Справа №333/1157/17
Провадження 2/333/77/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Наумової І.Й.,

при секретарі судового засідання: Кунець В.В.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» звернувся із позовом до відповідачів. про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 25.09.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариства «ОПТ Банк» (надалі за текстом ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № МL-201/332/2007, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності грошові кошти у розмірі 47440 швейцарських франків з фіксованою процентною ставкою 4,49 % річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 25.09.2037 року.

25.09.2007 року між банком та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з метою забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором укладено договори поруки №SR-ML-201/332/2007, №SR-ML-201/332/2007/1, №SR-ML-201/332/2007/2, №SR-ML-201/332/2007/3 відповідно до яких порукою забезпечуються вимоги банку щодо сплати боржником кожного і всіх його зобов'язань у такому розмірі, у такій валюті, у таки строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі. ОСОБА_2 умови кредитного договору в частині погашення кредиту та погашення відсотків за користування кредитом виконувала не належним чином. Станом на 30.05.2016 року загальна сума боргових грошових зобов'язань за кредитом становить 23915,97 швейцарських франків у тому числі залишок заборгованості за кредитом 20890,79 швейцарських франків, відсотків за користування кредитом за період з 20.01.2015 року по 29.05.2016 року в розмірі 3025,18 швейцарських франків. Просив стягнути з відповідачів солідарно суму боргових зобов'язань за кредитним договором в розмірі 23915,97 швейцарських франків та судові витрати по справі у розмірі 9027,47 грн

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, надала до суду відзив на позовну заяву та письмові пояснення в яких зазначала, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, просила суд відмовити у позовних вимогах з підстав викладених у відзиві та застосувати положення ч.4 ст.559 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_4 до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив, надав до суду відзив на позовну заяву, просив суд відмовити у позовних вимогах з підстав викладених у відзиві та застосувати положення ч.4 ст.559 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_5 до суду не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, надала до суду відзив на позовну заяву, просила суд відмовити у позовних вимогах з підстав викладених у відзиві та застосувати положення ч.4 ст.559 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_6 до суду не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, надала до суду відзив на позовну заяву, просила суд відмовити у позовних вимогах з підстав викладених у відзиві та застосувати положення ч.4 ст.559 ЦК України.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти позову, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву відповідачем та наданих письмових пояснень відповідача ОСОБА_2 та просив застосувати положення ч.4 ст.559 ЦК України.

14 квітня 2017 року ухвалою судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя відкрито провадження у справі.

20 лютого 2018 року ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя задоволено клопотання відповідача ОСОБА_2 та витребувано у ПАТ «ОТП Банк» в копіях меморіальні ордери, платіжні доручення про надання та погашення кредиту, інформацію про рух коштів по кредиту з обов'язком нарахування відсотків та винесення на прострочку відсотків, які не були сплачені у строк.

Суд, вислухавши пояснення сторін, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 25 вересня 2007 року між Закритим акціонерним товариством "ОТП банк" правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № МL-201/332/2007.

Відповідно до умов вказаного договору ЗАТ "ОТП Банк" надав відповідачеві кредит в сумі 47400,00 швейцарських франків з кінцевим терміном повернення до 29 вересня 2037 року зі складовою плаваючою процентною ставкою (фіксований відсоток + FIDR) - в розмірі 4,49% річних.

Згідно до п. 1.5.1 договору зі здійсненням погашення відповідної частини кредиту щомісяця у розмірі та строки визначені у графіку повернення кредиту.

25 вересня 2007 року в забезпечення виконання зобов'язань відповідача ОСОБА_2 між ЗАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_3 укладено договір поруки №SR-ML-201/332/2007. Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_3 прийняла на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його зобов'язань перед кредитором за кредитним договором.

25 вересня 2007 року в забезпечення виконання зобов'язань відповідача ОСОБА_2 між ЗАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_4 укладено договір поруки №SR-ML-201/332/2007/1. Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_4 прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його зобов'язань перед кредитором за кредитним договором.

25 вересня 2007 року в забезпечення виконання зобов'язань відповідача ОСОБА_2 між ЗАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_7 укладено договір поруки №SR-ML-201/332/2007/2. Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_7 прийняла на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його зобов'язань перед кредитором за кредитним договором.

25 вересня 2007 року в забезпечення виконання зобов'язань відповідача ОСОБА_2 між ЗАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_6 укладено договір поруки №SR-ML-201/332/2007/3. Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_6 прийняла на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його зобов'язань перед кредитором за кредитним договором.

Вказаними договорами передбачено, що кредитор є отримувачем коштів та зазначено про право кредитора звернутися до поручителя з вимогою про виконання зобов'язання в повному обсязі чи частині, а поручитель зобов'язаний здійснити виконання зобов'язань при отримання відповідної вимоги.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Однією з форм договору позики на підставі ст. 1054 ЦК України є кредитний договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором на підставі ч. 2 ст. 1054 ЦК України застосовуються ті ж правила, що і по договору позики.

ОСОБА_2 на виконання договору кредиту № МL-201/332/2007 від 25 вересня 2007 року зобов'язана в установлені договором строки погасити заборгованість і проценти за користування кредитом передбачені як ст. 1048 ЦК України, так і умовами зазначеного договору.

На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

Як зазначено у позовній заяві за розрахунками публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» станом на 30.05.2016 року за ОСОБА_2 виникла заборгованість у розмірі 23915,97 швейцарських франків з яких залишок заборгованості за кредитом 20890,79 швейцарських франків, відсотків за користування кредитом за період з 20.01.2015 року по 29.05.2016 року в розмірі 3025,18 швейцарських франків.

Також суду надано копію досудової вимоги від 06 квітня 2015 року на адресу ОСОБА_2 про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі впродовж 30 календарних днів із дати відправлення банком цієї вимоги, а саме: повернення суми кредиту в розмірі 20890,79 швейцарських франків, та процентів за користування кредитом на суму 463,62 швейцарських франків.

На виконання ухвали суду позивачем надано лише дублікат меморіального ордеру на отримання кредиту, виписки з особового рахунку № НОМЕР_1 відкритого на ім'я відповідача ОСОБА_2

Графіків платежів, який є невід'ємною частиною даного договору, суду не надано позивачем.

Надані позивачем розрахунки щодо суми заборгованості по тілу кредиту та процентах не конкретизовані в зв'язку з чим суд не може перевірити доводів відповідача про порушення при здійсненні погашення кредиту в іноземній валюті.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу, зокрема якщо ці обставини визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Представник позивача під час розгляду справи неодноразово направляв на адресу суду заяви про розгляд справи за його відсутності, з чого суд доходить висновку про впевненість представника про наявність всіх необхідних доказів по справі, при цьому ухвала суду про витребування доказів не виконана в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звернутися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризики настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Судом надано позивачу реальну процесуальну можливість надати всі необхідні докази на підтвердження заявленого позову.

Сприяння судом у здійсненні однієї із сторін своїх прав призведе до легітимізації зловживанням стороною правом на подання доказів, що є неприпустимим, оскільки за своїм змістом є порушенням передбаченого у ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" права на справедливий судовий розгляд в контексті такого його елемента, як правова визначеність, а також - до порушення конституційної засади судочинства: рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, ст. 129 Конституції України.

Таким чином суд доходить висновку про відмову публічному акціонерному товариству "ОТП Банк" в задоволенні позову до ОСОБА_2 за його недоведеністю, що не позбавляє позивача права при наданні необхідних доказів звернутися до суду.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст.ст. 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Договором поруки не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору (пункт 4.1) встановлено, що відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов'язань у повному обсязі.

Судом встановлено, що 06 квітня 2015 року банк, скориставшись передбаченим пунктом 1.9 кредитного договору правом дострокового виконання боргових зобов'язань, звернувся до ОСОБА_2 з досудовою вимогою про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі; а саме: впродовж 30 календарних днів із дати відправлення банком цієї вимоги

Однак відповідач кредитні кошти у строки, передбачені вимогою, не повернув.

03 березня 2017 року банк звернувся до суду із зазначеним позовом.

Оскільки 06 квітня 2015 року банк надіслав на адресу позичальника вимогу про дострокове повернення кредитних коштів у повному обсязі, то відповідно банк змінив строк виконання основного зобов'язання, який згідно пункту 4.1 кредитного договору та змісту вимоги настав 06 травня 2015 року.

З урахуванням положень статті 526 ЦК України та встановлених обставин про направлення позичальнику вимоги про дострокове виконання зобов'язання, строк пред'явлення вимоги до поручителя про повернення коштів необхідно обчислювати з моменту настання строку виконання зобов'язання у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Отже, строк виконання основного зобов'язання для поручителів настав 06 травня 2015 року, до суду із зазначеним позовом банк звернувся 03 березня 2017 року, тобто з пропуском шестимісячного строку з дня настання строку виконання основного зобов'язання, а тому порука згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України припинилася.

За таких обставин суд відмовляє у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, оскільки порука за договорами №SR-ML-201/332/2007, №SR-ML-201/332/2007/1, №SR-ML-201/332/2007/2, №SR-ML-201/332/2007/3 - припинилась.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81,141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 14.09.2018 р.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя І.Й.Наумова