Справа № 196/1212/18
№ провадження 2/196/474/2018
23 жовтня 2018 року смт.Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючої - судді Гудим О.М.,
за участю секретаря - Шевченко Т.І.,
розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в смт.Царичанка цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,
В С Т А Н О В И В:
Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.
На обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що 02 листопада 2016 року в с.Прядівка по вул.Молодіжна Царичанського району Дніпропетровської області, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Фольксваген LT35", реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу "ВАЗ 2105№ реєстраційний номер АЕ6756 під керуванням ОСОБА_1
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.
Постановою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 06.11.2016 року винним у настанні ДТП визнано ОСОБА_1
15 березня 2017 року власник пошкодженого транспортного засобу "Фольксваген LT35", реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_2 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату страхового відшкодування.
На замовлення ТОВ "АК" Укравтоекспертиза", ФОП "Євченко Євген Миколайович" було виконано звіт №246 від 27.12.2016 року про оцінку матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу "Фольксваген LT35", реєстраційний номер НОМЕР_1, згідно якого вартість матеріального збитку складає 7086,69 грн.
Виконання зазначеного звіту пітверджується актом виконаних робіт від 20.12.2016 року та рахунком №2467 від 27.02.2016 року та платіжним дорученням №2467рв по врегулюванню послуг аварійного комісара.
23.03.2017 року Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 7086,69 грн. на користь власника пошкодженого транспортного засобу "Фольксваген LT35", реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується платіжним дорученням №2420рв від 23.03.2017 року.
Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 7758,69 грн.
Оскільки, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована, то останній, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язана відшкодувати в порядку регресу Моторному (транспортному) страховому бюро України завдану шкоду.
ОСОБА_1 було направлено претензію щодо добровільного відшкодування шкоди в порядку регресу, проте відповіді Моторним (транспортним) страховим бюро України так і не було отримано, а шкода до цього часу так і не була відшкодована.
Таким чином, з урахуванням норм чинного законодавства з ОСОБА_1 на їх користь підлягає стягненню 7758,69 грн.
Враховуючи вищевикладені обставини та посилаючись на норми ст.ст.12, 14, 526, 1166, 1187 ЦК України, позивач прохає стягнути на його користь з відповідача завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 7758 грн. 69 коп., а також судові витрати по справі в сумі 1762,00 грн.
Представник позивача в судове засідання не зявився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі та не заперечують проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 повторно в судове засідання не зявився, хоча належним чином був сповіщений про день, час та місце розгляду справи в суді, заяви про причину неявки чи про відкладення розгляду справи до суду не надіслав. Оскільки відповідач був належним чином сповіщений про день, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення (позивач проти цього не заперечує).
Відповідно до вимог ч.1, ч.2 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої винесено постанову, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
В даному випадку у відкритому судовому засіданні відповідно до норм ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено наступне.
02.11.2016 року з вини відповідача, який керував автомобілем марки "ВАЗ 2105", державний номерний знак АЕ6756, сталася дорожньо - транспортна пригода. В результаті вищезазначеної дорожньо - транспортної пригоди водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_2, під час здійснення повороту праворуч не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки "Фольксваген LT35" державний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2, який здійснював об'їзд останнього з правого боку, чим порушив вимоги п.10.4 Правил дорожнього руху України. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 06.11.2016 року у справі №196/1150/16-п, ОСОБА_1 було визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с.10, 11).
Відповідно до ч.ч.4,6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №246 від 27.12.2016 року, складеного ФОП "Євченко Євген Миколайович" на замовлення ТОВ "АК"Укравтоекспертиза", розмір матеріального збитку пошкодженого автомобіля марки "Фольксваген LT35", реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 7086,69 грн. (а.с.12-39).
Завдана шкода особисто винуватцем ДТП, потерпілому, відшкодована не була.
У зв'язку з чим, власник пошкодженого автомобіля, з метою отримання страхового відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою від 15.03.2017 року (а.с.8).
На час скоєння даної ДТП водій ОСОБА_1 не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
У зв'язку з настанням події, передбаченої ст.41 п.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу "Фольксваген LT35", реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується платіжним дорученням №2420рв від 23.03.2017 року.
Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 7758,69 грн.
Згідно ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
Відповідно до п. «а» ч.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Згідно ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому «Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003р. №142/5/2092.
Тому, для вирішення питання щодо розміру фактично заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, суд приймає до уваги звіт про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №246 від 27.12.2016 року, складеного ФОП "Євченко Євген Миколайович" на замовлення ТОВ "АК"Укравтоекспертиза", проведений у відповідності до чинного законодавства (а.с.12-39).
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 р. розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст.1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч.1 та ч.2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Згідно ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Як вказує ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Згідно ст.27 Закону України «Про страхування», страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі.
Відповідно п.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.
МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність та виплачено власнику пошкодженого транспортного засобу "Фольксваген LT35", реєстраційний номер НОМЕР_1, в розмірі 7758,69 грн., в межах обов'язкового ліміту МТСБУ та 672 грн. послуг з визначення вартості спричиненого збитку, що підтверджується наказом МТСБУ від 23.03.2017 року та платіжним дорученням № 2467рв від 20.03.2017 року та № 2420рв від 23.03.2017 року (а.с.34,36,37).
Відповідно до ст.1191 ЦК України та п.38.2.1 ст.38 Закону після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача в розмірі понесених витрат, що складає 7758,69 грн.
Таким чином, до позивача, як до страховика, що виплатив страхове відшкодування в межах сплаченої суми в розмірі 7758,69 грн., перейшло право вимоги, яке власник пошкодженого транспортного засобу "Фольксваген LT35", реєстраційний номер НОМЕР_1, на підставі ст.ст.1187, 1188 ЦК України, мав до відповідача, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
При розгляді цієї справи, суд виходить з того, що строки позовної давності позивач не пропустив (позов надійшов до суду - 15.08.2018 року, а сума страхового відшкодування у розмірі 7086,69 грн. була перерахована на користь ОСОБА_2 платіжними дорученнями № 2420рв від 23.03.2017 року (а.с.37).
Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог МТСБУ до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування та оплатою послуг експерта.
Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача.
Таким чином, судовий збір в розмірі 1762 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.530, 612, 625, 1166, 1167, 1187, 1188 1194 ЦК України, ст.ст.141, 142, 206, 258, 259, 263-265, 268, 280-285 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, задовольнити повністю.
Копію заочного рішення направити рекомендованим листом із повідомленням відповідачу ОСОБА_1 протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Головуюча: О.М.ГУДИМ