Провадження № 2/742/609/18
Єдиний унікальний № 742/1209/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складіголовуючого-судді Циганка М.О., за участю секретаря судового засідання Чміль С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Прилуцької міської ради Чернігівської області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Прилуцької міської ради Чернігівської області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що працювала в Комунальному підприємстві електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» на посаді комірника. 14 березня 2018 року директором підприємства Шаповал Є.Д. було винесено наказ №5-0 «Про звільнення ОСОБА_2» про звільнення ОСОБА_2 із займаної посади з 16 березня 2018 року у зв»язку зі скороченням штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП. Проте, звільнення відбулось із порушенням законодавства, зокрема, одночасно з попередженням про звільнення у зв»язку із змінами в організації виробництва і праці їй не було запропоновано іншу роботу на підприємстві; розірвано трудовий договір без попередньої згоди виборого органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації та не враховано її переваги в залишенні на роботі. Посилаючись за назначені обставини, ОСОБА_2 і звернулася до суду з позовом про визнання протиправним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Представник позивача адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача адвокат Кіча В.В. в судовому засіданні позовних вимог не визнав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені та надані суду у письмовому відзиві (а.с.28-49) та пояснив, що позовні вимоги є безпідставними.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з»ясувавши обставини, на які сторони посилаються, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_1, ОСОБА_2 з 01 червня 2012 року переведена на посаду комірника Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Прилуцької міської ради Чернігівської області (а.с.90).

У відповідності до копії наказу Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» від 12 січня 2018 року за №26 «Про необхідність внесення змін до штатного розпису», у зв»язку зі скрутним фінансовим станом підприємства та в цілях зменшення адміністративних витрат на оплату правці, скорочено в тому числі посаду комірника (а.с.33).

Згідно копії наказу Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» №3-0 від 15 січня 2018 року «Про попередження про звільнення працівників», у зв»язку зі скорочення штату працівників у КП «Міськсвітло», попереджено, що відповідно до наказу від 12 січня 20108 року №26, з 16 березня 2018 року скорочується в тому числі посада комірника, яку обіймає ОСОБА_2. Керуючись ст..49-2 КЗпП України, вільних робочих місць, які можна було б запропонувати, наразі на підприємстві не має (а.с.34).

Наказом від 14 березня 2018 року за №5-0 «Про звільнення ОСОБА_2.», звільнено ОСОБА_2, комірника, з 16 березня 2018 року у зв»язку зі скороченням штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП (а.с.35).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У відповідності до ст.43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

У відповідності до п.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

При цьому, звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (ч.2 ст.40 КЗпП).

Відповідно до ч.1,3 ст.49-2 КЗпП, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Зокрема п.19 постанови Пленума Верховного суду України від 06 листопада 1992 року за №9 «про практику розгляду судами трудових спорів», передбачено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника,

які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в

установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Крім того, у висновку, викладеному в постанові Верховного Суду України від 09 серпня 2017 року у справі № 6-1264цс17, зазначено, що однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Зокрема, судом встановлено, що з 01 січня 2018 року по 16 березня 2018 року на підприємстві КП «Міськсвітло», згідно штатного розпису були вільні вакантні місця….озеленювач 5 розряду, озеленювач 4 розряду (а.с.45).

Згідно копії копій трудової книжки серії НОМЕР_1 та наказу КП «Міськсвітло» від 20 березня 2009 року №15-0, ОСОБА_2 з 20 березня 2009 року переведено озеленювачем 4 розряду. Звільнено з посади з 28 лютого 2011 року. З 01 серпня 2011 року прийнята озеленювачем 4 розряду КП «Міськсвітло». З 01 червня 2012 року переведена з озеленювача,4 розряду на посаду комірника (а.с.87,93).

Зокрема, згідно п.1.4 копії Інструкції з охорони праці №12 для озеленювача, затвердженої наказом директора КП «Міськсвітло» 15 січня 2018 року за №27, основні робочі операції у зеленому господарстві пов»язані з земляними роботами, вирощуванням деревно-чагорникових насаджень і квіткових рослин, очищенням території озелення, а також господарськими та навантажувально-розварнтажувальними роботами. Земляні роботи включають планування та вирівнювання поверхонь, викопування та засипання виїмок, трамбування грунту тощо.

При цьому, до виконання робіт озеленювачем допускається особа віком не молодше 18 років, яка пройшла медичний огляд для визначення відповідності його фізичного стану вимогам, що висуваються до цієї професії та видіві виконуваних робіт (п.1.5 Інструкції) (а.с.143-145 ).

За таких обставин, судом встановлено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці 15 січня 2018 року відповідачем не було запропоновано ОСОБА_2 іншу роботу на тому самому підприємстві, проте в період з 01 січня 2018 року по 16 березня 2018 року на підприємстві КП «Міськсвітло», згідно штатного розпису були вільні вакантні місця озеленювача 4 та 5 розрядів. При цьому, в період з 20 березня 2009 року по 28 лютого 2011 року та з 01 серпня 2011 року по 01 червня 2012 року позивач працювала на цьому ж підприємстві на посаді озеленювача.

Тобто відповідач не належно виконав вимоги ч.2 ст.40, ч.3 ст.49-2 КЗпП України щодо працевлаштування свого працівника, оскільки не запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому, доказів відмови позивача від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві судом не встановлено.

Зазначені вимоги закону роботодавцем не виконанні, що свідчить про порушення вимог трудового законодавства щодо вивільнення працівника з роботи.

Суд не погоджується з доводами відповідача викладених в письмовому відзиві на позов та даними представником в судовому засіданні, оскільки останні не ґрунтуються на вимогах КЗпП України та спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності.

Частиною 1 ст.43 КЗпП передбачено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках, в тому числі звільнення з підприємства, установи, організації, де немає первинної профспілкової організації (ч.1 ст.43-1 КЗпП).

Судом встановлено, що в КП «Міськсвітло» відсутній профспілковий представник, первинна профспілкова організація. Повноваження трудового колективу реалізовуються через представника трудового колективу (а.с.49).

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи незаконність звільнення, позивач підлягає поновленню на роботі на посаді комірника.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до довідки КП «Місьсвітло» від 04 вересня 2018 року №01.03/61, середньоденна заробітна плата ОСОБА_2 напередодні звільнення складає 223 грн. 04 коп. (а.с.147), а отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 26 095 грн. 68 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу (223 грн. 04 коп. (середньоденна заробітна плата) х117 днів (кількість днів вимушеного прогулу до дати ухвалення рішення)=26 095 грн. 68 коп.). (а.с.135,147).

На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає, оскільки позов задоволено, судові витрати по справі необхідно стягнути з відповідача в дохід держави в сумі 704 грн. 80 коп.

Крім того, ч.2 ст.137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Оскільки, заявлений розмір витрат позивача на оплату послуг адвоката є співвмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; та значенням справи для сторони, тому витрати, пов»язані з правничою допомогою в розмірі 5120 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись вищевикладеним, на підставі ст. ст.12, 13, 81, 258-259, 263, 264, 265, 352, 354, 355, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -

ухвалив:

ПозовОСОБА_2 до Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Прилуцької міської ради Чернігівської області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу-задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ директора Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Прилуцької міської ради Чернігівської області Шаповал Є.Д. від 14 березня 2018 року за №5-О «Про звільнення ОСОБА_2».

Поновити ОСОБА_2 на роботі на посаді комірника Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Прилуцької міської ради Чернігівської області та допустити негайне виконання рішення суду в цій частині.

Стягнути з Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Прилуцької міської ради Чернігівської області на користьОСОБА_2 26 095 грн. 68 коп.середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в частині стягнення середнього заробітку за місяць допустити рішення до негайного виконання.

Стягнути з Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Прилуцької міської ради Чернігівської області в дохід держави704 грн. 80 коп.судового збору.

Стягнути з Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Прилуцької міської ради Чернігівської області на користь ОСОБА_2 5120 грн. 00 коп.витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О.Циганко