АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 668/9978/15-ц Головуючий в 1 інстанції Гаврилов Д.В.
Номер провадження 22-ц/791/1010/18 Доповідач Орловська Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року Апеляційний суд Херсонської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Орловської Н.В.

суддів Кутурланової О.В.

Майданіка В.В.

секретар Цвєткова І.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 квітня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Імексбанк» (далі ПАТ «Імексбанк») звернулось до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки - кафе швидкого харчування, розташоване по АДРЕСА_1 у м. Херсоні, шляхом його реалізації на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, за ціною не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції ПАТ «Імексбанк» подав заяву про зміну предмета позову та просив в рахунок погашення заборгованості фізичної особи - приватного підприємця ОСОБА_5 звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 19.07.2007р., а саме нерухоме майно - кафе швидкого харчування загальною площею 682,1 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2, шляхом проведення прилюдних торгів, із встановленням початкової ціни предмета іпотеки у розмірі ринкової вартості визначеної будівельно-технічною судовою експертизою.

В обґрунтування заявлених вимог послався на те, що в забезпечення виконання зобов'язань за договором відновлювальної кредитної лінії від 19.07.2007р., за яким ФОП ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 250 000 доларів США строком до 18 липня 2011 року, 19.07.2007р. між АКБ «Імексбанк», правонаступником якого є ПАТ «Імексбанк», та суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_5 було укладено іпотечний договір № 1/17/2007, предметом якого є вище вказане майно.

Станом на 24.07.2015р. загальна заборгованість перед АТ «Імексбанк» за кредитним договором від 19.07.2007р. становить 233 716,90 доларів США, еквівалентних 5 145 439,99 грн., з яких: заборгованість за кредитом складає 202 777,76 доларів США (в еквіваленті - 4 464 293,32 грн), заборгованість за відсотками 30 939,14 доларів США (в еквіваленті - 681 146,67 грн).

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 11.05.2011р. порушено провадження у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_5, та ухвалою того ж суду від 30.01.2012р. затверджено реєстр вимог кредиторів боржника, відповідно до якого вимоги АТ «Імексбанк» в сумі 1 909 327,40 грн включені до 3-ї черги задоволення, як такі що забезпечені заставою майна боржника, і до складу ліквідаційної маси банкрута був включений предмет іпотеки.

В ході процедури банкрутства ФОП ОСОБА_5 двічі були проведенні торги, та згідно протоколу повторних біржових торгів від 10.10.2013р. переможцем торгів був визнаний ОСОБА_6 за ціною 500 000 грн.

На підставі проведених торгів, рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 26.03.2014р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 18.07.2014р., задоволено позов ОСОБА_6 та знято заборону - обтяження № 802590 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на відчуження та провести державну реєстрацію припинення обтяження речових прав на нерухоме майно: кафе швидкого харчування, розташованого: м. Херсон АДРЕСА_1 і здійснити державну реєстрацію припинення обтяження іпотекою - обтяження № 802567 у Державному реєстрі речових прав на це нерухоме майно.

На підставі зазначених судових рішень приватним нотаріусом знято обтяження та припинено обтяження іпотекою нерухомого майна, що є предметом договору іпотеки від 19.07.2007р.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.09.2016р. рішення суду першої інстанції від 26.03.2014р. та ухвала суду апеляційної інстанції від 18.07.2014р. скасовані, і справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В ході нового розгляду справи в суді першої інстанції позов ОСОБА_6 про зняття обтяження та здійснення державної реєстрації залишено без розгляду.

Правомірність складання протоколу повторних біржових торгів від 10.10.2013р., за якими переможцем був визнаний ОСОБА_6, була оскаржена АТ «Імексбанк» та арбітражним керуючим до Господарського суду Херсонської області та ухвалою від 06.08.2014р. відмовлено у визнанні недійсним цього протоколу.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 16.09.2014р., залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 18.11.2014р., скасована ухвала Господарського суду Херсонської області від 06.08.2014р. та визнано недійсним протокол біржових торгів від 10.10.2013р. про визначення переможцем торгів ОСОБА_6 щодо купівлі кафе швидкого харчування по АДРЕСА_1 у м. Херсоні.

Оскільки ст.38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено, що під час процедури банкрутства скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника, накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається, а тому АТ «Імексбанк» не мав можливості відновити виключені нотаріусом записи про обтяження іпотекою.

У період з 26.03.2014р., ухвалення Суворовським районним судом м. Херсона рішення про зняття заборони - обтяження речових прав на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, по 20.10.2014р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні записи про обтяження предмету іпотеки.

У цей період ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу та розподіл майна, в тому числі нерухомого майна - кафе швидкого харчування, яке є предметом договору іпотеки від 19.07.2007р., та рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 20.10.2014р. поділено майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: визнано за ОСОБА_3 право власності на кафе швидкого харчування по АДРЕСА_3 вартістю 505 000 грн.

09.01.2015р. ОСОБА_3 уклала договір купівлі-продажу та продала зазначене нерухоме майно - кафе швидкого харчування ОСОБА_2.

Набувши право власності на предмет іпотеки АТ «Імексбанка», ОСОБА_2 31.08.2016р. уклав договір іпотеки, за умовами якого передав нерухоме майно в іпотеку ОСОБА_4, яка 18.07.2017р. за договором про задоволення вимог іпотекодержателя від 31.08.2016р. набула права власності на майно.

Оскільки на теперішній час набувачем іпотечного майна є ОСОБА_4 та з метою реалізації свого права у спосіб визначений ст.16 ЦК України і в порядку ст. 33 Закону України «Про іпотеку» просить звернути стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 17 квітня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Імексбанк», посилаючись на неналежну оцінку судом доказів, які мають значення для справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі. Суд не звернув уваги на те, що протягом часу починаючи з 11.05.2011р. заставне майно перебувало у власності банкрута ФОП ОСОБА_5 та входило до складу ліквідаційної маси. Оскільки провадження у справі щодо банкрутства ФОП ОСОБА_5 не припинено, відповідно до мораторію на задоволення вимог кредиторів Банк не мав права вживати заходів щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому висновки суду про те, що Банк мав звернути стягнення на предмет іпотеки, що належав банкруту під час ліквідаційної процедури, є неправильним. Банк мав право на задоволення кредиторських вимог за рахунок реалізації заставного майна за правилами процедури ліквідації, що розпочалась з 09.06.2011р. У зв'язку з чим строк позовної давності слід відраховувати з моменту, коли майно було остаточно вилучено з власності боржника та ліквідаційної маси банкрута ФОП ОСОБА_5, з 08.04.2017р. з дати остаточного рішення про розподіл майна подружжя ОСОБА_5. У відзиві на апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_8, яка діє від імені ОСОБА_4, заперечуючи її доводи просить рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вважає, що позивач набув право звернення стягнення на предмет іпотеки з часу ухвалення рішення Одеського апеляційного господарського суду від 14.09.2010р. про стягнення боргу, яке набуло чинності, але не реалізував своє право і звернувся з позовом лише 31.07.2015р. з пропуском строку позовної давності, яку просив застосувати відповідач.

У додаткових поясненням адвокат ОСОБА_9, діючи від імені ОСОБА_4, посилався на те, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки позивач 07.07.2010р. звернувся з зустрічним позовом про стягнення кредитної заборгованості з боржника, які були задоволені, у зв'язку з чим змінився строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг строку щодо звернення стягнення на предмет іпотеки почався з 15.09.2010р.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегією суддів встановлені такі обставини.

Статтею 351 ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до п. 8 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, а тому Апеляційний суд Херсонської області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Херсонського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ «Імексбанк», суд першої інстанції виходив із того, що право на отримання заборгованих сум за рахунок предмета іпотеки у стягувача настало із червня 2010р., з часу направлення вимоги позичальнику про дострокове повернення кредитної заборгованості згідно п.5.2. договору іпотеки, проте позов про звернення стягнення на предмет іпотеки подано 18.08.2015р. з пропуском строку позовної даності.

Проте, з такими висновком погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що відповідно до договору відновлювальної кредитної лінії № 1/17/2007 від 19.07.2007р. АКБ «Імексбанк», правонаступником якого є ПАТ «Імексбанк», ФОП ОСОБА_5 було надано кредит у розмірі 250 000 доларів США строком до 18.07.2011р. зі сплатою відсотків за користування кредитним коштами.

В рахунок забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та ФОП ОСОБА_5 укладено іпотечний договір №1/17/2007 від 19.07.2007 року.

07.07.2010 року ПАТ «Імексбанк» звернувся до господарського суду Одеської області у справі №11-72-ПД-10-6/81-10-2298 із зустрічною позовною заявою до ФОП ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії №1/17/2007 від 19.07.2007 ролу в розмірі 223742,53 доларів США.

Постановою господарського суду Херсонської області від 09.06.2011 року у справі №5024/831/2011 ФОП ОСОБА_5 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру і скасовано арешт, накладений на майно ОСОБА_5 Заборонено накладання нових арештів чи інших обмежень по розпорядженню майном боржника

У зв'язку з цим виконавче провадження з примусового виконання рішення господарського суду Одеської області про стягнення з ФОП ОСОБА_5 на користь ПАТ «Імексбанк» боргу у сумі 1796291,25 грн. було закінчено, згідно постанови від 16.11.2011 року припинена чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання рішення. (а.с.93-94 т.2)

Копії постанови направлені стягувачу та боржнику. Судове рішення не виконане.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 30.01.2012р. у справі №5024/831/2011 затверджено реєстр вимог кредиторів боржника, відповідно до якого вимоги АТ «Імексбанк» в сумі 1909327,40 грн. включено до 3-ї черги, як такі, що забезпечені заставою майна боржника, ФОП ОСОБА_5 (кафе швидкого харчування, розташованого в АДРЕСА_4)

Вказаний предмет іпотеки включений до складу ліквідаційної маси банкрута.

За визначенням ст.1, ч.4-7 ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (з 01 січня 2000р. та діяла станом до 19.01.2013р.), мораторій на задоволення вимог кредитора - зупинення виконання боржником стосовно якого порушено справу про банкрутство грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів ( обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань, застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно із порушенням справи про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства. Не нараховується неустойка, не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань. Дія мораторію припиняється з дня припинення провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 23 та ч.2 ст. 26 наведеного Закону, з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обтяження щодо розпорядження майном такого боржника.

Майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.

Отже, суд визнав встановленим, що станом на час відкриття ліквідаційної процедури, боржник за кредитним зобов'язанням ФОП ОСОБА_5 був водночас власником спірного нерухомого майна, що передано в забезпечення кредитного зобов'язання іпотекодержателю АТ «Імексбанк», правонаступником якого є ПАТ «Імексбанк».

Зняття обтяження за наведеними нормами законодавства не припиняє іпотеку, а обмежує право іпотекодержателя самостійно, поза межами ліквідаційної процедури, здійснювати дії із реалізації предмета іпотеки.

В ході розгляду справи встановлено, що провадження про банкрутство ФОП ОСОБА_5 не припинено.

За таких обставин висновок суду першої інстанції, про те, що впродовж часу внесення спірного іпотечного майна до ліквідаційної маси, з 09.06.2011 року (з моменту відкриття процедури банкрутства іпотекодавця) і до 20.10.2014р. (часу виключення цього майна із ліквідаційної маси банкрута), позивач мав право вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки суперечить вимогам наведеного законодавства.

Апеляційний суд звертає увагу, що впродовж зазначеного періоду, у процедурі банкрутства позивач, ПАТ «Імексбанк», визначений як конкурсний кредитор.

Згідно ст. 25 вказаного Закону, ліквідатор із дня свого призначення приймає до свого відданя майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження, виконує функції з управління і розпорядження майном банкрута, вживає заходів із виявлення та пошуку і повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, реалізує майно для задоволення вимог кредиторів, включених до реєстру вимог кредиторів у порядку, визначеному цим законом.

Отже, за весь період дії ліквідаційної процедури діє мораторій на задоволення вимог кредиторів, а всі повноваження щодо розпорядження майном боржника банкрута, у тому числі і того, що перебуває в іпотеці іпотекодержателя ПАТ «Імексбанк», віднесено до виключних повноважень ліквідатора у межах ліквідаційної процедури.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду із вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня коли особа дізналась, або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦПК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення встановлені ст.ст. 252-255 цього Кодексу. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії чи припинення договору, як з певними обставинами, які свідчать про порушення прав особи, яке передбачено ст. 261 ЦПК України, якою встановлено, що початок перебігу позовної давності збігається із моментом виникнення у зацікавленої особи можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Вирішуючи питання щодо застосування строку позовної давності апеляційний суд враховує, що в ході процедури банкрутства ФОП ОСОБА_5 двічі були проведенні торги, та згідно протоколу повторних біржових торгів від 10.10.2013р. переможцем торгів був визнаний ОСОБА_6 за ціною 500 000 грн.

На підставі проведених торгів, рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 26.03.2014р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 18.07.2014р., задоволено позов ОСОБА_6 та знято заборону - обтяження № 802590 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на відчуження та провести державну реєстрацію припинення обтяження речових прав на нерухоме майно: кафе швидкого харчування, розташованого: м. Херсон АДРЕСА_1 і здійснити державну реєстрацію припинення обтяження іпотекою - обтяження № 802567 у Державному реєстрі речових прав на це нерухоме майно.

На підставі зазначених судових рішень приватним нотаріусом знято обтяження та припинено обтяження іпотекою нерухомого майна, що є предметом договору іпотеки від 19.07.2007р.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.09.2016р. рішення суду першої інстанції від 26.03.2014р. та ухвала суду апеляційної інстанції від 18.07.2014р. скасовані, і справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В ході нового розгляду справи в суді першої інстанції позов ОСОБА_6 про зняття обтяження та здійснення державної реєстрації залишено без розгляду.

Правомірність складання протоколу повторних біржових торгів від 10.10.2013р., за якими переможцем був визнаний ОСОБА_6, була оскаржена АТ «Імексбанк» та арбітражним керуючим до Господарського суду Херсонської області та ухвалою від 06.08.2014р. відмовлено у визнанні недійсним цього протоколу.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 16.09.2014р., залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 18.11.2014р., скасована ухвала господарського суду Херсонської області від 06.08.2014р. та визнано недійсним протокол біржових торгів від 10.10.2013р. про визначення переможцем торгів ОСОБА_6 щодо купівлі кафе швидкого харчування по АДРЕСА_5

Враховуючи наведене слід дійти висновку, що кредитор ПАТ «Імексбанк» не мав можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд поза межами ліквідаційної процедури, оскільки така можливість виникла з часу набуття чинності судового рішення від 16.09.2014р., яким визнані недійсними біржові торги від 10.10.2013р.

Із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки позивач звернувся у серпні 2015 року, в межах строку позовної давності, відлік якого слід визначати із вересня 2014р.

Наведені фактичні обставини справи суд першої інстанції не врахував, а тому помилково визначив початок перебігу строку позовної давності із часу направлення вимоги позичальнику про дострокове повернення кредитної заборгованості у червні 2010р., а тому висновок суду щодо пропуску позивачем строку позовної давності суперечить викладеним фактичним обставинам справи та вимогам законодавства.

Згідно вимог ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язань забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, яка визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

У ч.2 ст. 590 ЦК України зазначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду.

Пунктом 3.1.4 договору іпотеки передбачено, що у випадку невиконання іпотекодавцем зобов'язань за цим договором та/або боржником за кредитним договором, банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його та за рахунок вирученої від реалізації суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи суму кредиту, сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків.

З матеріалів справи вбачається, що впродовж дії мораторію та під час дії ліквідаційної процедури, ухвалено рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 20.10.2014р. у справі №667/8248/14ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 02.11.2015 року, визнано за ОСОБА_3 право власності на спірне майно.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.11.2016р. наведені судові рішення скасовані, справу передано на новий розгляд та за результатом повторного розгляду ухвалено рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28.03.2017 року, яким були задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_2, яке набуло чинності 08.04.2017 року.

Цим рішенням суд визнав кафе швидкого харчування об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, виділив ОСОБА_3 вказаний об'єкт нерухомості із спільного майна. До часу ухвалення остаточного рішення від 28.03.2017р. про визнання за ОСОБА_3 право власності на спірне майно, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 19.01.2015 року ОСОБА_3 здійснила відчуження цього майна з на користь ОСОБА_2

Відповідно до матеріалів справи останнім власником спірного майна є відповідач ОСОБА_4 Вона набула право власності у зв'язку із задоволенням її вимог іпотекодержателя на підставі іпотечного договору та договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 31.08.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маковецькою О.А. і зареєстрованим в реєстрі за № 2920. За зверненням ОСОБА_4 нотаріусом 18.08.2017 року прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на спірне майно.

За зверненням відповідача ОСОБА_3 судовим експертом Ларченко Г.І. проведено оціночно-будівельне експертне дослідження щодо визначення ринкової вартості предмета іпотеки і складено експертний висновок № 05/18, відповідно до якого ринкова вартість спірного майна на момент складання висновку становить 6177098 грн.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іподекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що зміна власника на заставлене майно у даному випадку не припиняє іпотеку, а тому позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог про повернення заборгованих сум за рахунок вказаного предмету забезпечення підлягає задоволенню.

Разом із тим, визначаючи розмір заборгованості, що підлягає поверненню позивачеві за рахунок предмета іпотеки, суд враховує, що умовами п. 1.1.1 договору відновлюваної кредитної лінії від 19.07.2007р. визначений розмір і валюта кредиту - 250 000 дол. США., які позичальник зобов'язався повертати рівними частинами у валюті кредиту, отже розмір заборгованості, яка підлягає поверненню стягувачу за рахунок предмету іпотеки має бути визначена саме у валюті кредиту, що узгоджується із змістом ст. 533 ЦК України та позицією Великої Палати Верховного Суду, викладену у п.42-44, 46-53 постанови від 04.07.2018р. у справі № 761/12665/14-ц, провадження №14-134цс18.

В ході розгляду справи 18.12.2017р. позивач подав заяву про зміну предмета спору (а.с. 160-167 т.2), де зазначив розмір заборгованості, який підлягає стягненню за рахунок предмета іпотеки та визначив борг станом на 24.07.2015р, у розмірі 233 716 дол. США із яких: за тілом кредиту - 201 777,76 дол.США, заборгованість за відсотками в розмірі 30 939,14 дол.США При цьому виключив із суми заборгованості визначену судовим рішенням пеню, та просив звернути стягнення на іпотечне майно шляхом його продажу із прилюдних торгів.

Проте зазначені вимоги підлягають частковому задоволенню.

Так, судом встановлено, що умовами кредитного договору строк кредитування встановлений до 18.07.2011р. та передбачав право кредитора на дострокове стягнення заборгованих сум за правилами ч.2 с. 1050 ЦК України. (а.с.207-211 т.1)

21 липня 2010р. ПАТ «Імексбанк» звернувся із позовом до позичальника ОСОБА_5 про дострокове стягнення кредитної заборгованості у розмірі 223 742 дол. США у зв'язку із чим змінив строк кредитування. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 14.09.2010р. стягнуто із боржника заборгованість у визначеному позивачем розмірі, яка складається із суми 202777,76 дол.США по тілу кредиту та нарахованих на час настання строку дострокового повернення боргу у розмірі 18 301,24 дол. США, та пеню у сумі 21 224,29 грн. При цьому суд стягнув вказану заборгованість у гривневому еквіваленті.

Вказане судове рішення звернуто до примусового виконання, проте не виконано, а виконавче провадження закінчено 16.11.2011р. з підстав п.7 ч.1 ст. 49 , ст. 50 Закону «Про виконавче провадження». ( а.с.270-284 т.1)

Звертаючись до суду із вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки кредитор визначив заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 30 939,14 дол. США, нарахованих станом на 24.07.2015р.

Право кредитора нарахувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняються у разі спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Права і інтереси кредитора після завершення строку кредитування забезпечуються ч.2 ст. 625 цього Кодексу, яке регламентує наслідки прострочення виконання кредитного зобов'язання.

Враховуючи, що судовим рішенням визначений кінцевий строк кредитування та розмір заборгованих сум на час його настання, де борг за тілом кредиту становить 202 777,76 дол.США, нараховані відсотки за вказаний строк складають 18 301,24 дол.США, а тому решта заборгованості по нарахованим відсоткам, визначених після настання кінцевого строку кредитування до 24.07.2015р. задоволенню не підлягає.

Такий висновок узгоджується із правовим висновком, викладеним у п. 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018р. у справі № 444/9519/12-ц.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, Апеляційний суд Херсонської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 квітня 2018 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.

В рахунок погашення кредитної заборгованості позичальника ФОП ОСОБА_5 у розмірі 221 079 доларів США, з яких:

-202 777,76 дол.США - заборгованість за кредитом

-18 301,24 дол.США - відсотки за користування кредитом

звернути стягнення на предмет іпотеки кафе швидкого харчування, розташоване за адресою: АДРЕСА_6 загальною площею 682,1 кв.м., в межах вартості предмета іпотеки, шляхом продажу на прилюдних торгах за ціною визначеною суб'єктом оціночної діяльності на час продажу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складання повного тексту постанови 21 вересня 2018 року.

Головуючий _____________ Н.В.Орловська

Судді: _____________ О.В.Кутурланова

_____________ В.В.Майданік