12.01.2018 227/1323/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2018 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Корнєєвої В.В.,

при секретарі Заварзіній Я.С.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Добропілля заяву про затвердження мирової угоди по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля», треті особи: ОСОБА_4, ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Добропільського міськрайонного суду Донецької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля», треті особи: ОСОБА_4, ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, про відшкодування шкоди.

В судове засідання з»явилися учасники судового розгляду, окрім представника ПрАТ«Страхова компанія «Провідна», яка надала заяву з проханням провести розгляд справи за її відсутності(а.с.113)

Під час судового розгляду до суду надійшла спільна заява позивача та представника відповідача про затвердження мирової угоди разом із мировою угодою від 02 жовтня 2017 року, відповідно до якої позивач та відповідач домовилися про те, що за даною мировою угодою ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» компенсує позивачу в рахунок відшкодування матеріальних та моральних збитків: 286667,60 грн. сума матеріального збитку по автомобілю; 2 200,00 грн. затрати з оплати проведення експертизи; 3 138,77 грн. затрати зі сплати судового збору; 20 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, тобто разом на суму 312 006,37 грн. Окрім того, згідно зазначеної мирової угоди позивач відмовляється від своїх позовних вимог в вигляді відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 гривень.

Позивач та представник відповідача підтримали свою заяву про затвердження мирової угоди та просили затвердити мирову угоду від 02.10.2017р. Третя особа ОСОБА_4 та представник третьої особи Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області ОСОБА_3 просили суд вирішити заяву про затвердження мирової угоди на розсуд суду.

В обгрунтування укладеної мирової угоди представник відповідача ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» ОСОБА_2 суду повідомив про те, що дійсно 24.07.2015р. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля, яким керував позивач та автомобіля ТОВ « ДТЕК « Добропіллявугілля», яким керував ОСОБА_4 Незважаючи на те, що винуватцем ДТП не визнано ані позивача ОСОБА_1, ані третю особу ОСОБА_4, оскільки кримінальне провадження було закрито, а до адміністративної відповідальності жоден з водіїв не притягнутий, відповідач ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» вважає за необхідне відшкодувати нанесену моральну та матеріальну шкоду ОСОБА_1, оскільки вважає, що саме ОСОБА_4 порушив правила дорожнього руху( до цього висновку представник відповідача прийшов з огляду на схему ДТП, характер ушкоджень). Представник відповідача суду також повідомив, що і позивач ОСОБА_1, і третя особа ОСОБА_4 на момент ДТП були працівниками одного того ж підприємства ТОВ «ДТЕК ««Добропіллявугілля», і те, що саме на думку відповідача порушив правила дорожнього руху третя особа ОСОБА_4, не пов»язано із тим, що позивач ОСОБА_1 займав керівну посаду на підпримстві, а ОСОБА_4 працював водієм. Представник відповідача запевнив суд в тому, що укладена мирова угода ніяким чином не вплине на інтереси ані третьої особи ОСОБА_4, ані страхової компанії «Провідна», оскільки у ТОВ « ДТЕК « Добропіллявугілля» хоча й є право регресної вимоги до третьої особи ОСОБА_4 про відшкодування понесеної підприємством шкоди, але цим правом підприємство не скористається, оскільки пропущено строк позовної давності внаслідок звільнення ОСОБА_4 з роботи. Окрім того, хоча цивільна відповідальність ТОВ « ДТЕК « Добропіллявугілля» була застрахована в ПраТ «Страхова компанія «Провідна», але відповідач до страхової компанії не звертався, оскільки не було рішення суду, яким було би визначено винуватця ДТП.

Позивач також просив затвердити мирову угоду, зазначивши, що в результаті ДТП поніс шкоду, розмір відшкодування якої погодив з відповідачем в мировій угоді.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши письмові матеріали, приходить до наступних висновків :

Згідно ч.7 ст.49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ст.207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обовязків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у звязку з укладенням сторонами мирової угоди суд розяснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі. Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

В судовому засіданні судом було з»ясовано, що сторонам відомі наслідки укладання та затвердження судом мирової угоди.

Як вбачається зі змісту пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

З поясненнь сторін та матеріалів справи вбачається, що винуватця(порушника правил ДТП, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода 24.07.2015р.) по кримінальному провадженню не було встановлено- кримінальне провадження постановою слідчого СВ Добропільського ВП Красноармійського ВП ГУНП УКраїни в Донецькій області ОСОБА_5 від 05.02.2016р. було закрито за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с.81 том 2). Як вбачається з листа Відділення ДАІ Добропільського МВ № 127 від 21.03.2016р., який був наданий до суду позивачем, адміністративні протоколи відносно водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за фактом данної ДТП не складалися(а.с.18 том 1). Зазначену обставину підтвердили в судовому засіданні позивач та третя особа ОСОБА_4 Таким чином, що ані під час кримінального провадження, ані в порядку, визначеному КУпАП, особу, винну у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди 24.07.2015р. рішенням суду не встановлено.

В судовому засіданні сторонам роз»яснялося можливість заявити клопотання про проведення судово-автотехнічної експертизи, надавався час за клопотанням відповідача для підготовки такого клопотання, але в підсумку жоден із учасників судового розгляду зазначене клопотання не заявив.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази, що дорожньо-транспортна пригода 24.07.2015р. сталася саме з вини третьої особи ОСОБА_4

Згідно ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідач ТОВ «ДТЕК» Добропіллявугілля» приймає на себе відповідальність добровільно відшкодувати нанесену шкоду позивачу, фактично при цьому, визнаючи ОСОБА_4 винуватим в ДТП 24.07.2015р., що протирічить закону та порушує інтереси третьої особи ОСОБА_4

Окрім того з матеріалів справи вбачається, що цивільна відповідальність відповідача застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Провідна»(а.с.83 том 1).

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму ВССУ « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013р. відповідно до статті 21 Закону №1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобовязані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоровю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У звязку із цим при предявленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непредявлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Таким чином, відповідач, який застрахував свою відповідальність, не користується страховим полісом, не звертається до страхової компанії за відшкодуванням, а складає мирову угоду з позивачем ОСОБА_1 про повне відшкодування понесених збитків.

Також в мировій угоді зазначено про те, що відповідач погоджується відшкодувати сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3138,77 грн., в той час коли сплачено було позивачем 3124,74 грн. Також в мировій угоді прописано про те, що відповідач відшкодовує моральну шкоду в розмірі 20000 гривень, а позивач відмовляється від своїх позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн., в той час коли позивач всього заявив в позові вимогу про стягнення на його користь з відповідача 20 000 грн. Окрім того, в мировій угоді не знайшло свого відображення питання стосововно відшкодування витрат на медичні препарати в розмірі 3605,28грн. Позивач та представник відповідача не змогли повідомити суду причини невідповідності сумм, зазначених в мировій угоді, заявленим в позові.

Таким чином, судом встановлено, що зазначена мирова угода та її зміст не відповідає вимогам цивільного законодавства, матеріалам справи, а також порушують права третьої особи ОСОБА_4, а тому у суду відсутні правові підстави для визнання і затвердження мирової угоди.

Керуючись ст.207 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви про затвердження мирової угоди по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля», треті особи: ОСОБА_4, ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, про відшкодування шкоди - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В.Корнєєва