Постанова

Іменем України

12 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 161/4988/15-ц

провадження № 61-31665св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивча - ОСОБА_5,

відповідач 1 - ОСОБА_6,

представники відповідача 1: ОСОБА_7, ОСОБА_8,

відповідач 2 - товариство Укрспецторг-Групп,

відповідач 3 - Волинська філія товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг-Групп»,

третя особа на стороні позивача 1 - служба у справах дітей Луцької міської ради,

представники третьої особи на стороні позивача 1 - ОСОБА_9, ОСОБА_10,

третя особа на стороні позивача 2 - ОСОБА_11,

третя особа на стороні позивача 3 - публічне акціонерне товариство - «Кредитпромбанк»

третя особа на стороні відповідача 1 - ОСОБА_12,

третя особа на стороні відповідача 2 - Перший відділ Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції,

представник третьої особи на стороні відповідача - ОСОБА_13,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області в складі судді Матвійчук Л. В. від 13 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області в складі колегії суддів: Матвійчук Л. В., Осіпук В. В., Русинчук М. М. від 07 червня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2015 року ОСОБА_15 звернулась до суду в своїх інтересах та інтересах дітей ОСОБА_16 та ОСОБА_17 з позовом до ОСОБА_6, товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг-Групп», (далі - ТОВ «Укрспецторг-Групп»), волинської філії ТОВ «Укрспецторг-Групп» про визнання прилюдних торгів недійсними.

Позовні вимоги мотивовані тим, що судовим рішенням з неї та ОСОБА_11 в солідарному порядку стягнуто на користь публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» (далі - ПАТ «Кредитпромбанк») заборгованість за кредитним договором. При виконанні даного рішення в примусовому порядку, державний виконавець самовільно змінив порядок його виконання, а саме: звернув стягнення на іпотечну квартиру, яка є спільною сумісною власністю подружжя, через прилюдні торги. Зазначає, що прилюдні торги було проведено з порушенням Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів та Закону України «Про іпотеку», оскільки про дату, час і місце їх проведення, стартову ціну ні її, ні її чоловіка не було повідомлено. Також, про проведення перших торгів організатором не було висвітлено в друкованих засобах, а про їх проведення було сповіщено лише в одному місцевому друкованому виданні, що негативно вплинуло на кількість покупців і її купівлю за нижчою ціною. Крім того, реалізація квартири через прилюдні торги відбулась з порушенням прав її малолітніх дітей, яких вирішено виселити без ї відому і відому служби у справах дітей. У зв'язку із чим, просить проведені ТОВ «Укрспецторг-Груп» Волинською філією прилюдні торги. Що відбулись 23 листопада 2012 року, за якими визнано переможцем ОСОБА_6, визнати недійсними.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що реалізація предмета іпотеки з прилюдних торгів за відсутності рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідає вимогам статті 54 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки суду не надано доказів, що внаслідок їх проведення порушено вимоги чинного законодавства та інтереси позивача. Також місцевий суд виходив з того, що реалізацією нерухомого майна на прилюдних торгах не були порушені права неповнолітніх дітей, оскільки питання забезпечення прав неповнолітніх дітей повинні були бути врахованими в момент укладення іпотечного договору.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 07 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_11 відхилено, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд, погоджуючись з висновками місцевого суду зазначив про те, що місцевий суд ухвалюючи рішення про відмову в позові, правильно встановив обставини справи, дослідив докази у справі, надав їм належну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

У липні 2017 року ОСОБА_4 подала касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 07 червня 2017 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не взято до уваги те, що прилюдні торги з реалізації іпотечного майна не могли проводитись без постановлення судового рішення про звернення стягнення на іпотечне майно. Крім того, у неї є інше наявне майно, за рахунок якого можна було погасити кредитну заборгованість перед банком і яке не взято до уваги державним виконавцем. Також посилається в касаційній скарзі на те, що реалізацією на прилюдних торгах нерухомого майна було порушено права неповнолітніх дітей та вимоги статті 18 Закону України «Про охорону дитинства», статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», зокрема відчуження проведено без попереднього узгодження із службою у справах дітей. Також зазначила про те, що продаж об'єкта нерухомості, який перебував у спільній власності подружжя на прилюдних торгах без дозволу іншого з подружжя є неможливим.

Відзив до суду не надходив.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Суд установив, що 07 грудня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_4 був укладений іпотечний договір, за яким з метою забезпечення виконання зобов'язань останньою за кредитним договором, було передано в іпотеку належну ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1.

Між ОСОБА_11 та ВАТ «Кредитпромбанк» укладено договір поруки з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором.

30 січня 2012 року головним державним виконавцем Першого ВДВС ЛМУЮ Ліщуком О. О., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на виконання рішення Луцького міськрайонного суду про солідарне стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_11 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» 283 604 грн 02 коп. боргу та по 910 грн судових витрат з кожного. Відповідно до акту опису й арешту від 31 травня 2012 року державним виконавцем Першого ВДВС ЛМУЮ Ліщуком О. О. описано та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить боржнику ОСОБА_4 та згідно іпотечного договору від 07 грудня 2007 року перебуває у заставі стягувача ВАТ «Кредитпромбанк».

Зазначене майно на підставі постанови державного виконавця від 15 червня 2012 року було оцінено експертом Волинцевою О. І. та визначено ринкову вартість майна в розмірі 260 500 грн., про що подано звіт про оцінку житлової квартири.

Згідно договору від 09 жовтня 2012 року уповноваженим органом щодо реалізації квартири в АДРЕСА_1, є ТОВ «Укрспецторг групп» в особі Волинської філії.

Із протоколу № 03-0104/12 від 23 листопада 2012 року встановлено, що Волинською філією ТОВ «Укрспецторг Групп» проведено прилюдні торги по реалізації майна, що належить ОСОБА_4, а саме: двохкімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і переможцем яких стала ОСОБА_6

Враховуючи правову природу продажу майна з публічних торгів, останні можуть бути визнані недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема, на підставі норм цивільного законодавства України про недійсність правочину (статей 203, 215 ЦК України), у разі невиконання вимог щодо процедури проведення торгів, передбаченої Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна.

Норми Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» (далі - Закон України «Про виконавче провадження») дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов'язань.

Відповідно до статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Обов'язковою умовою правомірності договору купівлі-продажу майна на прилюдних торгах є дотримання встановлених законодавством правил призначення та проведення прилюдних торгів.

Тимчасовим положенням встановлено правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; необхідність направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо); правила, які регулюють сам порядок проведення торгів; правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів.

За змістом пункту 3.11 Тимчасового положення спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна.

Тобто, розглядаючи питання про дотримання при проведенні торгів положень пункту 3.11 Тимчасового положення, суди мають установити, чи було письмово повідомлено, зокрема боржника, про дату, час, місце проведення прилюдних торгів та про стартову ціну, за якою майно пропонується до продажу.

Проте сам по собі факт неналежного повідомлення про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких торгів недійсними.

Такий правовий висновок містить постанова Верховного Суду України від 22 лютого 2017 року у справі № 6-2677цс16.

Судами попередніх інстанцій не встановлено наявність порушення прав і законних інтересів позивача, яка їх оспорює, тому дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання результатів проведення прилюдних торгів та протоколу, складено за наслідками їх проведення, недійсними.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 про те, що реалізацією нерухомого майна на прилюдних торгах порушено права неповнолітніх дітей позивача та вимоги статті 18 Закону України «Про охорону дитинства», статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», зокрема, відчуження проведено без попереднього узгодження із службою у справах дітей не заслуговують на увагу, оскільки така згода потрібна при укладенні договору іпотеки, якщо предметом іпотеки мають право користуватися діти, а не при виконання судового рішення та проведенні прилюдних торгів. Вимоги чинного законодавства не передбачають надання згоди органом опіки та піклування на реалізацію предмета іпотеки на прилюдних торгах.

Інші доводи касаційної скарги на законність та обґрунтованість ухвалених у справі судових рішень не впливають, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 07 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:В. М. Коротун
В. П. Курило