У Х В А Л А

22 жовтня 2018 року

м. Київ

справа №481/247/17-ц

провадження № 61-44106ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В.М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 25 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2017 року ОСОБА_2 пред'явив позов до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих 27000 грн.

Позов мотивовано тим, що в 2014 році за усною домовленістю з відповідачем йому передавалась в оренду на сім років земельна ділянка площею 6.79 га, розташована на території Новохристофорівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Орендна плата була узгоджена сторонами та сплачена наперед, про що свідчать складені відповідачем розписки від 21 березня 2014 року та 11 квітня 2016 року та загалом за весь період повинна складати 42000 грн.

29 липня 2016 року відповідач звернулась до нього з вимогою про повернення цієї земельної ділянки в якій зобов'язувалась повернути 27000 грн.

Оскільки кошти за невикористаний час користування земельною ділянкою відповідач не повернула, позивач просив про задоволення його вимог.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 25 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2017 року, позов ОСОБА_2 задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на його користь 27000 грн. безпідставно набутих коштів. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

07 вересня 2018 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду України касаційну скаргу на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 25 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2017 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 19 вересня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме, скаржнику необхідно було зазначити поважні причини для поновлення строку на касаційне оскарження, зокрема обставини, які перешкоджали їй подати касаційну скаргу вчасно та надати належні та допустимі докази на їх підтвердження.

10 жовтня 2018 року до Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Враховуючи те, що зазначені заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження підтверджуються належними та допустимими доказами, суд касаційної інстанції дійшов висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, тому клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку підлягає задоволенню.

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев'ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено що з 1 січня 2018 році прожитковиймінімум на одну працездатну особу становить 1 762,00 грн.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження) та які фактично можна поділити на: справи, у яких ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності з ціною позову, що не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, у яких не можливо встановити ціну позову (немайнові вимоги), за виключеннями відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України та пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Предметом позову в даній справі є вимога майнового характеру про стягнення безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 27000 грн., ціна якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому в цій частині справа є малозначною в силу закону.

Крім того, відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

У цій справі обставин, передбачених частиною першою статті 411, частиною четвертою статті 274 або пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, статтею 390 пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 25 квітня 2017 року та ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2017 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 25 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко