СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/3277/16-ц

пр. № 2/759/170/18

10 жовтня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря судового засідання Чернишук К.О.,

за участю: представника позивача Сахабутдінова В.Ю.,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

у березні 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути солідарно з із ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) та ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» суму заборгованості у розмірі 27850 (двадцять сім тисяч вісімсот п'ятдесят доларів США) 20 центів та судовий збір по справі у розмірі 10836 грн 93 коп.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 29.04.2008 між ВАТ «Універсал Банк» повним правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №050-2008-1363 відповідно до якого позивач надав грошові кошти у розмірі 30000 доларів США 00 центів, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати та повернути кредит та сплатити проценти у розмірі 12,45% річних, також сторонами погоджено, що за користуванням кредиту понад встановлений строк процентна ставка становить у розмірі 37,35% річних, кінцевий строк користування кредитом 10.04.2038, після чого між сторонами укладено додаткову угоду №1 на підставі якої узгодили порядок нарахування відсотків за користування кредитом, а також у разі виникнення простроченої заборгованості за цим договором протягом періоду з 04.07.2014 по 09.06.2015 включно та відсутності її погашення позичальник зобов'язується починаючи з 4-го календарного дня виникнення прострочення сплачувати відсотки у наступному розмірі 13,61 процентна ставка та 21,61% річних підвищена процента ставка. Далі 04.07.2014 між позивачем та ОСОБА_4 укладено договір поруки №б/н відповідно до умов якого поручитель поручається перед кредитором за виконання ОСОБА_3 усіх зобов'язань, що виникли із кредитного договору у повному обсязі як існуючих і теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Однак через неналежне виконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань у відповідачів виникла прострочена заборгованість.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просила задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні про позовних вимог заперечував, зазначивши, що позивачем пропущений строк позовної давності.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив (а.с. 133, 134, 158, 159).

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 29.04.2008 між ВАТ «Універсал Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк») та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №050-2008-1363 відповідно до п. 1.1 Договору позивач зобов'язався надати відповідачу грошові кошти у розмірі 30000 доларів США 00 центів, а відповідач зобов'язався прийняти кредит та повернути та сплатити проценти за користування у розмірі 12,45% річних, також п. 1.1.1. кредитного договору сторони погодили, що за користування кредиту понад встановлений строк нараховується процентна ставка у розмірі 37,35% річних, згідно п.1.2. кредитного договору строк кредитування за цим договором становить період: з дати надання позивачем кредитних коштів до 10.04.2038 (а.с. 14-25).

04.07.2014 між позивачем та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду №б/н до кредитного договору №050-2008-1363 від 29.04.2008 відповідно до умов якого сторони погодили встановити наступний порядок нарахування відсотків за користування кредитними коштами: з 04.07.2014 по 09.06.2015 процентна ставка 9,72% річних та процентна ставка 17,72% річних; починаючи з 10.06.2015 процента ставка 13,61% річних та підвищена процентна ставка 21,61% річних, також відповідно до п. 1.1.3. додаткової угоди визначає, що у разі виникнення у відповідача простроченої заборгованості протягом періоду з 4.07.2014 по 09.06.2015 включно та відсутності її погашення протягом перших трьох календарних днів з дати виникнення такого прострочення відповідача зобов'язується починаючи з четверного календарного дня виникнення прострочення, сплачувати позивачу за користування кредитом проценти у наступному порядку: процентна ставка 13,61% річних та підвищена процентна ставка 21.61% річних (а.с. 26-44).

У зв'язку із неналежним виконанням своїх зобов'язань ОСОБА_3 станом на 04.02.2016 становить 27850 доларів США 20 центів, з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 24561 доларів США 12 центів; заборгованість по відсотках за користування кредитом у розмірі 3282 доларів США 58 центів; заборгованість по підвищеним відсоткам у розмірі 6 доларів 50 центів (а.с. 61-64).

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» від 30.03.2012 №5 у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позичальник) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ст. 533 ЦК України.

Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до укладеного між сторонами договору та ст.ст. 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Також 04.07.2014 між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки відповідно до умов якого останній поручається перед позивачем за виконання ОСОБА_3 усіх зобов'язань перед позивачем, що виникли з вищезазначеного кредитного договору, в повному обсязі, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а.с. 67-75).

Відповідно до ст. 554 ЦК України та п. 1.4 договору поруки відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Згідно п. 4.2 договору поруки, порука припиняється якщо кредитор протягом трьох років з дня настання терміну виконання боржником основного зобов'язання за основним договором не пред'явить вимоги до поручителя.

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1ст. 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника.

Відповідно до частини першої ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Керуючись положенням кредитного договору позивач 05.06.2015 надіслав на адреси відповідачів вимогу дострокового погашення кредиту, яку відповідачами на момент подачі позову не було виконано (а.с. 65, 66, 76, 77).

Однак, відповідачами не виконано зобов'язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування, що підтверджується розрахунком суми заборгованості по договору.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі своїх зобов'язань за договором належним чином не виконували, перестали сплачувати щомісячні платежі з погашення кредиту та процентів.

Щодо вимоги представника відповідача про застосування строків позовної давності, встановлено наступне.

Остання дата зарахування коштів була 03.02.2015 (а.с. 63), а відповідно до п. 2.4. Договору кредиту від 29.04.2008 зазначено, що сплата повинна відбуватися до 10 числа кожного місяця, тобто позивач дізнався про порушення його права з 11.02.2015, у свою чергу позовну заяву ним подано до суду 01.03.2016, таким чином загальний строк позовної давності позивачем не пропущено.

На підставі наведеного суд, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вомог, а тому підлягають задоволенню.

Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачами, які не скористалися своїм процесуальним правом подати відзив (заперечення) на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача.

Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачів підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 10836 грн 93 коп.

На підставі викладеного, керуючись, п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» ст.ст. 525, 526, 1054 ЦК України; ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) та ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» суму заборгованості у розмірі 27850 (двадцять сім тисяч вісімсот п'ятдесят доларів США) 20 центів.

Стягнути із ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» судовий збір по справі у розмірі 548 (п'ятсот сорок вісім гривень) 46 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» судовий збір по справі у розмірі 548 (п'ятсот сорок вісім гривень) 46 коп.

Враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Ул'яновська

Повний текст судового рішення складено 10.10.2018.