Постанова

Іменем України

03 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 463/140/15-ц

провадження № 61-31357св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Штелик С. П. (суддя-доповідач), Лесько А. О., Мартєва С. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі - апеляційний суд Львівської області, Держава Україна в особі Державної казначейської служби України,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 31 березня 2017 року у складі судді Головатого Р. Я. та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2017 року у складі суддів: Пнівчук О. В., Василишин Л. В., Мелінишин Г. П.,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 16 січня 2015 року, якою відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до апеляційного суду Львівської області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої приниженням честі, гідності та ділової репутації.

Вимоги заяви обґрунтовано тим, що Верховним Судом України у цивільній справі № 6-3139цс16 сформовано правовий висновок, згідно з яким належним відповідачем у вказаній категорії справ може бути лише держава, а не суди (судді), які діють від імені держави та виконують покладені на них державою функції правосуддя. Зазначені обставини не були та не могли бути відомі ні заявнику, ні суду під час постановлення ухвали від 16 січня 2015 року.

Посилаючись на викладені обставини, заявник просив скасувати ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 16 січня 2015 року за нововиявленими обставинами та ухвалити рішення, яким стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України на його користь 1 млн грн. у відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 31 березня 2017 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 16 січня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до апеляційного суду Львівської області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої приниженням честі, гідності та ділової репутації.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ухвала про відмову у відкритті провадження не є процесуальним рішенням, яким закінчується розгляд справи, тому не може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 серпня 2017 року підсудність справи визначена апеляційному суду Івано-Франківської області.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2017 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви про перегляд ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 16 січня 2015 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, оскільки вказана ухвала не є процесуальним рішенням, яким закінчується розгляд справи.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року, ОСОБА_4 просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, а справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що обставини, встановлені у постанові Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 6-3139цс16, є нововиявленими, тому висновки судів першої та апеляційної інстанції про відмову у відкритті провадження за його заявою суперечать закону. Крім того, у статті 361 ЦПК України 2004 року відсутній перелік ухвал суду, якими закінчено розгляд справи.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

За положеннями статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із частиною третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За змістом статті 361 ЦПК України (в редакції, чинній на час постановлення ухвали судом першої інстанції) рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці третьому пункту 2 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», ухвалами, якими закінчено розгляд справи є: ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі чи залишення заяви без розгляду; відмову у задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду; скасування рішення третейського суду; видачу виконавчого листа та відмову у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду; ухвали суду апеляційної або касаційної інстанції про скасування судового рішення із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду.

ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 16 січня 2015 року, якою відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до апеляційного суду Львівської області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої приниженням честі, гідності та ділової репутації.

Таким чином ухвала Личаківського районного суду м. Львова від 16 січня 2015 року не є процесуальним рішенням, яким закінчено розгляд справи.

Прийняття судом до розгляду заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами судового рішення, яке не є об'єктом перегляду у зв'язку з нововиявленими обставинами, процесуальним законом не передбачено.

У зв'язку з наведеним, суд першої інстанції, із висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано відмовив у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 16 січня 2015 року.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 31 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. П. Штелик

А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв