Справа № 194/1503/18
Номер провадження № 2/194/552/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2018 року м.Тернівка

Суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області Соколова Ю.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 20 липня 2018 року Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 174.

Стаття 175 ЦПК передбачає вимоги до позовної заяви.

Якщо заява не відповідає вимогам закону, таку заяву слід залишити без руху.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, до позовної заяви про розірвання шлюбу має додаватися оригінал свідоцтва про шлюб, тому позивачеві необхідно додати до матеріалів справи оригінал свідоцтва про шлюб (або його дублікат).

Таким чином, позивач, звертаючись до суду з позовом про розірвання шлюбу, повинен надати суду оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу.

Також, в позовній заяві представник позивача зазначає, що від шлюбу сторони дітей не мають.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 СК України подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу.

Згідно із п.п. 3, 4 постанови Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, суди мають враховувати, що воно проводиться органами РАЦС лише у випадках, передбачених статтями 106, 107 СК. При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК. У заяві про розірвання шлюбу має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, мотиви його розірвання, чи є від шлюбу неповнолітні діти, при кому з батьків вони перебувають, пропозиції щодо участі подружжя в утриманні та вихованні дітей після розірвання шлюбу, чи заявляються інші вимоги, які може бути вирішено одночасно з позовом про розірвання шлюбу.

Таким чином, представником позивача не зазначено такі докази:

- того, що позивачем робилася спроба розірвати шлюб через органи РАЦС;

- того, що відповідач ухиляється (не бажає) звертатися до даного органу;

- є відмова державного органу реєстрації актів цивільного стану у розірванні шлюбу між сторонами з тих чи інших підстав за їхньою спільною заявою.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно з розясненнями п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстроване в державному органі РАЦС за заявою колишньої дружини або чоловіка.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 СК розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстроване в державному органі РАЦС за заявою колишньої дружини або чоловіка.

Сімейне законодавство не передбачає можливості розірвання шлюбу представником одного з подружжя або їх обох за довіреністю останніх, а правила ЦК про представництво, довіреність і доручення на ці правовідносини не поширюються.

З матеріалів позову вбачається, що позовна заява не підписана безпосередньо позивачем.

До того ж, при вирішенні справи про розірвання шлюбу суддя повинен зясувати дійсні причини, які спонукали до цього, а також встановити та підтвердити той факт, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя, подружжя в цілому чи їхніх дітей. Зясування даних причини, може бути розкрито у повному вигляді, виключно, самим подружжям, будь то чоловік чи дружина. Адже, крім них, ніхто не може знати напевне, яка атмосфера панувала або панує у сімї, та чим насправді аргументовані доводи тієї чи іншої сторони.

За таких обставин, відповідно дост. 185 ЦПК України, позов підлягає залишенню без руху з зазначенням недоліків заяви та наданням строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 185, 258-260 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені в ухвалі недоліки заяви в строк 5 (п'ять) днів з дня вручення ухвали.

Розяснити позивачу, що в разі невиконання ухвали заява буде вважатися неподаною та йому повернутою, що не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.І. Соколова