ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/5957/18
Провадження № 22-ц/4820/68/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

ОСОБА_1 (суддя-доповідач),

ОСОБА_2, ОСОБА_3,

секретаря: Дубової М.В.,

учасники справи: ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5,

представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7,

ОСОБА_8 та його представник ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 червня 2018 року (суддя - Логінова С.М.) за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на 1/2 частини квартири,

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_8 у якому просила, встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу у період з 28.10.2003 року по липень 2011 року.

Позов мотивовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.12.1984 року, під час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 У липні 2011 року вони з відповідачем прийняли рішення проживати окремо, оскільки сімейні стосунки не складались. Однак, у 2015 році позивач дізналась, що шлюб між нею та ОСОБА_8 розірвано ще у 2003 році. Попри наведене вказувала, що незважаючи на розірвання шлюбу, вони з відповідачем проживали однією сімєю, мали спільний бюджет та вели спільне господарство до липня 2011 року.

У 1997 році за спільні кошти подружжям була придбана квартира АДРЕСА_1, де вони з ОСОБА_8 проживали.

У 2002 році сторони за спільні кошти придбали квартиру АДРЕСА_2 з метою використання означеної квартири для зайняття ОСОБА_6 підприємницькою діяльністю, виготовлення кондитерських виробів. Також подружжя займалось іншим видом підприємницької діяльності - торгівля промисловими товарами.

У звязку з покращенням майнового стану сторони у 2005 році вирішили придбати інше нерухоме майно, зокрема, 04.08.2005 року між ОСОБА_8 та ПП «Євро-Захід» було укладено договір права вимоги на дольову участь у будівництві квартири АДРЕСА_3. Вартість квартири становила 209 538 грн., які ними було внесено на розрахунковий рахунок ПП «Євро-Захід». З метою облаштування магазину, сторонами 27.12.2006 року було придбано квартиру АДРЕСА_4.

В ході судового розгляду позивач збільшила позовні вимоги та просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 червня 2018 року позов задоволено.

Встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_8 з 28 жовтня 2003 року по липень 2011 року. Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_5. Вирішено питання судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, як особа, яка не брала участі у розгляді справи,посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та залишити позов без розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вона та відповідач ОСОБА_8, у період з 01.01.2004 року по 29.08.2015 року перебували у фактичних шлюбних відносинах. За період спільного проживання, ні вона, ні відповідач у будь-якому іншому зареєстрованому шлюбі не перебували, загалом їх повязував спільний побут, взаємні права та обовязки подружжя, вівся спільний бюджет. Крім того, за час спільного проживання у них народився син ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2 Для розширення можливостей спільної праці, а саме для відкриття магазину з продажу одягу, взуття, виробів зі шкіри та хутра, ними за спільні кошти було придбано квартиру АДРЕСА_4.

29 серпня 2015 року відповідач, перебуваючи у їх спільному будинку за адресою вул. Нижня Берегова,1/1 у м. Хмельницькому, погрожуючи їй розправою, що супроводжувалась нецензурною лексикою, вигнав ОСОБА_4 з будинку. З цього ж дня припинилось їх спільне проживання.

Вказувала, що у провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області перебуває цивільна справа №686/16830/17 за її позовом до ОСОБА_8 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна набутого під час проживання однією сімєю, предметом спору у справі є те саме майно, яке є предметом спору у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8

Вважає, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 намагаються сфальсифікувати факт їхнього спільного проживання, оскільки вони навмисно не повідомили суду всіх обставин, що мають значення для вирішення справи та не врахували її законні права та інтереси, а визнання рішенням суду права на 1/2 частину квартири АДРЕСА_5 за ОСОБА_6 позбавило її законного права власності на вказане майно. Водночас, нею заявлялось клопотання по вказаній справі про зупинення провадження у справі до вирішення по суті судом справи №686/5957/18, оскільки рішення в даній справі має преюдиціальне значення для вирішення справи за її позовом, однак воно залишилось без розгляду. Зазначала, що під час розгляду справи суд першої інстанції не допитував жодного свідка, при цьому підставою для задоволення позову стало визнання відповідачем цього позову, оскільки він є зацікавленим у такому вирішення справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_8 вважає апеляційну скаргу ОСОБА_4 необґрунтованою. Просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Вказує, що про продаж квартири АДРЕСА_4 дізнався від своєї дружини ОСОБА_6, яка займалась пошуком приміщення для зайняття підприємницькою діяльністю. ОСОБА_4 жодного відношення до цієї квартири не мала, не була стороною договору, не підбирала житло, не знала обставин його придбання, також не несла витрат на утримання квартири. Водночас, ОСОБА_4, спекулюючи їх спільним сином, намагається шахрайським методом претендувати на його майно, заявляючи необґрунтовані вимоги. Також зазначає, що заявляючи вимоги щодо проживання з ним однією сімєю ОСОБА_4 не надала жодних доводів, водночас, вони ніколи спільно не проживали, також не було спільного побуту та спільного бюджету, апелянт не мала ключів від його квартири.

Вказував, що він проживав зі своїм сином ОСОБА_10 та його матірю ОСОБА_6В у квартирі АДРЕСА_6, яка є його власністю та у якій він зареєстрований. Водночас коли у 2010 році ОСОБА_4 повідомила його про свою вагітність він прийняв рішення, що буде допомагати народженій дитині, при цьому одружуватися вони з ОСОБА_4 не планували, оскільки мали свої сімї. Просить врахувати, що коли у 2004 році померли його бабуся та вітчим, у 2006 році помер його дід, у 2008 році померла його мати, ні ОСОБА_4 ні її родичів не було під час поховання.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_12 також вважає апеляційну скаргу ОСОБА_4 безпідставною. Просила залишити без змін оскаржуване рішення.

Вказувала, що апелянт, заявляючи вимоги про залишення позову без розгляду, жодних підстав в апеляційній скарзі не вказала. Також, апелянт не наводить доказів на її спільне проживання з ОСОБА_8, водночас, факт спільного проживання ОСОБА_6, та ОСОБА_8 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема нотаріально посвідченими заявами ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 Також ОСОБА_14 та ОСОБА_15 підтвердили, що сімя ОСОБА_8 позичала у борг у них кошти у 2005 році для придбання квартири під магазин.

У судовому засіданні ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_7 заперечили проти задоволення апеляційної скарги, просили її залишити без задоволення.

ОСОБА_8 та його представник ОСОБА_9 також заперечили проти задоволення апеляційної скарги, вважають оскаржуване рішення законним.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення судом норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції або ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обовязки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.12.1984 року. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-БВ №075059 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міського управління юстиції шлюб між сторонами розірвано 28.10.2003 року.

Під час шлюбу, 05.06.2002 року відповідно до договору купівлі-продажу ОСОБА_6 придбано квартиру АДРЕСА_2.

04 серпня 2005 року між ПП «Євро-Захід» та ОСОБА_8 було укладено договір про уступку права вимоги на дольову участь у будівництві квартири АДРЕСА_3, загальною площею 116,41 кв.м, вартість квартири становила 209 538,00 грн., які 05 серпня 2005 року ним було внесено на розрахунковий рахунок ПП «Євро-Захід».

27 грудня 2006 року ОСОБА_8 згідно договору купівлі-продажу придбав у ОСОБА_16 квартиру АДРЕСА_5. Відповідно до договору купівлі-продажу за домовленістю сторін продаж вчинено за 606 000 грн., що еквівалентно 120 000 доларів США.

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 15.01.2018 року по справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї, та визначення способів участі у вихованні дитини, встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_4 не перебували у шлюбі між собою та мають малолітнього сина, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні Хмельницького міськрайонного суду перебуває справа №686/16830/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_8 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна, набутого під час проживання однією сімєю. Предметом позову вказаного спору, з поміж іншого, є поділ квартири АДРЕСА_7.

За таких обставин ОСОБА_4 мала б бути залучена до участі по справі яка переглядається як співвідповідач.

Пунктами 3,4 частини 5 статті 12 ЦПК України передбачено, що суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1,2 ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції в порушення ч.5 ст.12, ст.51 ЦПК України не вирішив питання про можливість залучення до участі у справі ОСОБА_4 як співвідповідача, що унеможливлює правильне вирішення спору.

Оскільки заміна неналежного відповідача або залучення іншої особи в якості співвідповідача передбачає розгляд справи спочатку, на стадії розгляду справи судом першої інстанції, апеляційний суд вказаних порушень усунути не може, так як спір між належними сторонами попередньо повинен розглядатись судом першої інстанції.

Враховуючи, що заявлені ОСОБА_6 та ОСОБА_4 позовні вимоги стосуються одного і того предмету спору, суд першої інстанції задовольняючи позов ОСОБА_6 дійшов передчасного висновку чим порушив права на захист своїх інтересів ОСОБА_4

Крім того, згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів і статті 15 ЦК України, де зазначено, що особа може звернутися до суду за захистом свого цивільного права, але лише у разі його порушення.

Тобто, при розгляді справи суд повинен врахувати мету, за якою особа звертається до суду та зясувати, чи дійсно порушено право особи з огляду на зазначені положення закону.

Як вбачається із матеріалів справи, та що визнано ОСОБА_8 в судовому засіданні, що спір про право між позивачем ОСОБА_17 та відповідачем ОСОБА_8 відсутній.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, на зазначене уваги не звернув, помилково дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог, у звязку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 червня 2018 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на 1/2 частини квартири відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 жовтня 2018 року.

Судді: Т.О. Янчук

ОСОБА_2

ОСОБА_3