Справа № 466/8077/17 Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.Л.
Провадження № 22-ц/783/1432/18 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року Апеляційний суд Львівської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів: Павлишина О.Ф., Приколоти Т.І.

секретар Яремко Е.Р.

З участю: позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу №466/8077/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 23 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2017р. ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом, в якому просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_4 додаткових витрат на утримання дитини.

Позовну вимогу обґрунтовує тим, що 24 березня 2016 року між нею та відповідачем було укладено договір про сплату аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 5 000, 00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, однак відповідачем систематично порушуються терміни оплати та заперечується факт необхідності брати участь у додаткових витратах на дитину. Зазначає, що відповідач нехтує своїми обов'язками як батько та відмовляється нести будь-які затрати на придбання ліків, курсів лікування, інших додаткових витрат. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що нею було понесено додаткові витрати на дитину на загальну суму 65 754,71 гривень, які складаються з витрат на лікування, придбанні ліків, витрат на оздоровлення та витрат на відвідування гуртків.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) в користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНПП НОМЕР_2, АДРЕСА_2) додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2300грн.

У задоволенні вимог про стягнення решти витрат відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) в дохід держави 704,80грн. судового збору.

Рішення суду оскаржила позивач. В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення грубо порушує гарантовані Конституцією України права та свободи дитини, суперечить фактичним обставинам справи та ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що суд першої інстанції взагалі не дослідив обставини та докази на підтвердження витрат на лікування та обстеження малолітньої дитини відповідно до медичних показань та рекомендацій лікарів. Звертає увагу, що у дитини наявний ряд захворювань та витрати, які вона несе на придбання ліків підтверджені належними доказами, які суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги. Судом першої інстанції не досліджені докази, які підтверджують матеріальне становище відповідача, який окрім приватного підприємця, директора та співзасновника ТзОВ «Альфа-Ком» є директором та співзасновником ще 3-х підприємств, які активно працюють, що свідчить про можливість відповідача брати участь у додаткових витратах понесених на дитину. Просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Представником ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_3 надано суду відзив на апеляційну скаргу у якому зазначено, що відповідач ОСОБА_4 заперечує проти вимог апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою і безпідставною, а рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 23.03.2018 року законним, обґрунтованим та справедливим.

Позивач ОСОБА_2 подала суду Відповідь на відзив на апеляційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 23.03.2018 року.

У Відповіді на відзив, позивач зазначає, що апелянт на свій розсуд тлумачить приписи ст.185 ч.1 СК щодо розуміння додаткових витрат та чим такі викликані, а також дає пояснення цільового призначення аліментів.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_3, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

За приписами статті 51 Конституції України батьки зобов»язані утримувати дітей до їх повноліття.

Зазначеній статті кореспондує стаття 180 Сімейного кодексу України (далі СК).

Статтею 150 СК прописані обов»язки батьків:

п.1- батьки зобов»язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім»ї та родини, свого народу, своєї батьківщини;

п.2.- батьки зобов»язані піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток;

п.3- батьки зобов»язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя;

п.4 -батьки зобов»язані поважати дитину.

Матеріалами справи та судом встановлено, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_4 шлюб між якими розірвано відповідно до рішення Городоцького районного суду Львівської області від 28.03.2016 року. Рішення набрало законної сили, не скасоване та не змінене Апеляційним судом Львівської області від 02.11.2016 року.

24.03.2016 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_4 укладено договір про сплату аліментів на дитину. Відповідно до умов даного договору відповідач ОСОБА_4 зобов»язався утримувати дитину ОСОБА_5, 2009 року народження, сплачуючи щомісячно на її утримання аліменти у розмірі 5 000,00 грн. до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01.04.2016 року.

Пунктом 7 Договору визначено обов»язок відповідача ОСОБА_4 брати участь у додаткових витратах на дитину.

Згідно ст.185 ч.1,2 СК той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов»язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 просить стягнути 32 877,45 грн. додаткових витрат на утримання дитини за період з 24.03.2016 року по 30.10.2017 року, що становить ? додаткових витрат на утримання дитини, від сум затрачених нею та підтверджено копіями фіскальних/товарних чеків на загальну суму 17 946, 74 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до ст.185 СК стягуються додаткові витрати на дитину, а не додаткове стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти забезпечують дитині нормальні матеріальні умови життя, поточні витрати.

Додаткові витрати необхідні дитині в окремих випадках, крім звичайних, у силу особливих обставин (тяжка чи хронічна хвороба, каліцтво, розвиток певних здібностей).

Відтак, розмір стягуваних додаткових витрат має визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат, з підтвердженням належними, допустимими та достатніми доказами у справі як сам факт понесення таких витрат, так і ту обставину, що такі витрати входять до складу саме додаткових витрат, а не аліментів. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, вони є індивідуальними у кожному випадку. Така правова позиція висвітлена Верховним Судом України у постанові від 13.09.2017 року по справі № 6-1489 цс/17.

Відповідно до ст. 81ч.1 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

У частині 6 ст.81 ЦПК зазначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

У статті 77 ЦПК зазначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У статті 78 ЦПК визначено, що суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів погоджується із рішенням суду в частині часткового задоволення позовних вимог, а саме стягнення витрат на лікування зору дитини. При цьому, судом враховано доцільність, обґрунтованість та невідкладна необхідність у таких витратах, що підтверджені частково як висновком лікаря щодо встановленого діагнозу так і підтвердженням витрат на придбання лінз, окулярів для дитини, а також визнання таких витрат відповідачем.

Щодо інших витрат, визначених позивачем ОСОБА_2, такі входять до витрат викликаних потребами, обставинами, життєвою необхідністю та покладаються на утриманців як зі сторони матері так із сторони батька за рахунок аліментів та заробітної плати. При цьому, не всі витрати є обов»язковими та залежать від можливостей сторін та їх першочергової потреби.

Суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384, 391 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 23 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст.ст. 389, 391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2018 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: О.Ф.Павлишин

Т.І.Приколота