ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/218/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2018 р. Дарницький районний суд міста Києва

в складі судді Вовка Є.І.,

при секретарі Крамарчук А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_2 на дії державних виконавців Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Сніжинського Тараса Євгеновича та Петренка Максима Олександровича, стягувач ОСОБА_6,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою від 08.08.2018 року (яка була передана судді Вовку Є.І. за вхідним номером контрольного журналу №1829 від 01.10.2018 року - а.с.1), на дії вказаних державних виконавців Дарницького районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у м. Києві, у якій просив про наступне.

1. Постановити ухвалу якою:

- Визнати незаконними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Сніжинського Т.Є., щодо проведення розрахунку суми заборгованості по сплаті ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів та до повноліття дитини на підставі виконавчого листа, виданого Дарницьким районним судом м. Києва № 753/19791/15-ц від 16 березня 2016 року, про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів та до повноліття дитини та зобов»язати його перерахувати суму заборгованості згідно з ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18 травня 2018 року.

- Розрахунок суми заборгованості по сплаті ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів та до повноліття дитини на підставі виконавчого листа, виданого Дарницьким районним судом м. Києва № 753/19791/15-ц від 16 березня 2016 року, який затверджений державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Сніжинським Т.Є. 25.07.2018 року - визнати незаконним і скасувати.

- Визнати незаконними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Сніжинського Т.Є. щодо видачі довідки до Державної прикордонної служби України від 25.07.2019 року, яка затверджена начальником відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Зайцем А.М., та зобов»язати його направити скасування цієї довідки на Державну прикордонну службу України з обов»язковим наданням завіреної копії цього скасування на ОСОБА_2

- Визнати незаконними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Петренко М.О. щодо видачі постанови від 21.02.2018 року про «обмежування ОСОБА_2 у виїзду закордон» та зобов»язати діючого державного виконавця направити скасування цієї постанови на Державну прикордонну службу України з обов»язковим наданням завіреної копії цього скасування на ОСОБА_2

На обґрунтування вимог скарги скаржник посилається на ті обставини, що станом на 25.07.2018 року розрахунок суми заборгованості по сплаті ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів та до повноліття дитини на підставі виконавчого листа, виданого Дарницьким районним судом м. Києва № 753/19791/15-ц від 16 березня 2016 року - в сумі 90483 грн. 08 коп., проведено державним виконавцем з порушеннями вимог чинного законодавства - без врахування ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 18 травня 2018 року. При цьому, доказом на підтвердження вказаного твердження щодо здійснення вказаного розрахунку скаржник надав довідку щодо розміру вказаної заборгованості станом на 25.07.2018 року (а.с.13).

У судовому засіданні скаржник заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити скаргу.

Представник Дарницького районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у м. Києві у письмовій заяві заперечував щодо задоволення вимог скарги, просив розглядати скаргу у його відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України відсутність стягувача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, виконавчого провадження, перевіривши доводи учасників справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог скарги з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з іншою скаргою на дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Петренка М.О. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 18 травня 2018 року скаргу задоволено.

Визнано неправомірними дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Петренка М.О. щодо проведення розрахунку суми заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів до повноліття дитини за виконавчим листом Дарницького районного суду міста Києва № 753/19791/15-ц від 16.03.2016 року у зведеному виконавчому провадженні № 53660812 та скасовано розрахунок суми боргу.

Зобов'язано державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Петренка М.О. провести перерахунок заборгованості боржника ОСОБА_2 за аліментами, які сплачуються ним за виконавчим листом Дарницького районного суду міста Києва № 753/19791/15-ц від 16.03.2016 року у зведеному виконавчому провадженні № 53660812, виходячи з фактичного доходу отриманого ОСОБА_2 після відрахування податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 05.10.2017 року по 12.12.2017 року та даних щодо місця проживання та реєстрації боржника, починаючи з 7 серпня 2015 року.

Проте, згідно з Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08.08.2018 року було вирішено, зокрема наступне.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 18 травня 2018 року в частині зобов'язання державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Петренка М.О. провести перерахунок заборгованості боржника ОСОБА_2 за аліментами, які сплачуються ним за виконавчим листом Дарницького районного суду міста Києва № 753/19791/15-ц від 16.03.2016 року у зведеному виконавчому провадженні № 53660812, виходячи з даних щодо місця проживання та реєстрації боржника, починаючи з 7 серпня 2015 року - скасувати, та в цій частині постановити постанову про відмову у задоволенні скарги.

При цьому, судом апеляційної інстанції, зокрема були встановлені наступні обставини.

Судом встановлено, 16 березня 2016 року Дарницьким районним судом міста Києва на підставі рішення суду від 26 лютого 2016 року видано виконавчий лист № 753/19791/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 жовтня 2015 року і до повноліття дитини.

У виконавчому листі вказано, що боржник ОСОБА_2 був зареєстрований в АДРЕСА_1.

Зазначений виконавчий лист пред'явлено стягувачем ОСОБА_6 до виконання у Дарницький районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

На підставі виконавчого листа та заяви стягувача про примусове виконання рішення суду старшим державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Абаріновим О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № 50642132.

Згідно з заявою боржника від 22 серпня 2016 року, яка була подана ним до державної виконавчої служби, з червня 2016 року він був скорочений з місця його роботи.

Згідно з наказом № 29-к від 01.06.2016 року Всеукраїнського благодійного фонду «Соціальне партнерство», засвідчена копія якого долучена до матеріалів виконавчого провадження, ОСОБА_2 звільнено 01.06.2016 р. з посади виконавчого директора за угодою сторін.

Відповідно до копії довідки, ОСОБА_2 працював у Всеукраїнському благодійному фонді «Соціальне партнерство» з 9 лютого 2015 року та займав посаду виконавчого директора.

Заборгованість по аліментам станом на 31 травня 2017 року становить 54 817 грн.

Згідно відповіді на запит державного виконавця від 20 жовтня 2017 року до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у м. Києві, ОСОБА_2 був зареєстрований у АДРЕСА_1, 07.08.2015 року знятий з реєстрації та вибув до смт. Українка, Обухівський район, Київська обл..

Згідно відповідей на запити державного виконавця від 10 листопада 2017 року до Державної фіскальної служби України, Пенсійного Фонду України про джерела отримання доходів боржників, про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями, про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє відоме місце роботи про осіб-боржників, які отримують пенсії, інформації не знайдено.

Згідно довідки від 15.11.2017 року ТОВ «Мультмакс», ОСОБА_2 з 05.10.207 року та по теперішній час працює у товаристві та займає посаду виконавчого директора з посадовим окладом у 5 000 грн.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 17.11.2017 року заборгованість по аліментам становить 74 573,04 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості від 12.12.2017 року сума боргу станом на зазначену дату становить 72 520,50 грн. Заборгованість по аліментам за період з 05.10.2007 року по 12.12.2017 року нараховувалася з урахуванням довідки про доходи боржника у ТОВ «Мультмакс».

Задовольняючи скаргу ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок суми заборгованості за аліментами, здійснений державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Петренком М.О. є передчасним, проведеним без повного з'ясування усіх обставин та виконання вимог закону.

З таким висновком суду повністю погодитися не можна.

Перевіряючи доводи апеляційної карги про те, що за відсутності відомостей щодо місця роботи ОСОБА_2 в офіційних базах даних (ДФС, ПФУ) державний виконавець дійшов правильного висновку про необхідність розрахунку заборгованості на підставі ч. 2 ст. 195 СК України, при цьому державний виконавець правильно застосував для обрахунку заборгованості інформацію Головного управління статистики у м. Києві щодо розміру середньомісячної заробітної плати на одного середньооблікового працівника по м. Києву, починаючи з 13.10.2015 по 05.10.2017, оскільки боржник у порушення ст..ст. 77, 78, 81, 83 ЦПК України не надав жодного доказу на підтвердження того, що він не проживає у м. Києві, колегія суддів вважає, що вони заслуговують на увагу, враховуючи таке.

Так, згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Отже, до повноважень державного виконавця належить визначення, чи є достовірною подана сторонами виконавчого провадження інформація.

Так, згідно ч.3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем в порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Частиною 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» установлено, що розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику, зокрема, за заявою сторін виконавчого провадження.

Пунктом 7.13 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року визначено, що розрахунок заборгованості повинен бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилися після утримання податків, відсотків або частки заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості.

Згідно п.7.13.1 вказаної Інструкції, якщо боржник не працює або відсутні інформація про отримання боржником доходів, державний виконавець розраховує заборгованість у такому самому порядку, виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості. Після отримання достовірної інформації про джерела доходів боржника та їх розмір державний виконавець здійснює перерахунок заборгованості та повідомляє про нього стягувача і боржника.

Судом встановлено, що починаючи з жовтня 2015 до 05.10.2017 року, будучи обізнаним про свій обов'язок сплачувати аліменти за рішенням суду, ОСОБА_2 аліменти за весь період заборгованості починаючи з жовтня 2015 року сплачував частково та у незначному розмірі, який визначав самостійно, що було відображено державним виконавцем у довідці розрахунку заборгованості.

Як убачається з розрахунку заборгованості, заборгованість ОСОБА_2 нараховувалася з 13.10.2015 по 12.12.2017 року.

Так як, боржником довідки з місця роботи до державного виконавця не надавалися, тому розрахунок заборгованості проводився згідно інформації Головного управління статистики у м. Києві щодо середньомісячної заробітної плати на одного середньооблікового штатного працівника по м. Києву починаючи з 13.10.2015 по 05.10.2017 року.

Заборгованість по аліментам за період з 05.10.2017 року по 12.12.2017 року нараховувалася згідно довідки про розмір окладу з ТОВ «Мультмакс».

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов'язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов'язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

З матеріалів справи убачається, що боржник неодноразово звертався до державного виконавця з різними заявами, проте своє місце проживання чи місце реєстрацію не повідомляв державному виконавцю.

Крім того, ОСОБА_2 не надав суду доказів, на підтвердження того, що він не проживає у м. Києві.

Зазначеного, суд першої інстанції не урахував, а тому дійшов помилкового висновку, що державний виконавець передчасно здійснив розрахунок заборгованості згідно інформації Головного управління статистики у м. Києві щодо середньомісячної заробітної плати на одного середньооблікового штатного працівника по м. Києву починаючи з 13.10.2015 по 05.10.2017 року, та суд не звернув уваги на те, що обов'язок щодо повідомлення про зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну реєстрації) Законом України «Про виконавче провадження» покладається саме на сторін виконавчого провадження.

Таким чином, ухвала суду в частині зобов'язання державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Петренка М.О. провести перерахунок заборгованості боржника ОСОБА_2 за аліментами, які сплачуються ним за виконавчим листом Дарницького районного суду міста Києва № 753/19791/15-ц від 16.03.2016 року у зведеному виконавчому провадженні № 53660812, виходячи з даних щодо місця проживання та реєстрації боржника, починаючи з 7 серпня 2015 року підлягає скасуванню

Отже, враховуючи, зміст вказаних судових рішень, положення ч.4 ст.82 ЦПК України, даним судом всі вищевказані обставини також вважаються встановленими.

Разом з тим, суд вважає, що у вказаній новій скарзі ОСОБА_2 від 08.08.2018 року міститься лише загальне посилання на недотримання суб»єктом оскарження, встановленого судом алгоритму розрахунку вказаної заборгованості - при визначенні розміру заборгованості по вказаним аліментним зобов»язанням станом на 25.07.2018 року. Проте, суд вважає таке посилання на недотримання алгоритму неконкретним, огульним та недоведеним, в тому числі, скаржник фактично не заперечує факт наявності самої заборгованості по вказаним аліментам за спірний період, проте, останній не надавав державному виконавцю та не надав до суду власного її розрахунку, в тому числі, не повідомив суд про розмір сум та сам факт сплати ним відповідних бюджетних та інших відрахувань за вказаний звітний податковий період 2017 року, як не надав до суду і відповідних доказів щодо факту здійснення та розміру реального відрахування щодо вказаних обов»язкових платежів. Отже, на даний час відсутні докази щодо розміру фактичного доходу отриманого ОСОБА_2 (після відрахування податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), після чого, здійснюється перерахунок.

Крім того, суд вважає, що обставини щодо вимог скарги, викладених в абз.1 ч.1 її прохальної частини, також не доведені скаржником і через те, що згідно з наявними матеріалами справи така вимога в частині визначення розміру відповідної заборгованості грунтується на даних, які містить довідка від 25.07.2018 року, яка містить лише розрахунок заборгованості по вказаним аліментам в сумі 90483 грн. 08. коп. за загальний період з 13.10.2015 року по 25.07.2018 року (без визначення періодів складових заборгованості, в тій частині в якій така довідка підписана а.с.12, 13).

Так, відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень…

Крім того, суд вважає, що вимоги (абз.2 ч.1 прохальної частини скарги, які також є похідними) про скасування вказаного розрахунку від 25.07.2018 року є неналежним способом захисту, оскільки згідно з наявними матеріалами справи така вимога фактично звернена до розрахунку заборгованості - довідки суб»єкта оскарження від 25.07.2018 року (копію якої надав скаржник), проте така довідка - розрахунок заборгованості є лише носієм інформації , проте носій інформації вочевидь не може бути скасований, при цьому, вимог щодо визнання недійсною вказаної довідки скаржником не заявлено.

Враховуючи викладене, наявне обгрунтування скарги, положення ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» щодо регламентованих Законом дій державного виконавця, суд вважає, що решта її вимог є похідною, крім того, з цієї решти вимог вбачається, що вимога в частині щодо «зобов»язання діючого державного виконавця направити скасування» ще є і такою, яка конкретно не визначена.

Частиною 3 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

За змістом ст. 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує.

Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

В рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 (п. 40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку, що заявником не доведено наявність підстав для задоволення вказаних вимог скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження»,

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні вимог скарги ОСОБА_2 у повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів.

СУДДЯ:

Повний текст ухвали складено 26 жовтня 2018 року.