Ухвала

16 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 545/1197/15-ц

провадження № 61-45009 ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 03 грудня 2015 року та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 01 червня 2017 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Верховного Суду 28 вересня 2018 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 03 грудня 2015 року та рішення Апеляційного суду Полтавської областівід 01 червня 2017 року з пропуском двадцятиденного строку, установленого частиною першою статті 325 ЦПК України 2004 року.

У відкритті касаційного провадження на оскаржувані судові рішення слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 14 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 325 ЦПК України 2004 року касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

Згідно з частиною другою статті 325 ЦПК України 2004 року у разі пропущення строку, встановленого частиною першою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини третьої статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки; пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Рішення Апеляційного суду Полтавської областівід 01 червня 2017 року оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 12 червня 2017 року, касаційну скаргу на судові рішення подано 28 вересня 2018 року, тобто після спливу більше одного року з дня складення повного тексту указаного судового рішення.

За таких обставин, у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 слід відмовити з підстав, передбачених частиною третьою статті 394 ЦПК України.

У касаційній скарзі заявникпросить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин.

Доводів про наявність підстав, передбачених частиною третьою статті 394 ЦПК України, для перевірки поважності причин пропущення указаного процесуального строку, зокрема, неповідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, касаційна скарга не містить.

Натомість, з рішення суду апеляційної інстанції убачається, що апеляційну скаргу було подано саме представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3, ОСОБА_1 особисто та його представник брали участь при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, були обізнані про стан відомого їм судового провадження, тому у суду відсутні підстави перевіряти поважність причин пропуску річного строку на касаційне оскарження.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз'яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.

У кожній конкретній справі суди мають грунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов'язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Керуючись частиною третьою статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_1на рішення Апеляційного суду Полтавської області від 01 червня 2017 року.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь