Справа №295/7202/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2018 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суд м. Житомира ОСОБА_1, розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, звертаючись з позовом до суду, просить суд стягнути з ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 25 189,59 грн., з них основна сума боргу 20 000,00 грн., три відсотки річних 1 349,59 грн., інфляційні витрати 3 840,00 грн. та стягнути судові витрати на правову допомогу у розмірі 12 000,00 грн. та судовий збір 704,80 грн.

Позовні вимоги умотивовані тим, що 05 березня 2016 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір продажу племінної тварини, яка виведена в племінному розпліднику UA*WINNER's НОME, що належить відповідачу. Відповідно до договору, відповідач мала передати у власність тварину, а саме кота породи Maine Coon, по кличці Edin, дата народження 07.11.2015p., забарвлення ns 0322, реєстраційний номер UFU LO 12783, позивачу, а остання сплатити грошові у розмірі 20 000,00 грн. Відповідно до умов договору, 05 березня 2016р. позивачем був здійснений повний розрахунок в сумі 20 000,00 грн., що підтверджується підписом відповідача в п. 12 договору.

До 20.02.2018р. тварину відповідачем не було передано позивачу, що є грубим порушенням чинного законодавства та умов договору. Крім того, вказана тварина була передана у власність третім особам і приймає участь у виставках.

20.02.2018р. позивачем на адресу відповідача була надіслана вимога про повернення грошових коштів у розмірі 20 000,00 грн., що підтверджується поштовим чеком, та станом на дату подачі позовної заяви позивач кошти не отримала.

Для захисту свого права, позивач просить суд стягнути з відповідача загальну суму боргу 25 189,59 грн., що складається з основного боргу у розмірі 20 000,00 грн., три відсотки річних у сумі 1 349,59 грн. та інфляційні витрати 3 840,00 грн. за невиконане зобов'язання.

Також, позивачка вказує, що уклала договір № 1 від 20.02.2018р. з адвокатом ОСОБА_4 та понесла витрати на правову допомогу у розмірі 12 000,00 гривень, а також витрати по сплаті судового збору, які просить стягнути з відповідача.

Відповідачем відзив не поданий, поважності причин його не подачі відповідачем не наведені, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи те, що при відкритті провадження судом було ухвалено проводити судовий розгляд цієї справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а сторони в установленому законом порядку не подали клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, то в силу положень ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 статті 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Судом встановлено, що 05.03.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка є заводчиком розплідника UA*WINNER's НОME було укладено договір продажу племінної тварини, за умовами якого ОСОБА_2 придбала у розпліднику UA*WINNER's НОME тварину, а саме кота породи Maine Coon, по кличці Edin, дата народження 07.11.2015p., забарвлення ns 0322, реєстраційний номер UFU LO 12783 (далі Договір). (а.с. 25).

Частиною 1 ст. 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно пункту 11 Договору сторони домовилися, що вартість тварини складає 20000,00 грн.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно пункту 12 Договору, розрахунок покупцем проведено.

Відповідно до ст. 662 ЦК України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Приписами ст. 663 ЦК України визначено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно ст. 664 ЦК України, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з п. 12 Договору, покупець ОСОБА_2 виконала свої зобовязання за договором та оплатила вартість товару за ціною, визначеною у договорі. Однак, як вбачається зі змісту позовної заяви, продавець ОСОБА_3 не виконала зобовязання за договором та не передала обумовлений в договорі товар.

Як встановлено ч. 1 ст. 665 ЦК України, у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Договір - це взаємна угода сторін, тому в ньому містяться окремі положення, умови, визначаються права та обовязки сторін. Сукупність вищезгаданих, погоджених сторонами умов і становить зміст договору.

За змістом ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Для укладення договору основне значення мають істотні умови. За загальною нормою цивільного права, договір вважається укладеним в належній формі тільки якщо сторони домовилися з приводу всіх суттєвих умов договору (ч.1 ст. 638).

За нормою ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З викладених норм права вбачається, що кожна сторонами сама обирає стратегію захисту своїх прав, а суд розглядає справи тільки в межах заявлений сторонами вимог та наданих ними доказів.

Зважаючи на те, що на час звернення до суду, продавець відповідач ОСОБА_5 не виконала взяті на себе зобовязання за договором, товар, обумовлений договором, покупцю не передала, у той час як отримала від позивача належне виконання договору у частині оплати товару, та грошові кошти позивачу не повернула, добровільно не виконує договірні зобовязання, а тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача кошти, які вона отримала від позивача на оплату товару в розмірі 20000,00 грн.

Суд присуджує до стягнення саме таку суму заборгованості, оскільки відповідачка не скористалася своїм правом надати до суду належні та допустимі докази, які б спростовували доводи позивача.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК України, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд виходить з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Нарахування трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Три проценти річних від суми простроченої позики нараховується від дня, коли сума позики мала бути повернута, до дня її фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, передбачених договором позики.

Зважаючи на те, що статтю 625 ЦК України вміщено в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов'язання", ця стаття застосовується до всіх грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов'язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов'язань.

Отже, положеннями ст. 625 ЦК встановлено відповідальність за порушення грошового зобовязання. Визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Оскільки у даній справі, позивач набув за договором право на передачу відповідного товару, а не право на повернення грошових коштів, тому право на повернення грошових коштів не становить зміст основного зобовязання. Грошовим є зобовязання, що передбачає передачу грошей як предмета договору або їх сплату як ціни договору, про цьому зобовязання поставити товар не має характеру грошового.

Отже, договір продажу племінної тварини від 05.03.2016 року, який укладено між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за своє правовою природою не є грошовим зобовязанням, тому до даних правовідносин не може бути застосовано ст. 625 ЦК України.

Дана позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 18 жовтня 2017 року по справі №3-133гс17.

На підставі вищевикладеного, у частині вимог про стягнення 3% річних та індексу інфляції позов задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Як вбачається зі змісту договору продажу племінної тварини від 05.03.2016 року, який укладено між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, даним договором не передбачено попередню оплату товару, і відтак розмір процентів за користування продавцем чужими грошовими коштами не встановлено та чинним законодавством не передбачено можливість застосування до договору купівлі-продажу положень ст. 536 ЦК України, крім того, позивач, хоча і посилалася на вказану норму ЦК України щодо сплати процентів, однак відповідні вимоги не заявляла, а тому суд, враховуючи норму ст. 13 ЦПК України щодо розгляду справи в межах заявлених позивачем вимог, не вирішує питання щодо стягнення процентів.

Щодо вимоги про стягнення з позивача судових витрат по оплаті витрат на професійну правову допомогу та судовгого збору, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови у задоволення позову - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 2 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Визначені ЦПК України види судових витрат є вичерпними, тому на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі, не може покладатися обов'язок нести інші витрати, не передбачені законодавством. Склад судових витрат по окремим його видам не є вичерпним.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України до судових витрат відносяться витрати, пов'язані з розглядом справи, до яких належать зокрема і витрати на професійну правничу допомогу адвоката .

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Встановлено, що 20.02.2018 року ОСОБА_2 та адвокат ОСОБА_4, яка діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДП № 3585, уклали договір про надання правничої допомоги у цивільній справі. Повноваження адвоката підтверджено довіреністю від 07.09.2017 року.

Пунктом 3 договору про надання правничої допомоги у цивільній справі встановлено, що вартість правничої допомоги складає 12000,00 грн., які сплачуються протягом трьох днів з моменту підписання договору. Вартість послуг за одну годину становить 1400,00 грн.

На підтвердження оплати ОСОБА_2 витрат на правову допомогу в розмірі 12000,00 грн. надано квитанцію до прибуткового кассового ордеру від 20.02.2018 року.

Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

На підтвердження виконання умов вказаного договору, адвокатом ОСОБА_4 складено акт виконаних робіт від 07.06.2018 року з детальним описом робіт та наданих послуг, виконаних адвокатом, з якого вбачається, що роботи по договору виконані в обсязі 7 годин на суму 9800,00 грн.

Як вбачається з вказаного акту, адвокатом виконано: надання правового аналізу договору продажу племінної тварини від 05.03.2016 року, тривалість роботи склала 20 хвилин; консультація щодо порушених прав замовника та невиконання обовязків другої сторони за договором продажу племінної тварини від 05.03.2016 року 30 хв., підготовка претензії та направлення її боржнику 1 година; підготовка позову та необхідних документів в суд 4 години; підготовка адвокатського запиту для подачі в суд 1 година 10 хвилин.

Разом з тим, детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги на суму 2200,00 грн. та доказів підтотовки адвокатського запиту для подачі в суд, що згідно акту зайняло 1 год. 10 хв. адвокатом ОСОБА_4 суду не надано.

Правом заявити про те, що понесені відповідачем витрати на правову допомогу не є співмірними з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та/або складністю справи, що є підставою для зменшення розміру витрат, як це передбачено ч. 5 ст. 137 ЦПК України, відповідач не скористався.

Зважаючи на ту обставину, що позивачем підтверджено належними доказами понесення витрат на правову допомогу у розмрірі 8166,00 грн. (1400,00 грн. х 5 год. 50 хв.), а також на те, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, тому вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягають стягнення судові витрати по оплаті витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 6483,80 грн.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з розміру задоволених позовних вимог, суд присуджує до стягнення з відповідача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 559,61 грн.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, по позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення коштів підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 6, 7, 10-13, 18, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 352-353 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 20000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правову допомогу у сумі 6483,80 грн. та по сплаті судового збору в розмірі 559,61 грн.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Богунський районний суд м. Житомира.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2, 04.03.1990р.н., місце проживання: 49000 АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_3, 21.11.1973р.н., місце проживання: м. Житомир, 4 пров. Зелений, 10, РНОКПП НОМЕР_2.

Повний текст рішення складено 24.10.2018 року.

Суддя Н.В. Ведмідь