Постанова

Іменем України

23 травня 2018 року

м. Київ

справа № 686/10934/16-ц

провадження № 61-6524св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - Публічне акціонерне товариство акціонерного банку «Укргазбанк»,

треті особи: Служба у справах дітей Хмельницької міської ради, ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 10 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Федорової Н. О., Карпусь С. А., Ярмолюка О. І.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк»), треті особи: Служба у справах дітей Хмельницької міської ради, ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, про визнання припиненими зобов'язань за кредитним договором та визнання іпотеки припиненою.

В обґрунтування позову зазначила, що 15 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір, за умовами якого останньому наданокредит в сумі 32 000 доларів США на строк з 15 травня 2008 року по 14 травня 2018 року зі сплатою 13,8% річних за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання зобов'язань щодо повернення кредиту у цей же день був укладений договір іпотеки, згідно якого позичальник передав банку в іпотеку однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 46,7 кв. м.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер. Після його смерті квартиру успадкували в рівних частках його доньки - ОСОБА_2 та ОСОБА_4. 12 жовтня 2009 року Перша хмельницька державна нотаріальна контора повідомила банк про прийняття спадщини останніми.

На час смерті ОСОБА_5 простроченої заборгованості у нього не було. Залишок заборгованості з урахуванням перерахунку, проведеного 19 червня 2009 року, складав 30 107,95доларів США.

23 січня 2014 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, успадкованийОСОБА_4 та ОСОБА_2

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 29 вересня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 року, впозові відмовлено.

25 листопада 2014 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулось до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, заборгованості за вказаним вище кредитним договором. Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 22 березня 2016 року в позовівідмовлено.

Вказанимрішенням встановлено, що ПАТ АБ «Укргазбанк» пропустив строк, передбачений частиною другою статті1281 ЦК України, для пред'явлення вимоги до спадкоємців ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Із втратою банком права вимоги, останній не може бути визнаний кредитором у зобов'язанні, а зобов'язання між кредитором спадкодавця і спадкоємцями є таким, що припинилось. Втрата кредитором права вимоги до спадкоємців тягне за собою припинення основного зобов'язання, що в свою чергу зумовлює припинення похідних від нього іпотечних зобов'язань.

Наявне обтяження на квартиру у вигляді іпотеки створює перешкоди у розпорядженні належним ОСОБА_2 та ОСОБА_4 майном. Тому просила суд визнати кредитний договір від 15 травня 2008 року припиненим, укладений між ОСОБА_5 та Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», визнати припиненою іпотеку спірної квартири, зобов'язати державного реєстратора припинити в Державному реєстрі прав, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, запис за реєстраційним номером 7189709 щодо об'єкта обтяження - квартири, АДРЕСА_1, квартира 34,зобов'язати державного реєстратора припинити в Державному реєстрі прав, Державному реєстрі іпотек, запис за реєстраційним номером 7189572 щодо об'єктаобтяження квартири, АДРЕСА_1

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 липня 2016 року позовну заяву в частині зобов'язання державного реєстратора припинити в Державному реєстрі заборон відчуження та Державному реєстрі іпотек записи щодо обтяження іпотечного майна залишено без розгляду.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 вересня 2016 року позов задоволено. Визнано такими, що припинились зобов'язання за кредитним договором від 15 травня 2008 року, укладеного між ОСОБА_5 та Відкритим акціонерним товариством акціонерного банку «Укргазбанк».Визнано договір іпотеки,укладений між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» та ОСОБА_5 15 травня 2008 року, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6,припиненим.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив із установлених судовим рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 22 березня 2016 року обставин про пропуск банком шестимісячного строку пред'явлення вимоги до спадкоємців у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину у строки, встановлені частинами другою-третьою статті 1281 ЦК України, позбавляється права вимоги.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 10 листопада 2016 року апеляційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 вересня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що основне зобов'язання боржник (спадкоємці) не виконав, заборгованість за кредитом не повернута. Крім того, договір іпотеки не визнанонедійсним, строк його дії не закінчився та є дійсним на час розгляду справи. Отже, основне зобов'язання за кредитним договором не припинилось, а тому відсутні підстави вважати іпотеку припиненою.Тому помилковим є посилання суду на вимоги статті 607 ЦК України (припинення зобов'язання неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає). Натомість, обставини, які викликають неможливість виконання, можуть бути як юридичними (заборона певної діяльності), так і фактичними (загибель індивідуально визначеної речі, яка мала б бути об'єктом виконання) тощо. Жодної із них судом не встановлено.

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з касаційною скаргою на рішення суду апеляційної інстанції, у якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

05 грудня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_2

25 вересня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ призначено справу до судового розгляду.

06 лютого 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що апеляційний суд безпідставно не взяв до уваги факти, встановлені рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 22 березня 2016 року, що набрало законної сили, зокрема про відсутність простроченої заборгованості, про пропуск банком строку для звернення з вимогами, передбачений статтею 1281 ЦК України.

Зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту включаються до спадщини, тому умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню положення статей 1281, 1282 ЦК України.

З втратою ПАТ АБ «Укргазбанк» права вимоги, останній не може бути визнаний кредитором у зобов'язанні, оскільки воно є припиненим, тому іпотека, що є похідним зобов'язанням, також припинена.

Судом апеляційної інстанції не враховано правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-33цс15, висловленого у постанові від 08 квітня 2015 року, відповідно до якого зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред'явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Недотримання кредитором передбачених статтею 1281 ЦК України строків пред'явлення вимог, які є присічними, преклюзивними, позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, заперечення на касаційну скаргу, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про задоволення касаційної скарги ОСОБА_2

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 15 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №2492008/5са, за умовами якого останньому наданий кредит у сумі 32 000 доларів США на строк з 15 травня 2008 року по 14 травня 2018 року зі сплатою 13,8 % річних за користування кредитом (а. с. 16-18).

З метою забезпечення виконання зобов'язань щодо повернення кредиту у цей же день укладенодоговір іпотеки, згідно якого позичальник передав банку в іпотеку однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 46,7 кв.м. (а.с. 19-21).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер (а.с. 23).

Після його смерті квартиру успадкували в рівних частках його доньки - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 24-25).

12 жовтня 2009 року Перша хмельницька державна нотаріальна контора повідомила банк про прийняття спадщини останніми (а.с. 26).

На час смерті ОСОБА_5 простроченої заборгованості не було. Залишок заборгованості, з урахуванням перерахунку, проведеного 19 червня 2009 року, складав 30 107 доларів США 95 центів.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 29 вересня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 року, у позові про звернення стягнення на квартиру на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» відмовлено (а.с. 11-13).

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 22 березня 2016 року у задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором у зв'язку з пропуском банкомстроку, встановленого статтею1281 ЦК України, відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 22 березня 2016 року встановлено, що про смерть ОСОБА_5 банку стало відомо ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Приписи статей 1281 і 1282 ЦК України та статті 23 Закону України «Про іпотеку» регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника, зокрема і в зобов'язаннях, забезпечених іпотекою. За змістом цих приписів: 1) у разі переходу права власності на предмет іпотеки у порядку спадкування право іпотеки є чинним для спадкоємця; 2) спадкоємець, до якого перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця; 3) спадкоємець (фізична особа) не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником такий спадкоємець відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки; 4) спадкоємець зобов'язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього; 5) кредитор має пред'явити свою вимогу до спадкоємців протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги; 6) наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги.

Стаття 17 Закону України «Про іпотеку» визначає підстави для припинення іпотеки, серед яких немає такої як смерть іпотекодавця, оскільки за змістом частини першоїстатті 1282 ЦК України та частини першої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, який як спадкоємець набуває статус іпотекодавця. Отже, іпотека у зв'язку з фактом набуття її предмета у власність спадкоємцями боржника-іпотекодавця не припиняється.

Оскільки зі смертю позичальника зобов'язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред'явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред'явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов'язань, забезпечених іпотекою.

Поняття «строк пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред'явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред'явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін.

Відповідно до статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За змістом пункту 1 частини першої статті 593 ЦК України та частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» право застави (зокрема, іпотека) припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

Сплив визначенихстаттею 1281 ЦК України строків пред'явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов'язаннями, а також припинення таких зобов'язань.

Саме до такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року при розгляді справи № 522/407/15-ц.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та вказаний правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

За таких обставин Верховний Суд дійшов висновку, що рішення суду апеляційної інстанції необхідно скасувати, а рішення суду першої інстанції - залишити в силі.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України у постанові суду касаційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Враховуючи викладене, з ПАТ АБ «Укргазбанк» підлягають стягненню понесені ОСОБА_2 судові витрати - сплата судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 1 322,88 грн.

Керуючись статтями 400, 409-415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 10 листопада 2016 року скасувати і залишити в силі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 вересня 2016 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на користь ОСОБА_2судові витрати в розмірі 1 322 (одна тисяча триста двадцять дві) гривні 88 копійок.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: С. О. Карпенко

В.О. Кузнєцов

А.С. Олійник

Г. І. Усик