ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року

м.Суми

Справа №583/3361/17

Номер провадження 22-ц/788/1306/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: Олешнянська сільська рада Охтирського Сумського району Сумської області, відділ Держземагентства у Охтирському районі Головного управління Держземагентства у Сумській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 лютого 2018 року, в складі судді Ковальової О.О., постановлене у м. Охтирка, повний текст якого складений 09 лютого 2018 року,

в с т а н о в и в:

29.11.2017 року звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_1 просила визнати за нею право на проведення приватизації та одержання свідоцтва про право власності на земельну частку (пай) розташовану за адресою: Сумська область, Охтирський район, територія Олешнянської сільської ради, загальною площею 4,04 га, з цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування після смерті своєї тітки ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої вимоги мотивувала тим, що 19.03.1996 року розпорядженням Охтирської райдержадміністрації Сумської області № 105 рідній тітці позивача ОСОБА_3 виділено земельну ділянку загальною площею 4,04 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Олешнянської сільської ради. 28.03.1996 року ОСОБА_3 отримала сертифікат на право на вказану земельну частку (пай) серії НОМЕР_1. Тітка позивача власної родини не мала, весь час проживала одна, позивач допомагала їй, доглядала, піклувалася про неї. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Позивач поховала тітку та прийняла спадщину після її смерті, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Інших спадкоємців у ОСОБА_3 не було і немає. 11.07.2017 року позивач дізналась про наявність спадкового майна у вигляді земельної ділянки. Проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки тітка за життя належним чином не зареєструвала право власності на земельну ділянку.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.02.2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Олешнянської сільської ради Охтирського району Сумської області про визнання права на проведення приватизації задоволені.

Визнано за ОСОБА_1 право на проведення приватизації земельної ділянки (паю), розташованої на території Олешнянської сільської ради Охтирського району Сумської області, загальною площею 4,04 га за цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 в с. Олешня Охтирського району Сумської області.

У задоволенні вимог позивача до відділу Держземагентства у Охтирському районі Головного управління Держземагентства у Сумській області про визнання права на проведення приватизації та одержання свідоцтва про право власності на земельну ділянку в порядку спадкування відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні її позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції належним чином не з'ясував питання щодо кола спадкоємців після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, а тому прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси особи, що не була залучена до участі у справі. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.03.2018 року саме вона успадкувала право на спірну земельну частку (пай) розташовану на території Олешнянської сільської ради Охтирського району Сумської області, загальною площею 4,04 га за цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка ОСОБА_4, який в свою чергу успадкував право на спірну земельну частку (пай) після своєї тітки ОСОБА_3, проте за життя не оформив своїх спадкових прав. Крім того, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про прийняття позивачем спадщини, а відтак, і передчасно визнав за нею право на приватизацію земельної частки (паю).

У відзиві на апеляційну скаргу представник за довіреністю ОСОБА_1 - ОСОБА_5 зазначив, що ОСОБА_4 не є спадкоємцем після своєї тітки ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки він помер раніше за тітку - ІНФОРМАЦІЯ_3, а не ІНФОРМАЦІЯ_2, як зазначила заявник апеляційної скарги. Тобто, ОСОБА_4 права на спірну земельну частку (пай) не успадкував, в свою чергу його спадкоємиця ОСОБА_2 також жодних прав вказану земельну частку не має.

Представник ОСОБА_1 заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, судове рішення - без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені. Олешнянська сільська рада подала заяву про розгляд справи за відсутності її представника.

Відповідно до п. 3 розділу ХIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних суддів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (частина перша статті 352 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та частково задовольняючи позовної вимоги ОСОБА_1 щодо визнання за нею права на приватизацію земельної частки (паю), в порядку спадкування після ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що позивач прийняла спадщину після померлої фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, а тому має право на земельну частку (пай), яке також належить до спадщини після померлої.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Але оскаржене рішення місцевого суду не відповідає цим вимогам.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, ОСОБА_3 є тіткою позивача ОСОБА_1 (а.с. 6, 7,8 ,9, 10,11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

За повідомленням Охтирської районної державної нотаріальної контори від 29.12.2017 року спадкоємці ОСОБА_3 до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини не звертались, спадкова справа не відкривалась, свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с. 33).

Також встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.03.2018 року ОСОБА_2 успадкувала після смерті свого чоловіка - ОСОБА_4 право на земельну частку (пай) розміром 4,04 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю), що знаходиться на території Олешнянської сільської ради Охтирського району Сумської області, що належить на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) НОМЕР_2, виданого 27.03.1996 року члену КСП САТЗТ «Олешнянське» Охтирською РДА на підставі рішення Охтирської РДА від 19.03.1996 року за №105. Сертифікат зареєстровано 28.03.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №14, який був виданий на ім'я тітки ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкоємцем якої був її племінник ОСОБА_4( чоловік заявника), який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав (а.с. 71).

Вказане свідоцтво про право на спадщину від 10.03.2018 року на час розгляду справи апеляційним судом позивачем неоспорене, не скасоване та є чинним.

Таким чином, на час вирішення спору судом першої інстанції щодо успадкування спадщини у вигляді земельної частки (паю), що вже була успадкована ОСОБА_2, яка не була залучена до участі у справі місцевим судом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За принципом диспозитивності цивільного судочинства згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, саме заявленими позивачем особами, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Таким чином, у задоволенні вимог позову ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки позов заявлено до неналежних відповідачів і особі Олешнянської сільської ради Охтирського Сумського району Сумської області та відділу Держземагентства у Охтирському районі Головного управління Держземагентства у Сумській області, оскільки спірна спадщина не визнавалась відумерлою і вже була прийнята спадкоємцем ОСОБА_2

Питання заміни неналежного відповідача належним вирішує суд першої інстанції відповідно до положень ст. 51 ЦПК України за клопотанням позивача, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом.

Вирішуючи спір по суті, місцевий суд не повне з'ясував суттєвих обставин по справі, не звернув на вище зазначене і ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову з підстав пред'явлення позову до неналежних відповідачів.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції з вказаних підстав, апеляційний суд не дає правової оцінки обґрунтованості позовних вимог та представленим позивачем доказам, оскільки така оцінка може бути надана судом під час розгляду справи з належним відповідачем.

Скасування рішення та відмова у позові з вказаних підстав не позбавляє позивача права звернутися до суду з аналогічним позовом, пред'явивши його до належного відповідача.

У зв'язку з частковим задоволенням апеляційної скарги, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, ОСОБА_2 підлягають компенсації судові витрати за апеляційний перегляд справи у розмірі 1057 грн 20 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 лютого 2018 року скасувати і прийняти нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Олешнянської сільської ради Охтирського Сумського району Сумської області, відділу Держземагентства у Охтирському районі Головного управління Держземагентства у Сумській області про визнання права на проведення приватизації та одержання свідоцтва про право власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію судового збору за апеляційний перегляд справи у розмірі 1057 грн 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 жовтня 2018 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

О.І. Собина