Справа № 567/536/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2018 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Венгерчук А.О.

секретар - Стаднікова А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміру розміру аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в :

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 звернулася ОСОБА_3 про зміру розміру аліментів на утримання дитини.

В огрунтування позову зазначила, що з 2002 року по 2010 рік перебувала у шлюбі з ОСОБА_2, від даного шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_4- ІНФОРМАЦІЯ_1.

24.12.2010 року вона уклала шлюб із ОСОБА_5 Вказала, що за рішенням Острозького районного суду Рівненської області у справі № 567/336/15-ц з відповідача стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі по 485 гривень щомісячно, починаючи з 02 квітня 2015 року до досягнення ним повноліття.

У своїй позовній заяві зазначає, що оскільки змінились підстави, зокрема потреби в навчанні, розвитку та іншому, з яких виходив суд, призначаючи стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини в розмірі 485 грн. вважає за доцільне збільшити розмір стягуваних аліментів. Крім того вказала, що відповідач неналежно виконує рішення Острозького районного суду Рівненської області від 15.04.2015 року та нерегулярно сплачує кошти на утримання сина.

Вказала, що на сьогоднішній день відповідач є працездатною особою та має задовільний стан здоров'я. Відтак має об'єктивні можливості для отримання доходів щоб утримувати себе та їхнього сина. Зазначила, що їй не відомо чи має відповідач на утриманні інших осіб.

Просила змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на утримання сина у розмірі ? частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття.

Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву в якій вказала, що заявлені позовні вимоги підтримує, розгляд справи просить проводити у її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, відзиву на позов до суду не подав, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені нею обставини, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного провадження.

З письмових доказів, досліджених в судовому засіданні встановлено наступне.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 встановлено, що сторони по справі вказані батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4, 24.12.2010 року був укладний шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, якій після одруження присвоєно прізвище «ОСОБА_1» ( а.с.7).

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 15.04.2015 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 485 грн. щомісячно починаючи з 02.04.2015 року до його повноліття (а.с.8-9).

Відповідно до довідки Острозького районного відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області № 4803/14.14-33/3 від 07.08.2018 року заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_3 становить 14638,83 гривні ( а.с.23).

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов доведений і підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 народився 27.01.2005 року і рішенням суду від 15.04.2015 року з батька дитини - ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання їх сина в розмірі по 485 грн. щомісячно, починаючи з 02.04.2015 року до повноліття дитини.

Звертаючись до суду, в обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначила, що син з 2010 року проживає разом з нею, відповідач не здійснює участі у його вихованні та достатньому утриманні та потребує більших матеріальних витрат ніж ті, що передбачалися раніше, а відповідач на даний час є працездатним та має задовільний стан здоров'я, відтак має можливість отримувати доходи для утримання їхнього сина.

Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Положеннями ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей.

Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання.

Так, обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Відповідно до ст.27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд вважає, що виходячи із вимог ч. 1 ст. 192 СК України, у системному зв'язку положенням ч. 2 ст.182 СК України, розмір аліментів, які стягуються із відповідача підлягає збільшенню, оскільки утримання неповнолітньої дитини у її віці потребує від батьків додаткових зусиль та матеріальних витрат, а з урахуванням зростання цін на споживчі товари і послуги, інфляції тощо, визначений у 2015 році розмір аліментів в сумі по 485 грн., щомісячно, не є достатнім розміром для задоволення розумних потреб дитини, зокрема, для належного забезпечення повноцінного харчування, одяг, навчання та розвитку дитини.

Визначаючи розмір аліментів, суд виходить із того, що аліменти кошти на утримання дитини. Розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум і встановлюється законом про бюджет кожного року.

Законом України "Про державний бюджет України на 2018 рік" від 07.12.2017 № 2246-VIII встановлено суми прожиткового мінімуму на 2018 рік для дітей віком до шести років прожитковий мінімум складає: з 01 січня 2018 року - 1492 гривень; з 01.07.2018 року - 1559 гривень; з 01 грудня - 1626 гривень. Згідно з даним Законом для дітей віком від шести років прожитковий мінімум складає: з 01.01.2018 - 1860 гривень; з 01.07.2018 року - 1944 гривень; з 01 грудня - 2027 гривень.

Таким чином, мінімальний розмір аліментів на дитину у віці від шести років не може бути меншим ніж 972 гривень, з 1 грудня - 1013,50 гривень.

Зі змісту наведених законодавчих приписів слід дійти висновку, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження, стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону.

З урахуванням встановлених судом обставин та наведених правових норм, суд вважає можливим змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу відповідача, позовну вимогу ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів слід задовольнити.

В судовому засіданні на час розгляду справи в суді відповідач не надав суду відомостей про стан його здоров'я, працевлаштування та наявність чи відсутність на його утриманні інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

З огляду на викладене, зокрема, на те, що законодавчо визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто має місце погіршення матеріального становища дітей, суд вважає справедливим та обґрунтованим визначити розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 180-184, 192 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміру розміру аліментів на утримання дитини задовольнити.

Змінити розмір аліментів, визначений рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 15 квітня 2015 року № 567/336/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягувати з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, індекс 35832, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, індекс 35809, АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2) аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, індекс 35832, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) судовий збір на користь держави в розмірі 704 грн.80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11 вересня 2018 року.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.