УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Реброва С.О.

при секретарі Ратушній Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Дніпровського районного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_1 про звернення стягнення на нерухоме майно,

встановив:

До суду надійшло подання державного виконавця Дніпровського районного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_1 про звернення стягнення на нерухоме майно.

Подання мотивоване тим, що на виконанні в Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходиться зведене виконавче провадження №54049655 виконавчий лист №2-2268/11 від 11 червня 2012 року виданий Апеляційним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 2 415 099 (два мільйони сто сорок п'ять тисяч дев'яносто дев'ять) гривень. Боржником вказане рішення суду не виконується. Враховуючи недостатність іншого майна, зареєстрованого за боржником, що унеможливлює виконання судового рішення, стягнення має бути звернутим на майно боржника, яке перебуває у спільній сумісній власності, тобто на 1/2 частину житлового будинку №24 по вул.Кленовій в с.Новоолександрівка Дніпровського району Дніпропетровської області. На підставі зазначеного державний виконавець звернулась до суду з поданням.

В судове засідання державний виконавець не з'явилась, надала суду заяву про розгляд подання без її участі.

Від боржника ОСОБА_2 надійшло заперечення на подання державного виконавця, згідно якого просить суд закрити провадження у розгляді подання державного виконавця, оскільки 09 березня 2017 року судом вже було розглянуто аналогічне подання державного виконавця та відмовлено у його задоволенні з підстав, що частка майна боржника ОСОБА_2 в житловому будинку №24 по вул.Кленовій в с.Новоолександрівка Дніпровського району не визначена.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що на виконанні в Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходиться зведене виконавче провадження №54049655 виконавчий лист №2-2268/11 від 11 червня 2012 року виданий Апеляційним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 2 415 099 (два мільйони сто сорок п'ять тисяч дев'яносто дев'ять) гривень.

Недостатність майна, належного боржнику, для погашення заборгованості перед стягувачем робить неможливим виконання рішення суду.

Як зазначає державний виконавець та встановлено судом, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у період з червня 1992 року по липень 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі (том1 а.с.12). ОСОБА_4 в період знаходження у шлюбі, 20 жовтня 2008 року отримав свідоцтво про право власності на житловий будинок № 24 по вул.Кленовій в с.Новоолександрівка Дніпровського району Дніпропетровської області (том1 а.с.256-257).

10 березня 2009 року між ОСОБА_3 (позичальник) і ОСОБА_2 було укладено договір позики, умов якого остання не виконала.

Згідно договору від 16 вересня 2010 року про поділ майна, придбаного як спільна сумісна власність подружжя, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, будинок та земельна ділянка по вул. Кленовій № 24 в с. Новоолександрівка Дніпровського району Дніпропетровської області, що придбані в період шлюбу і оформлені на ім'я ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 20 жовтня 2008 року, є особистою приватною власністю ОСОБА_4 (том1 а.с.10-11).

Апеляційний суд Дніпропетровської області рішенням від 15 травня 2012 року стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 2 143 279 грн. боргу за договором позики та 11 червня 2012 року суд видав виконавчий лист для виконання зазначеного судового рішення.

20 серпня 2014 року ВДВС Дніпропетровського РУЮ звернувся до суду з поданням про визначення частки майна боржника ОСОБА_2 у майні, яким вона володіє спільно з ОСОБА_4, у якому просив визначити, що вказана частка, на яку може бути звернуто стягнення, становить 1/2 частину спірного житлового будинку.

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області рішенням від 03 липня 2012 року розірвав шлюб між ОСОБА_4 і ОСОБА_2

02 серпня 2010 року на спірний житловий будинок було накладено арешт як забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про арешти. Своєю ухвалою апеляційний суд Дніпропетровської області від 26 травня 2014 року скасував ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2014 року про скасування заходів забезпечення позову та відмовив ОСОБА_2 у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову. При цьому суд вказав, що суд першої інстанції, скасовуючи заходи забезпечення позову, необґрунтовано послався як на підставу для скасування цих заходів на наявність договору про поділ майна від 16 вересня 2010 року, оскільки це майно на той час уже було предметом забезпечення позову, отже, договір про поділ майна укладений після постановлення судами ухвал про забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до ст.ст. 60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Згідно ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За положеннями ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі й обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Як встановлено судом, ухвалою суду від 20 квітня 2018 року, яку залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2018 року, подання державного виконавця Дніпровського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, зацікавлені особи: ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами задоволено, та визначено, що частка ОСОБА_2 у спільній сумісні власності із ОСОБА_4, на яку може бути звернене стягнення, становить 1/2 частину житлового будинку №24 по вул. Кленовій в с.Новоолександрівка Дніпровського району Дніпропетровської області. Оскільки ОСОБА_4 придбав вказаний житловий будинок у 2008 році, тобто в період зареєстрованого з ОСОБА_2 шлюбу, фактично відбулося відчуження спірного майна з метою унеможливити звернення стягнення на нього в порядку виконання судового рішення, а правочин (договір поділу майна) укладено не правомірно, оскільки боржнику було відомо про накладений в порядку виконання рішення арешт.

Ухвала суду першої інстанції набрала законної сили.

За приписами ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Проте, звернути стягнення на частку боржника у спільному майні не виявляється можливим, оскільки право власності на весь будинок зареєстроване за ОСОБА_4.

Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на обєкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Відповідно до ч.4 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» після документального підтвердження належності боржнику на праві власності обєкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Дана норма закону кореспондується із п.10 ст. 440 ЦПК України, яка передбачає, що питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Враховуючи відсутність іншого майна зареєстрованого за боржником, приймаючи до уваги, що заявлені вимоги є необхідними для виконання рішення суду, тому суд приходить до висновку, що заявлене подання підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 440 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

ухвалив:

Подання державного виконавця Дніпровського районного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_1 про звернення стягнення на нерухоме майно - задовольнити.

Звернути стягнення на 1/2 частину житлового будинку №24 по вулиці Кленовій в селі Новоолександрівка Дніпровського району Дніпропетровської області, право власності на який зареєстроване за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 20.10.2008 року, з метою виконання виконавчого листа № 2-2268, виданого 11.06.2012 року Апеляційним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 2 145 099, 00 (два мільйони сто сорок п'ять тисяч дев'яносто дев'ять) гривень, та виконавчий лист № 2-1705/11 від 26.04.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 952 621, 59 грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду шляхом подання у 15-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя С.О. Ребров