Провадження № 6/761/901/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді Осаулова А.А.

за участю секретаря Вольда М.А.

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві заяву ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 30.01.2017 року у цивільній справі №761/33322/16-ц, -

в с т а н о в и в :

13.09.2018 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення суду від 30.01.2017 року по цивільній справі за позовом за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженню власністю.

Свою заяву заявник обґрунтовує тим, що позивачем штучно створюються перешкоди у користуванні його частиною приміщення по АДРЕСА_1, а також винесенні дивану з кухні шляхом вивішування замка на дверях, що ведуть до житлової кімнати заявника. Також ОСОБА_2 зазначив, що диван, який стоїть на кухні для нього є єдиною можливістю для сну та відпочинку. Заявник вказує, що ОСОБА_3 повішені замки між кухнею та кімнатами, про що ОСОБА_2 подав відповідний позов про усунення перешкод у користуванні та розпорядженню власністю. Проте, у зв'язку з тим, що в позасудовому порядку дане питання вирішити неможливо, а судове рішення по вказаному позовну на даний час ще не прийнято, заявник просив суд відстрочити виконання рішення суду від 30.01.2017 року до винесення рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю.

У відзиві на заяву представник заінтересованої особи вказав на недоцільність у відстроченні судового рішення, враховуючи, що з часу його винесення та винесення постанови Апеляційного суду м. Києва, яка набирає законної сили негайно після її прийняття, минуло більше року, тобто більше встановленого ч. 5 ст. 435 ЦПК України строку, на який можливо було б відстрочити виконання рішення суду. Крім того зазначив на відсутність обставин, що перешкоджають виконанню вказаного рішення. Таким чином, просив відмовити в задоволенні заяви в повному обсязі.

У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав вимоги заяви в повному обсязі та просив суд її задовольнити.

Представник заінтересованої особи заперечував просити вимог заяви з підстав, викладених у відзиві, та просив відмовити в її задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали зазначеної цивільної справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду від 30.01.2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженню власністю задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні спільним майном - приміщенням №1-2 площею 8,2 кв.м. - кухнею будинку АДРЕСА_2 за призначенням, а саме винести диван (ліжко) з кухні у належні відповідачу приміщення. Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні належної ОСОБА_3 частиною приміщення будинку АДРЕСА_2, передавши їй ключі від вхідних дверей, що облаштований через приміщення №1-1 вказаного будинку. Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_3 у закритті (замуруванні) дверних отворів між кімнатами 1-3 і 1-5 та між 1-4 та 1-5 в будинку АДРЕСА_2 (а.с. 68, 69-72).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 30.05.2017 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 30 січня 2017 року в частині зобов'язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у закритті (замуруванні) дверних отворів між кімнатами 1-3 і 1-5 та 1-4 і 1-5 у будинку АДРЕСА_3 скасовано і в цій частині ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині (а.с 117, 118-119).

Постановою Верховного суду м. Києва від 06.06.2018 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року в частині, що не скасована апеляційним судом, та рішення Апеляційного суду м. Києва від 30 травня 2017 року залишено без змін.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Проте, заявником у поданій ним заяві не вказано строк, на який він просить відстрочити виконання рішення суду, а вказаний ним термін відстрочення до винесення рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, суперечить приписам ст. 435 ЦПК України, на який можливо відстрочити виконання рішення суду.

Крім того, як передбачено ч. 5 ст. 435 ЦПК України, відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення. Рішення суду першої інстанції ухвалено 30.01.2017 року, яке у відповідності до ст. 223 ЦПК України (в редакції, що діяла на час винесення рішення), набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Рішення суду апеляційної інстанції винесено 30.05.2017 року, що згідно ст. 319 ЦПК України (в редакції, що діяла на час винесення рішення), набирає законної сили з моменту проголошення.

Таким чином, станом на час подання заяви (13.09.2018 року) та її розгляду (16.10.2018 року), минули строки, встановлені ч. 5 ст. 435 ЦПК України, на які б можливо відстрочити виконання рішення суду. У даному випадку, такий строк закінчився 01.06.2018 року.

Згідно ч. 3, 4 ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Між тим, заявником зазначено, що труднощами, які ускладнюють виконання судового рішення в частині винесення дивану (ліжка) з кухні у належні відповідачу приміщення є вивішування замка на дверях, що ведуть до житлової кімнати заявника. Проте, доказів таких обставин ОСОБА_2 не надав, а питання розташування дивану на кухні вже вирішувалось та суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погодились суди вищих інстанцій, що його розміщення на кухні перешкоджає позивачу користуватись належним йому майном за призначенням, більше того створює небезпеку для майна сторін загалом, оскільки знаходиться майже впритул до газової плити.

На підставі вищевикладеного, у задоволенні заяви ОСОБА_2 від 13.09.2018 року про відстрочення виконання рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 30.01.2017 року у цивільній справі №761/33322/16-ц слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст. 435 ЦПК України, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_2 від 13.09.2018 року про відстрочення виконання рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 30.01.2017 року у цивільній справі №761/33322/16-ц, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом п»ятнадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: А.А.Осаулов

Повний текст ухвали виготовлено 19.10.2018 року