Ухвала

19 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 454/1671/17

провадження № 61-38813ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Фермерського господарства ОСОБА_2, поданою ОСОБА_3, на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 11 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Львівської області від 30 травня 2018 року у справі за позовом Фермерського господарства ОСОБА_2 до Личаківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

15 червня 2018 року подана до Верховного Суду касаційна скарга Фермерського господарства ОСОБА_2, підписана ОСОБА_3, на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 11 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Львівської області

від 30 травня 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 12 липня 2018 року касаційну скаргу Фермерського господарства ОСОБА_2, подану ОСОБА_3, на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 11 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Львівської області

від 30 травня 2018 року залишено без руху для надання доказів на підтвердження повноважень ОСОБА_3як адвоката здійснювати представництво інтересів Фермерського господарства ОСОБА_2, а також подання виправленої касаційної скарги, зазначивши у ній адресу електронної пошти заявника, за наявності, та повне найменування відповідача - Личаківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, надавши копії виправленої касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.

На виконання вимог ухвали суду від 12 липня 2018 року ОСОБА_3 направлено виправлену касаційну скаргу з її копіями та листом, у якому він просить продовжити строк виконання ухвали від 12 липня 2018 року, роз'яснити причини невиконання статей 8, 55 Конституції України

та вирішити питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо тлумачення статей 8, 55 Конституції України як правової підстави для звернення з касаційною скаргою.

Згідно зі статтею 1312 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Відповідно до підпункту «б» пункту 16 Закону України від 2 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» розділ ХV «Перехідні положення» Конституції України доповнено пунктом 161, згідно з яким з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 1311 та статті 1312 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року. Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню (підпункт 11).

Вказаний Закон набрав чинності 30 вересня 2016 року.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що провадження у справі

№ 454/1671/17 розпочато у липні 2017 року.

Отже, у даній справі представництво Фермерського господарства ОСОБА_2 у Верховному Суді може здійснювати виключно адвокат.

Ухвалою Верховного Суду від 12 липня 2018 року ОСОБА_3 роз'яснено відповідні положення чинного законодавства та відхилено його доводи про те, згідно з частиною другою статті 60 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України він може здійснювати представництво

інтересів позивача Фермерського господарства ОСОБА_2 у Верховному Суді діючи на підставі довіреності, оскільки в силу частини шостої статті 19 ЦПК України дана справа є малозначною.

Предметом позову у цій справі є відшкодування моральної шкоди, заподіяної протиправними діями Личаківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, яку позивачем оцінено у сумі

1 000 000 гривень. Суди першої та апеляційної інстанцій не визнали дану

справу малозначною, Верховним Судом також не встановлено підстав для визнання її малозначною. За таких обставин представництво інтересів заявника у Верховному Суді у цій справі може здійснювати виключно адвокат.

Твердження ОСОБА_3 про те, що він має

право представляти інтереси Фермерського господарства ОСОБА_2 відповідно до статей 8, 55 Конституції України та частини четвертої статті 3 ЦПК України відхиляються судом, так як питання представництва іншої особи в суді та винятки щодо представництва визначені статтею 1312 Конституції України, яка була чинною як на час відкриття провадження у справі, так і на час подання касаційної скарги.

Така вимога щодо представництва не обмежує конституційні гарантії

судового захисту прав та інтересів Фермерського господарства ОСОБА_2. Посилання ОСОБА_3 на порушення його прав, визначених статтями 8, 55 Конституції України, є наслідком помилкового ототожнення прав особи на судовий захист та прав представника цієї особи як такого.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти

Польщі» Європейський суд з прав людини роз'яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Встановлення національним законодавством вимог щодо професійного правового представництва у судових справах не є обмеженням у праві на доступ до суду, яке гарантується Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки не позбавляють особисто заявника, як учасника справи, можливості реалізувати право касаційного оскарження або скористатися професійною правничою допомогою.

Касаційний суд звертає увагу заявника на те, що питання здійснення представництва прямо врегульовано статтею 1312 та підпунктом 11 пункту 161 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України, а питання тлумачення статті 55 Конституції України вирішено рішеннями Конституційного Суду України, зокрема рішеннями № 9-зп від 25 грудня 1997 року і № 19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року.

Заявником на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 12 липня 2018 року не подано документів на підтвердження повноважень ОСОБА_3як адвоката здійснювати представництво інтересів Фермерського господарства ОСОБА_2 і заявлено клопотання про продовження строку виконання ухвали суду від 12 липня

2018 року, яке, з урахуванням змісту цієї ухвали та положень частини другої статті 127 ЦПК України, касаційний суд задовольняє.

Керуючись статтями 127, 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про продовження процесуального строку усунення недоліку, зазначеного в ухвалі Верховного Суду від 12 липня 2018 року, задовольнити.

Продовжити заявнику встановлений судом процесуальний строк для надання доказів на підтвердження повноважень ОСОБА_3 на п'ять днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений судом строк вимог ухвали Верховного Суду від 12 липня 2018 року щодо надання документів на підтвердження повноважень

ОСОБА_3як адвоката здійснювати представництво інтересів Фермерського господарства ОСОБА_2касаційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко