення 15 сесії 23 скликання Калинівської сільської ради від 30 квітня 2001 року № 3.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог щодо встановлення факту належності ОСОБА_4 Державного акту про право власності на земельну ділянку НОМЕР_4.

Окрім того, як вказує позивач, оригінал правовстановлюючого документу щодо належності її матері вищевказаної земельної ділянки було втрачено.

Відповідно до п.4.12 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» - Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Згідно п. 4.15 вказаного Порядку - видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до положень цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

З наведеного, встановивши, що відповідно до положень ст.ст. 1233-1235 ЦК України, ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем майна після смерті матері ОСОБА_2 та спадщину прийняла, а також встановивши належність вищевказаного спадкового майна спадкодавцю, враховуючи, що можливість нотаріального оформлення спадкоємцем спадкових прав в нотаріальному порядку вичерпано, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України цивільне право ОСОБА_1 підлягає захисту судом шляхом у заявлений нею спосіб.

Керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, п. 3 Перехідних положень ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року (свідоцтво про смерть НОМЕР_2 від 21.02.2017р), Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 виданого 11 грудня 2001 року на підставі рішення 15 сесії 23 скликання Калинівської сільської ради від 30 квітня 2001 року №3, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 43 на земельну ділянку площею 4,73 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Калинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, право власності на земельну ділянку площею 4,73 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Калинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, посвідчену Державним актом серії НОМЕР_4 від 11 грудня 2001 року, номер реєстрації у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 43.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлено 24 жовтня 2018 року

Суддя Л.М. Семенова