Справа №173/1036/18
Провадження №2/173/754/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді - Петрюк Т.М.

При секретарі - Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засідання в спрощеному провадженні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу ,-

ВСТАНОВИВ:

10.05.2018 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1, з позовом про стягнення боргу до відповідача ОСОБА_3

14.06.2018 року до суду надійшла адресна довідка про місце реєстрації проживання відповідача - фізичної особи.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15.06.2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 11 вересня 2018 року

Відповідачем в установлений строк відзив на позовну заяву не наданий.

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача борг в сумі 25000.00 грн. та 284 грн., - 3% річних.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним: 14.06.2017 року він позичив відповідачу 25000 грн., на строк до 21.12.2017 року. З вказаної суми 5000 грн., він передав готівкою, а 20000.00 грн., перерахував на картку відповідача зі своєї картки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

На підтвердження укладення договору позики відповідач власноручно написав йому розписку від 17.06.2017 року

У встановлений в розписці строк відповідач не повернув позивачу позику в сумі 25000.00 грн., що й стало підставою звернення до суду.

Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін.

Відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що між сторонами був укладений договір позики відповідно до якого позивач передав в борг відповідачу 25000.00 грн. А відповідач зобов'язувалась повернути дану суму позивачу в строк до 21.12.2017 року.

Як зазначає позивач з вказаної суми 5000 грн., він передав відповідачу готівкою, а 20000.00 грн., перерахував на картку відповідача зі своєї картки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується квитанцією банку від 17.06.2017 року.

На підтвердження укладення договору позики відповідачем була надана позивачу розписка від 17.06.2017 року.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України - За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Так як згідно ч.1. 2 ст. 1047 ЦК України Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що договір позики між сторонами укладений в належній формі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичайно ставляться.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2, взяті на себе боргові зобов'язання не виконав та не повернула позивачу суму боргу у встановлений строк. Будь-яких доказів, які б свідчили про повернення боргу відповідачем суду не надано.

Виходячи з вищевикладеного суд, у відповідності до обраного позивачем способу захисту порушених прав, який передбачений ст. 16 ЦК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг в сумі 25000.00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України - боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою кредитора повинен сплатити суму боргу, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором.

Суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідача крім суми боргу також і три відсотки річних в сумі 284 грн.. відповідно до розрахунку позивача, з яким погоджується суд.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704.80 грн. так як позовні вимоги позивача задоволені.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_2 виданий Верхньодніпровським РВ УМВС у Дніпропетровській області 27.08.2000 року), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 борг в сумі 25000.00 (двадцять п'ять тисяч ) грн. та 284 ( двісті вісімдесят чотири) грн., - три відсотки річних від суми боргу

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_2 виданий Верхньодніпровським РВ УМВС у Дніпропетровській області 27.08.2000 року), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на відшкодування понесених судових витрат 704.80 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення апеляційного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду

Повний текст рішення виготовлений 11.09.2018 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване 11.09.2018 року

Оприлюднене 17.09.2018 року

Рішення набирає законної сили 12.10.2018 року