Провадження №2/521/1920/18
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2018 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Поліщук І.О.,

при секретарі Бєрової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 про закриття провадження по цивільній справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ПАТ «Укрсоцбанку» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Представник відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2, подав до суду клопотання про закриття провадження по справі, обґрунтовуючи його тим, що ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до ОСОБА_1 з позовною заявою про стягнення заборгованості за Договором 670ВІ1 від 06.09.2017 року в сумі 1 533 491,09 гривень. Стороною відповідача не заперечується, що 06.09.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договори кредиту № 2007/670-2.06/162 від 06.09.2007 року та № 6700ВІ1 від 14.01.2014 року. 14.01.2017 року було укладено Договір про внесення змін № 3 до Договору кредиту № 2008/670-2.06/162 від 06.09.2007 року відповідно до якого встановлено, що строк дії договору до 13.01.2019 року, встановлено боргу станом на 14.01.2014 року, а також умови погашення заборгованості. 14.01.2014 року було укладено між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 договір кредиту № 670В01 відповідно до якого відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 437 899,63 грн. з кінцевим терміном сплати 13.01.2019 року під 0,1% річних. У позовній заяві ПАТ «Укрсоцбанк» зазначає, що ОСОБА_1 порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів. Неналежне виконання взятих на себе зобовязань ОСОБА_1 призвело до виникнення простроченої заборгованості, яка станом на дату розрахунку складає у загальному розмірі 1 533 491,09 гривень. Поряд з цим, представником ПАТ «Укрсоцбанк» 22.11.2017 року подано заяву у якій зазначається, що ОСОБА_1 сплачено суму заборгованості. Вважає, що зазначені відомості, які були надані ПАТ «Укрсоцбанк» до суду не у повній мірі відповідають дійсності. Як зазначалося вище, між ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договори кредиту № 2007/670-2.06/162 від 06.09.2007 року та № 6700ВІ1 від 14.01.2014 року. 07.07.2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» своїм листом № б/н від 07.07.2017 року повідомлено ОСОБА_1 про те, що право вимоги щодо заборгованості за Договором кредиту № 2007/670-2.06/162 від 06.09.2007 року та за Договором кредиту № 670ВІ1 від 14.01.2014 року, що належало ПАТ «Укрсоцбанк» було відступлене на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» на підставі Договору факторингу від 07.07.2017 року. У звязку з чим між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та ОСОБА_1 було укладено Договір про часткове погашення заборгованості від 07.07.2017 року. Відповідно, 07.07.2017 року ОСОБА_1 було здійснено сплату грошових коштів на рахунок ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», що підтверджується квитанціями № № 17943069, 17943185. Згідно Довідки «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» № 805/3 від 07.07.2017 року про відсутність заборгованості, виданої ОСОБА_1, у останнього відсутні кредитні зобовязання на дату 07.07.2017 року у звязку з повним виконанням. Представник відповідача звертає увагу, що провадження по справі має бути закрито за правилами пункту 2 частини 1 та частини 2 статті 255 Цивільного процесуального кодексу України, де вказується, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету. Згідно з частиною 2 статті 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Підсумовуючи викладене вище, вважає, що між ПАТ «Укрсоцбанк» за ОСОБА_1 відсутній предмет спору, щодо стягнення заборгованості за Договором 670ВІ1 від 06.09.2007 року, у звязку з чим провадження підлягає закриттю.

Представник ПАТ «Укрсоцбанку» заперечуючи проти задоволення клопотання про закриття справи подав до суду письмові пояснення, в яких вказував, що ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ще 20 вересня 2016 року. 07.07.2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» своїм листом № б/н від 07.07.2017 року повідомлено ОСОБА_1 про те, що право вимоги щодо заборгованості за Договором кредиту № 2007/670-2.06/162 від 06.09.2007 року та за Договором кредиту № 670ВІ1 від 14.01.2014 року, що належало ПАТ «Укрсоцбанк» було відступлене на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» на підставі Договору факторингу від 07.07.2017 року. Однак право вимоги за сплачений судовий збір не було відступлене, тому представник позивача вважає, що підстави для закриття провадження відсутні.

Суд ознайомившись з документами, що знаходяться в матеріалах справи, з клопотанням представника відповідача та з доводами представника позивача, вважає що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 20.09.2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до ОСОБА_1 з позовною заявою про стягнення заборгованості за Договором 670ВІ1 від 06.09.2017 року в сумі 1 533 491,09 гривень. Зі змісту позовної заяви вбачається, що 06 вересня 2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали Договір № 2007/670-2.06/162, відповідно до якого Позивач надав відповідачу кредит в сумі 73500 доларів США з порядком повернення кредиту, передбаченим Статтею 1 Договору Кредиту зі сплатою 13,50 відсотків річних та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості за Договором Кредиту до 05 вересня 2017 року або достроково у випадках, передбачених Договором кредиту.

14.01.2014 року між сторонами укладено Договір про внесення змін № 3 до Договору кредиту № 2007/670-2.06/162 від 06.09.2007 року відповідно до якого встановлено, що строк дії договору до 13.01.2019 року, встановлено суму боргу станом на 14.01.2014 року а також умови погашення заборгованості.

14.01.2014 року було укладено між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 договір кредиту № 670 В01 відповідно до якого відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 437899, 63 гривень з кінцевим терміном сплати 13.01.2019 року під 0,1% річних. Оскільки станом на 20.09.2016 року відповідачем зобовязання за кредитним договором не виконувалися, це стало приводом для звернення з позовом до суду.

Сторонами не оспорюється, що в ході розгляду справи 07.07.2017 року право вимоги за Договором кредиту № 2007/670-2.06/162 від 06 вересня 2007 року та Договором Кредиту № В01 від 14.01.2014 року, що належало Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк» (Кредитор) було відступлене на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (Новий кредитор) на підставі Договору Факторингу від 07.07.2017 року, укладеного між Кредитором та Новим Кредитором.

Як вбачається з листа Уповноваженої особи ПАТ «Укрсоцбанку» ОСОБА_3 № б/н від 07.07.2017 року ОСОБА_1 проінформовано, що право вимоги щодо його заборгованості за Договором кредиту № 2007/670-2.06/162 від 06.09.2007 року та за Договором кредиту № 670ВІ1 від 14.01.2014 року, що належало ПАТ «Укрсоцбанк» було відступлене на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» на підставі Договору факторингу від 07.07.2017 року, укладено між Кредитором та Новим Кредитором.Додатково наголошено, що оскільки Кредитор надалі не уповноважений виступати субєктом правовідносин за Договором Кредиту № 2007/670-2.06/162 від 06.09.2007 року та за Договором кредиту № 670ВІ1 від 14.01.2014 року, контроль за виконанням кредитних зобовязань згідно з главою 73 ЦК України та Договору факторингу від 07.07.2017 року здійснює новий Кредитор.

Відповідно до правил пункту 2 частини 1 та частини 2 статті 255 Цивільного процесуального кодексу України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Під предметом спору розуміється обєкт спірних правовідносин, відносно якого виник спір між стороною позивача та відповідачем.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а Клієнт відступає, або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Представник ПАТ «Укрсоцбанку» на заперечує проти відступлення права вимоги за вказаними вище кредитними договорами на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», а навпаки повідомляє відповідача, що надалі не уповноважений виступати субєктом правовідносин за Договором Кредиту № 2007/670-2.06/162 від 06.09.2007 року та за Договором кредиту № 670ВІ1 від 14.01.2014 року.

З цих підстав суд приходить до висновку, що після укладення Договору факторингу, ПАТ «Укрсоцбанку» не уповноважений виступати субєктом правовідносин за Договором Кредиту № 2007/670-2.06/162 від 06.09.2007 року та за Договором кредиту № 670ВІ1 від 14.01.2014 року, що сам підтвердив письмово, а тому відсутній предмет позову по справі - обєкт спірних правовідносин, благо відносно якого виник спір між стороною позивача та відповідачем.

Відповідно до статті 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

При вирішення питання про розподіл судових витрат суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи.

Як вбачається з платіжного доручення № НОМЕР_1 при подачі позовної заяви ПАТ «Укрсоцбанку» сплачено судовий збір у розмірі 23002,37 гривень. Як вказано вище у мотивувальній частині ухвали право вимоги за Договором кредиту № 2007/670-2.06/162 від 06.09.2007 року та за Договором кредиту № 670ВІ1 від 14.01.2014 року, що належало ПАТ «Укрсоцбанк» було відступлене на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» на підставі Договору факторингу від 07.07.2017 року, укладено між Кредитором та Новим Кредитором. Суд не погоджується з позицією сторони ПАТ «Укрсоцбанк» в тієї частині, що право вимоги відступлене тільки за кредитними договорами, та не стосуються вимог щодо сплати судового збору, а тому сплачений ПАТ «Укрсоцбанк» судовий збір має бути присуджено до стягнення з відповідача ОСОБА_1 сплаченого позивачем судового збору, оскільки укладаючи Договір факторингу, ні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», ні ПАТ «Укрсоцбанк» не могли передбачати добровільне врегулювання спору між новим Кредитором ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та боржником ОСОБА_1, а тому оскільки цивільна справа про стягання заборгованості вже була на розгляді суду, то ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» мала всі підстави заявляти клопотання про заміну її як належного позивача до вже порушеного судового процесу за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 простягання заборгованості за кредитним договором.

З цих підстав суд приходить до висновку, що за Договором факторингу від 07.07.2017 року, укладеного між Кредитором (ПАТ «Укрсоцбанком) та Новим Кредитором (ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ») ПАТ «Укрсоцбанк» передав всі права вимоги за кредитними договорами укладеними з ОСОБА_1, враховуючи і те, що справа перебуває на розгляді у суді, а тому передано і вимогу, яка стосується сплаченого ПАТ «Укрсоцбанком» судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.142 ч.3, ч.2 ст.ст.255, 256 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Закрити провадження по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області на протязі пятнадцяти днів.

Головуючий:

12.09.18