17.09.2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Дорошинської В.Е.
при секретарі Кирпиченко І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності, -
Позивач звернулася до суду із вказаним позовом до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності. Обґрунтовуючи свою позицію позивач зазначає, що рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 21 жовтня 2014 року по справі № 667/6798/14-ц встановлено факт, що ОСОБА_2 на час смерті батьків ОСОБА_3, померлого 25 квітня 2007 року, та ОСОБА_4, померлої 28 жовтня 2012 року, не проживала разом з ними, а тому визнано за Позивачем право власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1. З вказаного періоду вона самостійно несе всі витрати по утриманню квартири, її поточному ремонті та Відповідач за останні пять років взагалі не зявлялась. Зазначене також підтверджуються рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона, обставини якого в силу вимог цивільного процесуального законодавства не підлягають додатковому доказуванню, зі змісту якого вбачається, що судом встановлено, що Відповідач з 18 років в квартирі з батьками не проживала та приїжджала в місто лише на поховання батьків.
При цьому, факт належності відповідачу частки у власності створює значні перешкоди не лише у володінні майном, оскільки Позивач не може оформлювати без її згоди будь-яких документів, але й у розпорядженні ним, а тому позов просила задовольнити.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.07.2018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву.
На адресу відповідача було направлено копію ухвали суду від 17.07.2018 року, однак відзиву на позовну заяву до даного часу суду не надано.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд дослідивши матеріали справи встановив:
Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 21.10.2014 року по справі №667/6798/14-ц встановлено факт, що ОСОБА_2 на час смерті її батьків ОСОБА_3, померлого 25.04.2007 року, та ОСОБА_4, померлої 28.10.2012 року, не проживала разом з ними та визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Зазначене рішення суду набрало законної сили 03.11.2014 року.

З вказаного періоду Позивач фактично самостійно несе всі витрати по утриманню квартири, її поточному ремонті та Відповідач за останні пять років взагалі не зявлялась. Зазначене також підтверджуються рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона, обставини якого в силу вимог цивільного процесуального законодавства не підлягають додатковому доказуванню. Так, зі змісту вказаного судового рішення вбачається, що судом встановлено, що Відповідач з 18 років в квартирі з батьками не проживала та приїжджала в місто лише на поховання батьків.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які дії, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном неможливе; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників та членам його сімї.

З огляду на те, що Позивач є власником 2/3 часток квартири, яка з технічної точки зору є неподільною, а Відповідачу належить незначна частка у вигляді 1/3, остання ніяким чином не вживає заходів щодо утримання майна, не сплачує комунальні платежі, суд вважає за можливе припинити її право власності на вказану частку квартири, оскільки таке припинення не завдасть істотної шкоди її інтересам, з одночасною виплатою компенсації.

Частино 2 ст. 365 ЦК України встановлено, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Верховний Суд України у правовому висновку від 15 травня 2013 року у справі № 6-37цс13 зазначив, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої ст. 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його родини та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості цієї частки в разі ухвалення судового рішення, адже на підставі цього рішення не тільки припиняється права, а й набувається право на частку іншим співвласником.

Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією сатисфакції особі у звязку із припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання позивачем у справі своїх зобовязань перед відповідачем.

Ринкова оціночна вартість 1/3 квартири АДРЕСА_1, становить 21909,74 грн. Зазначені грошові кошти були внесені Позивачем на депозитний рахунок суду, що підтверджується квитанцією від 23.07.2018 року.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

У відповідності із ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку про можливість задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 6-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 279, 280-283, 354, ст.ст. 321, 328, 365 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності - задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/3 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/3 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя В.Е. Дорошинська