Провадження №2/760/2518/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л. А.

за участю секретаря- Гак Г.М.

представника відповідача- Зубкова М.О.

представника 3-ї особи- Филипіва А.М.

розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, 3-я особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на будинок;

зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-і особи: ОСОБА_3, Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання заповіту недійсним, встановлення факту родинних відносин, права власності на будинок та земельну ділянку;

позовом 3-ї особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, суд

В С Т А Н О В И В:

Сторони звернулися до суду з зустрічними вимогами одне до одного, предметом спору в яких є заповіт від імені померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, посвідчений 15 травня 2006 року сільським головою Орлово-Іванівської сільської ради Шахтарського р-ну Донецької області, а також житловий будинок АДРЕСА_3 та земельна ділянка до нього.

Представник відповідача в справі звернувся до суду з клопотанням про забезпечення позову і просить:

-накласти арешт на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 площею 0, 1000га , реєстраційний номер об»єкту нерухомого майна:00, кадастровий номер:НОМЕР_1, що належить ОСОБА_5;

-заборонити проведення будь-яких будівельних робіт на даній земельній ділянці.

Посилається на те, що дана земельна ділянка та будинок є спадковим майном після смерті його рідного брата ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

З письмових пояснень представника 3-ї особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 стало відомо, що спірна земельна ділянка неодноразово перепродавалася, в тому числі під час знаходження спору в провадженні суду.

На даний час власником земельної ділянки є ОСОБА_5 на підставі Договору купівлі-продажу від 29 березня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В.

Виходячи з цього, унеможливлення відчуження спірної земельної ділянки в подальшому, а також враховуючи, що просить невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, просить задовольнити заяву.

Заслухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто, однією з причин, в зв»язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч.2 ст.151 ЦПК України.

З точки зору закону значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Статтею 152 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Так, предметом спору є заповіт від імені померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, а також житловий будинок АДРЕСА_3 та земельна ділянка до нього.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Враховуючи вище викладене, характер спору, що виник, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до неможливості та утруднення виконання рішення суду, суд приходить до висновку про задоволення заяви в частині накладення арешту на земельну ділянку.

Що стосується решти заявлених представником відповідача заходів забезпечення позову, суд виходить з наступного.

З точки зору закону заходи забезпечення позову визначаються виходячи із засад розумності, співмірності та враховуючи конкретні обставини конкретної справи.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6 -605 цс16 від 25.05.2016 року, які, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, мають враховуватися судом, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Враховуючи викладене, співмірності вимог позивача з заявленими ним заходами забезпечення позову, підстави для задоволення заяви в решті зазначених заходів відсутні, т.я. не несуть загрози виконанню судового рішення.

Керуючись ст.ст.151, 152 Цивільного процесуального кодексу України,суд

У Х В А Л И В:

Заяву задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку за адресою: м. Київ вул. Бориславська,2, площею 0, 1000 га, яка зареєстрована за ОСОБА_5 на підставі Договору купівлі-продажу від 29 березня 2018 року.

В задоволенні решти заяви відмовити.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН НОМЕР_2, ідентифікаційний номер невідомі, адреса: 33027 АДРЕСА_4 .

Відповідач 1: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса: 03058 АДРЕСА_1, ІН НОМЕР_3.

3-я особа з с самостійними вимогами: ОСОБА_3, рік народження невідомий, ІН НОМЕР_4, адреса: 03067 АДРЕСА_2.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк пред'явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Повний текст ухвали складено 22 жовтня 2018 року.

Суддя: Л.А.Шереметьєва