Провадження № 4с/521/5/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2018 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Мазун І.А.

при секретарі Кіліян О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області за виконавчим провадженням ВП № 33222482 по виконанню виконавчого листа №2/1519/5518/11, виданого 25.06.2012р. Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2

В обґрунтування своєї скарги ОСОБА_1 зазначав, що в провадженні Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області знаходиться виконавчий лист №2/1519/5518/11, виданий 25.06.2012р. Малиновським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання непрацездатної матері ОСОБА_2 в розмірі 150грн. щомісячно, починаючи з дати надходження позовної заяви до суду, а саме з 09.06.2011р. та стягнення судового збору в розмірі 94,10грн. Під час виконання судового рішення у нього була заборгованість, у звязку з чим державний виконавець звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України при виконанні судового рішення. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04.09.2012р. вказане подання було задоволено. На теперішній час заборгованості по сплаті аліментів немає. 11.08.2017р. ОСОБА_1 звернувся до Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області із заявою, в якій просив скасувати всі заходи забезпечення виконання судового рішення, в тому числі і накладені ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04.09.2012р. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, однак його заява розглянута не була, рішення не прийнято. 22.08.2017р. ОСОБА_1 повторно звернувся до державного виконавця з аналогічною заявою, однак заява була залишена без уваги.

Посилаючись на викладене, просив визнати неправомірною бездіяльність посадових осіб Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, яка полягає у не розгляді його заяв від 11.08.2017р. та 22.08.2017р. та невинесення постанови про скасування постанови про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за виконавчим листом №2/1519/5518/11, виданим 25.06.2012р. Малиновським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання непрацездатної матері ОСОБА_2 та зобовязати посадових осіб Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області винести постанову про скасування постанови про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за виконавчим листом №2/1519/5518/11, виданим 25.06.2012р. Малиновським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання непрацездатної матері ОСОБА_2

19.12.2017р. в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України перешкоджає йому у праві виїзду на роботу до Польщі.

Сторони в судове засідання не зявилися, сповіщені належним чином. ОСОБА_1 надав суду заяву, в якій підтримав свою скаргу, просив її задовольнити та слухати справу у його відсутності.

Представник Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області надав свої заперечення на скаргу та просив в її задоволенні відмовити.

Суд, вивчивши зібрані в справі докази, вважає, що скарга підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 08.12.2011р., яке ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 26.04.2012р. залишено без змін, стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання непрацездатної матері ОСОБА_2 у розмірі 150 грн. щомісячно, починаючи з дати надходження позовної заяви до суду, а саме 09.06.2011р. та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 94,10грн..

На виконання вказаного рішення суду 25.06.2012р. було видано виконавчий лист №2/1519/5518/11.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.17, п.1 ч.1 ст.19, ч.ч.1,2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» (станом на 02.07.2012р.) примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті. Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Постановою державного виконавця Другого Малиновського ВДВС Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 ВП №33222481 від 02.07.2012р. відкрито виконавче провадження по виконанню вказаного виконавчого листа.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах заборгованість по стягненню аліментів з ОСОБА_1 станом на 01.07.2012р. складає 1910грн.

Постановою державного виконавця Другого Малиновського ВДВС Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 03.07.2012р. накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 та заборону здійснювати його відчуження.

Згідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» (станом на 03.07.2012р.) у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

03.07.2012р. до Другого Малиновського ВДВС Одеського міського управління юстиції звернулася ОСОБА_2 із заявою про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

13.07.2012р. до державного виконавця звернувся ОСОБА_1 із заявою, в якій вказував на те, що він ознайомлений з розрахунком заборгованості та зобовязується оплатити її протягом року. Також в матеріалах виконавчого провадження є скарга ОСОБА_1, в якій він просив скасувати постанову державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.07.2012р., на що йому була надана відповідь від 19.07.2012р. про те, що скасування арешту є недоцільним.

Згідно ч.ч.1,2 п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. . Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся Другий Малиновський ВДВС Одеського міського управління юстиції з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 до виконання зобовязань за рішенням.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04.09.2012р. встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 до погашення заборгованості за виконавчим листом №2/1519/5518/11, виданим Малиновським районним судом м. Одеси 25.06.2012р.

Згідно розрахунків заборгованості по аліментах заборгованість по стягненню аліментів з ОСОБА_1 станом на 01.01.2013р. складає 2210грн., станом на 01.10.2013р. заборгованість складає 1130грн., станом на 01.12.2013р. заборгованість складає 1430грн. Також в матеріалах виконавчого провадження міститься розрахунок заборгованості по аліментах, який, станом на 01.01.2015р., складає 3300грн.

В матеріалах справи є велика кількість квитанцій про сплату періодичних платежів ОСОБА_1

Станом на 27.07.2017р. заборгованість по аліментам ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відсутня, а навпаки є переплата в розмірі 1750грн, що підтверджується розрахунком Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 27.07.2017р..

11.08.2017р. та 22.08.2017р. до Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області звернувся ОСОБА_1 із заявами, копії яких, зі штампом про їх прийняття, знаходяться в матеріалах виконавчого провадження, в яких просив скасувати всі заходи забезпечення виконання судового рішення, в тому числі і накладені ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04.09.2012р. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки він сплатив заборгованість по аліментах та будь-яких претензій до нього немає.

Відповідно до ст.ст.1, 20 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази розгляду цих заяв та про прийняте по ним рішення, що не заперечувалося і представником Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Згідно п.5 розділу ХІІІ Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України N 512/5 від 02.04.2012р. тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи знімається у разі винесення виконавцем постанови про: повернення виконавчого документа до суду, який його видав, на підставі частини першої статті 38 Закону; закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1 - 3, 5 - 7, 9 - 12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону; скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі належного виконання особою зобов'язань щодо сплати періодичних платежів.

Положенням статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорту або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобовязання до виконання зобовязань.

Виходячи зі ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04.11.1950р.. права людини вважаються захищеними лише після повного виконання рішення суду. Невиконання судового рішення є порушенням права особи на суд і стаття 6 Конвенції втрачає свій сенс.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Згідно зі статтею 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишити будь-яку країну, включно зі своєю волею. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути обєктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоровя чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну прикордонну службу України», на державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються: запобігання та недопущення в»їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється вїзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі з дорученням правоохоронних органів; розшук у пунктах пропуску через державний кордон осіб, які переховуються від органів дізнання, слідства та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань, виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів.

Згідно ст. 447, ч.ч.1,2 ст. 451 ЦПК України (станом на 10.01.2018р.) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, аналізуючи все вищевикладене та враховуючи відсутність заборгованості по сплаті аліментів а також переплату по сплаті аліментів, суд прийшов до висновку про те, що скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області - задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність посадових осіб Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, яка полягає у не розгляді заяв ОСОБА_1 від 11.08.2017р. та 22.08.2017р. та невинесення постанови про скасування постанови про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за виконавчим листом №2/1519/5518/11, виданим 25.06.2012р. Малиновським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання непрацездатної матері ОСОБА_2.

Зобовязати посадових осіб Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, встановлене ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04.09.2012р.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги на протязі пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.А.Мазун