Номер провадження 2/229/947/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 жовтня 2018 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Петрова Є.В.,

при секретарі Цукаревій К.А. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом.

У позові вказала, що вона на підсьаві свілоцтва про право приватної власності є власником квартири АДРЕСА_1. Разом із нею в квартирі зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 - її колишній чоловік, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 - її сестра зі своїм чоловіком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та їх син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4. З 2007 року відповідачі в квартирі не мешкають, особистих їх речей в квартирі немає, за комунальні послуги вони не сплачують, знятися з реєстрації самостійно відповідачі не бажають. Позивачка оплачує комунальні послуги, які нараховуються по кількості осіб зареєстрованих в квартирі, тобто і за відповідачів. Реєстрація відповідачів в її квартирі перешкоджає їй користуватися та розпоряджатися нею на свій розсуд, отримати субсидію.

Просить захистити її право на повноцінне користування житлом та визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житлом, а саме: квартирою №75 по вул. О.Кошового, буд.39 м.Дружківки Донецької області.

В судове засідання, позивачка не з'явилася, проте надала заяву слухати позов за її відсутності, наполягає на позові, просить його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив із запереченнями і заяву із клопотанням про відкладення розгляду справи не надали.

Враховуючи, що причина неявки відповідачів є неповажною, відзив не надано, у справі є наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутність відповідачів з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивачки на заочний розгляд справи.

З огляду на це, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановивши факти та відповідні їм правовідносини дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд розглядає справу, керуючись вказаною нормою закону, а не ст. ст. 71,72 ЖК України, оскільки житло позивачки є і було на період проживання відповідачів приватним.

Суд встановив, що позивачка являється власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим ЗАТ "ПЖРП" зареєстрованим в книзі за №159 від 10 березня 2000 року, право власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_6 Дружківським міським бюро технічної інвентаризації за №12664 в книзі №59 /а.с.12/.

Згідно свідоцтва про шлюб серії І-НО №209344, виданого 01 серпня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області, позивачка після реєстрації шлюбу змінила прізвище з "Крисенкова" на прізвище "Кириченко" (а.с.13).

В квартирі АДРЕСА_3, крім позивачки зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 - її колишній чоловік, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та її племінник ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.7-11,15,16,23).

З 2007 року відповідачі ОСОБА_2,ОСОБА_3,ОСОБА_4,ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 не проживають у квартирі за вищевказаною адресою , не несуть витрат на її утримання, не сплачують комунальні платежі. Ніхто перешкод відповідачам у користуванні житлом не чинив. Факт непроживання відповідачів в квартирі позивачки з 2007 року підтверджується актом від 16 липня 2018 року, складеним головою територіального комітету мікрорайону "Піонерський" в присутності сусідів / а. с. 15/.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150,156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік.

За матеріалами справи підтверджено, що відповідачі зареєстровані в квартирі, що належить на праві приватної власності позивачці, не є співвласниками нерухомого майна, відсутні в квартирі понад один рік без поважних причин, не бажають знятися з реєстрації в квартирі в добровільному порядку, що порушує права власниці житла, яка на законних підставах може вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, оскільки будь-яких інших домовленостей між ними не існує.

Таким чином, суд вважає, що позов про захист права власності на нерухоме майно шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житлом доведений і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому витрати по сплаті судового збору понесені позивачкою підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачів в сумі 704 грн. 80 коп. по 176 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 10-13,76-80, 206, 259, 263-265, 268, 27, 280-284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, такими що втратили право користування житлом, а саме квартирою № 75 , яка розташована в будинку №39 по вул. О.Кошового в м.Дружківка Донецької області.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. по 176 (сто сімдесят шість) грн. 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд протягом тридяти днів після проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 26 жовтня 2018 року.

Суддя: Є. В. Петров