Справа № 487/3943/18
Провадження № 2/487/1904/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2018 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді - Нікітіна Д.Г., при секретарі - Оцабера М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна набутого під час шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 18.06.2018 року звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить здійснити поділ спільного майна подружжя наступним чином: виділити йому у власність 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 та виділити у власність відповідачці 2/3 частини вказаної квартири.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказана квартира була придбана за спільні кошти мене (1/3 частка вартості квартири - власні заощадження) та відповідачки (2/3 частка власності від продажу батьківської двокімнатної квартири). Вартість квартири, згідно договору, складала 113157, 00 грн. За спільною домовленістю, квартиру було оформлено на відповідачку.

Позивач про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій позов підтримав та просив суд слухати справу за його відсутності.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій позов визнав та просив суд слухати справу за його відсутності.

Судом встановлено, що 22 грудня 2012 року між мною та ОСОБА_2 було укладено шлюб.

Від цього шлюбу вони мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За декілька місяців до народження дитини, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01.03.2013р., нами було придбано трикімнатну квартиру загальною площею 59,2 кв.м., житловою площею 41,7 кв.м, яку розташовано за адресою: АДРЕСА_2.

Вказана квартира була придбана за спільні кошти мене (1/3 частка вартості квартири - власні заощадження) та відповідачки (2/3 частка власності від продажу батьківської двокімнатної квартири). Вартість квартири, згідно договору, складала 113157, 00 грн. (сто тринадцять тисяч сто пятдесят сім гривень 00 копійок).

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Як зазначено в ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 3 ст. 368 ЦК України визначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2,3 ст. 325 ст. 368 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч.4 ст. 65 СК України).

Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначається за правилами ст. 70 СК України.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК).

Тобто, за наявності певних обставин суд може відступити від принципу рівності часток подружжя в праві на майно. Сімейний Кодекс України передбачає дві можливі підстави для такого відступлення: - наявність обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один з подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї (ч.2 ст. 70 СК України); - наявність дитини (дітей), а також непрацездатних повнолітніх сина, дочки, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатні для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (ч.3 ст. 70 СК України).

Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні.

Виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку, що поділ квартири не в рівних частках має своє обґрунтовування в наступному, а саме, те що позивач сам просить визнати за ним право власності на 1/3 частки квартири та підтверджує, що саме у покупці квартири використовувалися його кошти у розмірі 1/3 вартості квартири, а іншу частину коштів, а саме 2/3 частки вартості квартири надала його дружина (вказане не заперечується ні позивачем ні відповідачем), тому суд вважає за необхідне відступити від рівності часток.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме - 704 грн. 80 коп.. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 545,20 грн..

Керуючись ст. ст. 12, 18, 48, 81, 141, 259, 263-264 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна набутого під час шлюбу - задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру № 20, розташовану за адресою: м. Миколаїв, вул. 8 Березня, 105 А.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку квартири № 20, розташовану за адресою: м. Миколаїв, вул. 8 Березня, 105 А;

- припинити право власності ОСОБА_2 на 1/3 частку квартири № 20, розташовану за адресою: м. Миколаїв, вул. 8 Березня, 105 А.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 545,20 грн.

Позивач: ОСОБА_1 (народився 12.09.1975 р.н, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 А, кв. 20, РНОКПП НОМЕР_1).

Відповідач: ОСОБА_2 (народилася 24.02.1986 р.н, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 А, кв. 20, РНОКПП НОМЕР_2).

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва.

У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Г. Нікітін