Справа № 307/1948/18
Провадження № 2/307/1125/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2018 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарях Белоцька Л.М.

Ком`яті Н.А.

з участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Тячівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовною заявою про визнання за ним права власності на житловий будинок з надвірними спорудами за АДРЕСА_1.

Посилається на те, що його батьку ОСОБА_4 на праві власності належав житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер.

На випадок своєї смерті він не залишив особистого розпорядження, тому спадкування здійснюється за законом.

До першої черги спадкоємців відносяться він, дружина покійного ОСОБА_3 та брат ОСОБА_2, які відмовилися від своїх часток на спадщину на його користь.

Відповідно до ст. 1268 ч. 3 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявляв про відмову від неї.

На момент смерті він проживав та був приписаний у житловому будинку з надвірними спорудами за АДРЕСА_1, тому відповідно до приписів вищевказаної статті вважається таким, що прийняв спадщину.

Оскільки на спадковий будинок відсутні правовстановлюючі документи, то оформити свідоцтво про право на спадщину в нотконторі не видається можливим, у зв'язку з чим він вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Просить позовні вимоги задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Відповідачі та представник відповідача у судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4

За життя ОСОБА_4 рішенням Руськополівської сільської ради від 05.10.1991 р. було надано земельну ділянку, площею 0.07 га., за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до довідки Тячівської міської об'єднаної територіальної громади, згідно погосподарської книги № 17, сторінка № 15, № об'єкта 011496/1, покійний ОСОБА_4 був головою дворогосподарства, по АДРЕСА_1.

Згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 р., яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 р. № 56, Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5 і зареєстрованого в Мін'юсті 18.02.2002 р. за № 157/6445 (з подальшими змінами), до 2002 року державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася цими підзаконними нормативними актами.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, будинок АДРЕСА_1, у відповідності до діючого на той час законодавства належав ОСОБА_4 на праві приватної власності.

Відповідно до статей 1216-1218 та 1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

З приписів статті 1222 ЦК України убачається, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

На момент смерті ОСОБА_4 заповідальне розпорядження не зробив, тому відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкування здійснюється почергово.

У ході розгляду справи було встановлено, що в коло спадкоємців першої черги входять дружина ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Інших спадкоємців першої черги та спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку на час відкриття спадщини не має.

21.09. та 23.10.2018 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулися у Тячівську держнотконтору, в яких вказали, що не бажають отримувати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 та не заперечують проти визнання права власності на житловий будинок за АДРЕСА_1.

У зв'язку з чим, позивач звернувся у Тячівську держнотконтору про видачу свідоцтва про прийняття спадщини, а 21.09.2018 р. йому було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів.

Згідно положень статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 р. свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У рішенні від 30.11. 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи з наведеного, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок у нотаріальному порядку.

На даний час на ім'я позивача виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1.

З експлікації будинку АДРЕСА_1, вбачається, що будинок складається з підсобного приміщення площею 17 м.кв., підсобного приміщення - 45.5 м.кв., коридору - 5.8 м.кв., їдальні - 26 м.кв., житлової кімнати - 12.8 м.кв., комори - 5.3 м.кв., кухні - 8 м.кв., санвузлу - 5 м.кв., житлової кімнати - 21.9 м.кв. та житлової кімнати - 22.7 м.кв.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна вбачається, що право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1, ні за ким не зареєстроване.

За таких обставин, враховуючи, що будинок був зареєстрований у погосподарській книзі за спадкодавцем, що на момент його будівництва прирівнювалося до його реєстрації, ОСОБА_1 являється спадкоємцем за законом першої черги, в померлого відсутні правовстановлюючі документи на належний йому житловий будинок, які б дозволяли видати свідоцтво про спадщину, що перешкоджає позивачу оформити право власності на спадкове нерухоме майно через нотаріальну контору, то суд вважає за можливе позов задовольнити та визнати за позивачем право власності на будинок.

Судові витрати слід покласти на позивача.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 1216-1218, 1220, 1222, 1261, 1297, ЦК України суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканцем АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне рішення складено 26.10.2018 року.

Головуючий: Гримут В.І.