КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційного провадження: 22-ц/824/2497/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2018 року м. Київ

Справа № 364/182/18

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - ПАТ КБ «Приватбанк»

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

на заочне рішення Володарського районного суду Київської області від 14 червня 2018 року, ухвалене у складі судді Макаренко Л.А..,

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 12 травня 2010 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір про надання банківських послуг, який складався із заяви останнього, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів Банку. За умовами цього договору ПАТ КБ «ПриватБанк» надало ОСОБА_2 на платіжну картку грошові кошти у вигляді кредитного ліміту, сума якого визначена в 5000 грн.

Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 10 грудня 2017 року виникла заборгованість у сумі 27225грн.67 коп., з яких 6719 грн.44 коп. - заборгованість за кредитом; 2685 грн.09 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 16048 грн.49 коп. - пеня, , 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1272 грн.65 коп. - штраф( процентна складова).

Посилаючись на те, що відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов'язань за кредитним договором від 12 травня 2010 року, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь зазначену заборгованість в сумі 27225 грн.67 коп.

Заочним рішенням Володарського районного суду Київської області від 14 червня 2018 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, недостатньо повно досліджені письмові докази та дійсні обставини справи, що мають значення для справи.

Зокрема, зазначав про те, що підтвердженням наявності кредитних правовідносин між банком і ОСОБА_2 є визнання останнім умов договору, що полягає у частковому внесенні коштів на сплату заборгованості, про що свідчить розрахунок заборгованості, а тому посилання суду на недоведеність правовідносин відповідача з банком за даним кредитним договором та погодженням істотних умов є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності. Наданими до позовної заяви та під час розгляду справи документами, а саме розрахунком заборгованості, випискою по картковому рахунку, з якою вбачається, що відповідач неодноразово здійснював фінансові операції та погашення заборгованості, позивач довів законність та обґрунтованість порушення прав банку, а тому, на думку апелянта, у суду першої інстанції не було законних підстав для відмови у задоволенні позову з одних лише міркувань та припущень.

Крім того, зазначив про те, що відсутність оригіналу кредитного договору не є законною підставою для відмови у задоволенні позову. Надана до суду копія анкети-заяви точним відтворенням оригінала документа, засвідчена належним чином уповноваженою особою. Копія анкети-заяви за відсутністю оригіналу на думку позивача, не спростовує наявність та правомірність укладеного кредитного договору, а надані докази до матеріалів справи спростовують висновки суду про недоведеність вимог про стягнення заборгованості.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2018 року справу прийнято до провадження цього суду. Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту одержання відповідачем кредиту, а надані позивачем розрахунки заборгованості та виписки по відповідному картковому рахунку свідчать про те, що певна особа користувалася кредитними коштами, проте не є доказами, що ці кредитні кошти надавалися саме відповідачеві за договором від 12 травня 2010 року, а не були використані іншою особою.

До такого висновку суд першої інстанції дійшов у зв'язку з тим, що позивачем не надано суду оригіналу анкети - заяви на ім'я ОСОБА_2 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, що позбавило суд можливості перевірити копію анкети заяви на відповідність його оригіналу, а тому суд першої інстанції, керуючись ч.6 ст.95 ЦПК України, не взяв до уваги копію цієї анкети-заяви як доказ одержання відповідачем кредиту. Крім того, суд не взяв до уваги надану позивачем копію паспорта відповідача, оскільки така копія посвідчена 6 червня 2017 року іншою банківською установою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

За нормами частин першої- другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну бо припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг, який укладений 12 травня 2010 року шляхом підписання відповідачем заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлю наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Відповідно до ст..95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Оригінал анкети - заяви позивачем суду наданий не був, з листа банку слідує, що оригінала кредитного договору в архівах банку не виявлено.

Отже, поставивши під сумнів надану позивачем до позовної заяви копію анкети-заяви, суд першої інстанції обґрунтовано та у відповідності до ч. 6 ст.95 ЦПК України не взяв до уваги як доказ надану позивачем копію анкети - заяви, і відповідно дійшов висновку, що позивачем не доведено факту одержання відповідачем кредиту за договором від 12 травня 2010 року, а також не доведено позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди заявника із мотивами судового рішення, які наведені в його обґрунтування, доказів на спростування таких висновків позивачем ні в суді першої інстанції, ні до апеляційної скарги не надано.

Наданий до апеляційної скарги фотознімок особи чоловічої статі з карткою за номером НОМЕР_1 з строком дії до грудня 2019 року не є належним та допустимим доказом на підтвердження отримання відповідачем коштів за договором від 12 травня 2010 року. До того ж у наданій банком виписці по рахунку значиться такий номер картки, банківські операції по якій здійснювались, починаючи з червня 2016 року.

Наявна в матеріалах справи копія паспорту на ім'я ОСОБА_2, яка посвідчена 6 червня 2017 року ПАТ «Акцент Банк», не підтверджує, що саме з цією особою позивач 12 травня 2010 року уклав договір та надав грошові кошти у тому розмірі, який позивачем заявлений до стягнення.

Разом з тим, сама по собі виписка по рахунку, в якій зазначено рух коштів по рахунку та зазначені різні номери карток, без доведення факту отримання відповідачем коштів 12 травня 2010 року, не дає підстав для висновку про доведеність позивачем позовних вимог.

Отже, зважаючи на те, що позивачем ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надано оригінал анкети-заяви на ім'я відповідача, а надана копія паспорта особи, на підтвердження укладення позивачем з цією особою договору 12 травня 2010 року, посвідчена 6 червня 2017 року іншою банківською установою, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення Володарського районного суду м.Києва ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

З урахуванням наведено, керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України,

суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Володарського районного суду Київської області від 14 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає..

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус