Справа №579/1190/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/66/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Новікової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Спаської загальноосвітньої школи І-Ш ступенів Кролевецької районної ради Сумської області

на рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 08 листопада 2017 року

у цивільній справі за позовом позовом ОСОБА_3 до Спаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Кролевецької районної ради Сумської області, третя особа - первинна профспілкова організація Спаської загальноосвітньої школи І-Ш ступенів Кролевецької районної організації Профспілки працівників освіти і науки України

про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

31 липня 2017 року позивач звернулася до місцевого суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 09 листопада 2016 року вона була прийнята на посаду комірника 0,5 ставки та прибиральника службових приміщень 0,5 ставки до Ленінської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Кролевецької районної ради Сумської області, де за час перебування на вказаних посадах сумлінно виконувала свої службові обовязки. 01 липня 2017 року згідно з наказом № 22-к від 16.06.2017 року по Спаській ЗОШ її було звільнено з посади комірника 0,5 ставки за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, того ж дня вона отримала на руки трудову книжку із відповідним записом. Вважає, що її звільнення є незаконним та безпідставним, оскільки її волевиявлення на припинення трудового договору не було, про що також свідчать її спроби анулювати домовленість про звільнення за угодою сторін.

Просила ухвалити рішення яким скасувати наказ про звільнення № 22-к від 16 червня 2017 року директора Спаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Кролевецької районної ради Сумської області та поновити її на посаді комірника Спаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Кролевецької районної ради Сумської області, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 1 липня 2017 року по 15 вересня 2017 року, зобовязати Спаську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів Кролевецької районної ради Сумської області відшкодувати їй моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 8 листопада 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Скасовано наказ директора Спаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Кролевецької районної ради Сумської області № 22-к від 16 червня 2017 року Про звільнення ОСОБА_3М. Поновлено ОСОБА_3 на посаді 0,5 ставки комірника Спаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Кролевецької районної ради Сумської області з 1 липня 2017 року, стягнуто з відповідача на користь позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 3 липня 2017 року по 15 вересня 2017 року в сумі 4320 грн.00 коп. (з урахуванням податків та інших обовязкових платежів, які підлягають утриманню з останньої роботодавцем відповідно до вимог чинного законодавства) та моральну шкоду в розмірі 2500 (дві тисячі пятсот) грн. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 3200 грн. 00 коп.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_3 на роботі і стягнення заробітної плати за один місяць.

В апеляційній скарзі Спаська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Кролевецької районної ради Сумської ПП, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Зазначає, що позивач в добровільному порядку написала заяву про звільнення її з посади за згодою сторін, будь-якого тиску з боку адміністрації відповідача на неї не здійснювалось, вона не виявляла бажання на залишення на роботі і з відповідними письмовими та усними заявами не зверталась. Також вважає, що судом невірно стягнуто з відповідача судовий збір на користь держави.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представників апелянта, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення позивача та її представника, які заперечують проти задоволення апеляційної скарги, думку представника третьої особи, яка при вирішенні спору покладається на розсуд суду, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 суд виходив з того, що на момент подання заяви про звільнення за угодою сторін та видачі відповідного наказу про звільнення позивача не було волевиявлення працівника на звільнення за угодою сторін, крім того останній заявляв про анулювання попередньої домовленості сторін щодо припинення договору за угодою сторін.

В цій частині колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, виходячи з наступного:

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 з 9 листопада 2016 року перебувала у трудових відносинах зі Спаською (до перейменування Ленінська) загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Кролевецької районної ради Сумської області, працювала на посаді 0,5 ставки комірника та 0,5 ставки прибиральника службових приміщень. Наказом від 19.12.2016 року вона переведена з 0,5 ставки комірника на 0,5 ставки сторожа. Наказом від 26.12.2016 року вона переведена з 0,5 ставки сторожа на 0,5 ставки комірника, а наказом від 01.01.2017 року вона звільнена з посади прибиральника службових приміщень 0,5 ставки. Ці обставини підтверджуються записами в трудовій книжці та копією наказу № 1-к від 01.01.2017 року (а.с.12-13).

Згідно протоколу засідання членів службового розслідування по Спаській ЗОШ від 16 червня 2017 року про неналежне виконання функціональних обовязків директора літнього оздоровчого табору «Сонечко» ОСОБА_4 ухвалено: директору Спаської ЗОШ ОСОБА_5 рекомендовано винести ОСОБА_3 догану за неправомірні дії та невиконання функціональних обовязків (а.с.16-18).

Наказом начальника відділу освіти Кролевецької РДА від 16.06.2017 року №24-К/Від Про відкликання з відпустки ОСОБА_5М. останню відкликано з основної щорічної відпустки з 16.06.2017 р. по 23.06.2017 р. у звязку із службовим розслідуванням по Спаській ЗОШ (а.с.64).

16 червня 2017 року позивач звернулась до директора Спаської ОСОБА_6 ступенів Кролевецької районної ради Сумської області із заявою про звільнення за угодою сторін з 01.07.2017 р. і директор школи погодила цю заяву (а.с.65).

На підставі наказу директора Спаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Кролевецької районної ради Сумської області №22-К від 16.06.2017 року ОСОБА_3 звільнено за угодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.14, 13). 01 липня 2017 року їй видано на руки трудову книжку (а.с.68).

21 червня 2017 року ОСОБА_3 звернулась до Кролевецької районної організації Профспілки працівників освіти і науки України з письмовою заявою, в якій зазначила, що директор школи ОСОБА_5 примусила її написати заяву про звільнення за угодою сторін, але вона бажає працювати на посаді комірника, має певний досвід роботи на цій посаді, однак ОСОБА_5 вирішила її звільнити (а.с.80).

Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України, трудовий договір укладається між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом.

У звязку з цим і угода про припинення трудового договору згідно до п.1 ст.36 КЗпП України укладається між сторонами трудового договору, якими є працівник і власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган, а рішення про розірвання трудового договору приймається власником або органом управління підприємства, установи, організації, який наділений такими повноваженнями.

Таким чином, за угодою сторін розірвання трудового договору, укладеного як на невизначений, так і на визначений строк, допускається при досягненні домовленості між працівником і роботодавцем у будь-який час і у строк, визначений сторонами.

Розглядаючи позовні вимоги щодо оскарження наказу про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП України (за угодою сторін), суди повинні зясувати: чи дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою; чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення; чи не заявляв працівник про анулювання попередньої домовленості сторін щодо припинення договору за угодою сторін.

Місцевим судом, при перевірці доводів позивача та заперечень відповідача за їх клопотанням були допитані свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 Також були допитані в якості свідків і сама позивач ОСОБА_3 та представник відповідача директор школи ОСОБА_5

З пояснень свідка ОСОБА_9, яка є головою Кролевецької районної організації Профспілки працівників освіти і науки України вбачається, що позивач ще 21.06.2017 року зверталась з письмовою заявою про примушування її директором школи ОСОБА_5 до звільнення. Свідок неодноразово намагалась звязатись з директором і перевірити заяву ОСОБА_3 і лише напередодні 01.07.2017 року вона зустрілась з директором, повідомила про незгоду працівника на звільнення з роботи і обговорили, що ОСОБА_3 залишається на роботі, але потім їй зателефонувала остання і повідомила , що її звільнили.

Частково пояснення даного свідка підтвердила і сама директор школи ОСОБА_5, яка в судовому засіданні у суді першої інстанції пояснила що їй ще до 01.07.2017 року телефонувала голова Кролевецької районної організації Профспілки працівників освіти і науки України ОСОБА_9 і повідомляла про надходження до профспілки заяви ОСОБА_3 про її незгоду на звільнення.

З пояснень свідка ОСОБА_8, даних нею в суді першої інстанції, також вбачається, що перебуваючи на кухні учбового закладу вона чула розмову між директором школи ОСОБА_5 та ОСОБА_3 і директор пропонувала останній пояснити батькам дітей ситуацію з приводу харчування або звільнитись. ОСОБА_3 замість того, щоб пояснити батькам дітей ситуацію з приводу харчування дітей погодилась звільнитись з роботи.

Таким чином, місцевий суд дослідивши усі письмові докази у справі та пояснення свідків прийшов до вірного висновку, що на момент подання заяви про звільнення за угодою сторін та видачі відповідного наказу про звільнення у ОСОБА_3 не було волевиявлення на звільнення за угодою сторін, крім того працівник заявляв про анулювання попередньої домовленості сторін щодо припинення договору за угодою сторін, а тому суд обґрунтовано задовольнив її вимоги про скасування наказу про звільнення та поновлення на попереднє місце роботи.

Обґрунтовано і відповідно до вимог передбачених ч. 3 ст. 235 КЗпП України та на підставі п. 8 Постанови КМУ від 8 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» місцевим судом при ухваленні рішення про поновлення на роботі було стягнуто на користь позивача і середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 3 липня 2017 року по 15 вересня 2017 року в сумі 4320 грн. 00 коп. з подальшим відрахуванням усіх необхідних платежів та зборів.

При вирішенні позовних вимог позивача про стягнення на її користь моральної шкоди місцевий суд обґрунтовано керувався ст. 237-1 КЗпП України та ст.23 ЦК України і враховуючи ту обставину, що у звязку із незаконним звільненням позивачка змушена була шукати інші джерела заробітку, порушено її нормальні умови життєдіяльності, у позивачки виникла необхідність докладання додаткових зусиль для організації свого життя, тому, із засад розумності, виваженості та справедливості вірно стягнув з відповідача на користь позивача моральну школу в сумі 2500 грн. 00 коп.

Доводи апеляційної скарги про не доведення позивачем її незгоди на звільнення спростовуються як поясненнями самого позивача ОСОБА_3, даними нею в якості свідка так і поясненнями свідка ОСОБА_9, а також частково і поясненнями представника відповідача ОСОБА_5, яка вже як зазначалось частково визнала ту обставину, що ще до 01.07.2017 року їй було відомо про незгоду позивача на звільнення за угодою сторін.

Не надано апелянтом належних і допустимих доказів і на підтвердження доводів апеляційної скарги щодо упередженого ставлення суду до відповідач та прихильного ставлення до сторони позивача.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни постановленого рішення в частині скасування наказу про звільнення позивача з роботи, поновлення на роботі, стягнення заборгованості за вимушений прогул та відшкодування моральної шкоди. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу в цій частині необхідно відхилити.

В той же час, колегія суддів вважає, що є обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо помилкового стягнення з відповідача на користь держави судового збору у сумі 3200 грн. 00 коп., оскільки відповідно до п.3ст.88 ЦПК України (в редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваного рішення) якщо позивач , на користь якого ухвалено рішення , звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звернулась до суду з двома вимогами немайнового характеру та однією вимогою майнового характеру, тому загальний розмір судового збору повинен був складати 1920 грн. 00 коп. (640х3), але судом помилково було стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 3200 грн. 00 коп.

Виходячи з вищезазначеного колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення місцевого суду в частини розподілу судового збору та стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 1920 грн. 00 коп.

В іншій частині рішення місцевого суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Спаської загальноосвітньої шкоди І-Ш ступенів Кролевецької районної ради Сумської області задовольнити частково.

Рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 08 листопада 2017 року в даній справі в частині вирішення питання розподілу судових витрат змінити.

Стягнути зі Спаської загальноосвітньої шкоди І-Ш ступенів Кролевецької районної ради Сумської області на користь держави судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 1920 грн. 00 коп.

В іншій частині рішення місцевого суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і з цього часу на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст судового рішення складено 15 січня 2018 року.

Головуючий -

Судді -