АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№ 22-ц/796/7043/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2018 року місто Київ

справа № 759/5459/18

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 19 червня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Петренко Н.О., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила збільшити розмір аліментів, встановлених рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 11 липня 2016 року, що стягуються за виконавчим листом № 2/756/3149/16 з ОСОБА_3 на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 з 1500 грн. до 3500 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

В обґрунтування вимог посилалася на те, що 25 серпня 2007 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який відповідно до рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 грудня 2012 року було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться на її утриманні.

Вказувала, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 11 липня 2016 року стягнуто з ОСОБА_3 на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Зазначала, що у зв'язку із погіршенням здоров'я, їй з 31 січня 2018 року було встановлено ІІІ групу інвалідності за загальним захворюванням.

Посилалася на те, що їй стало відомо, що у відповідача значно збільшилась заробітна плата, оскільки останній згідно трудової візи працює у Варшаві та має можливість більше сплачувати коштів на утримання сина.

Вказувала, що на утримання сина на сьогоднішній день необхідно набагато більше коштів, оскільки визначений судом розмір аліментів у сумі 1500 грн щомісячно є мізерним.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 19 червня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне зясування судом обставин справи, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що поза увагою суду першої інстанції залишилась інформація про стан здоров'я та матеріальне становище дитини, судом не надано жодної оцінки доказам, які були нею надані, не було повністю з'ясовано причинно-наслідковий зв'язок між встановленням їй III групи інвалідності та матеріальним становищем дитини.

Вказувала, що поза увагою суду залишилась інформація про матеріальне становище та спосіб життя платника аліментів.

Зазначала, що судом не було повністю з'ясовано ту обставину, що відповідач вже тривалий час проживає в Ізраїлі, має там дохід та здатний піклуватись про свою дитину.

Посилалася на те, що судом було встановлено, що відповідач в Ізраїлі проходить курс лікування, однак жодних письмових доказів чи показань свідків про те що, відповідач проходить лікування в Ізраїлі, суду надано не було, а тому вважає, що знаходження ОСОБА_3 в Ізраїлі на лікуванні є недоведеним.

Вказувала, що факт досягнення батьками відповідача пенсійного віку не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання та відповідачем не було надано жодного належного доказу, який би підтверджував причинно-наслідковий зв'язок між отриманням ним доходів та витратою їх частини на утримання батьків.

Відзиву на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 від відповідача ОСОБА_3 до Апеляційного суду міста Києва не надійшло.

У порядку п.8 ч.1 Розділу XIIІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Згідно з п.3 Розділу XIIПрикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 №1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для збільшення розміру аліментів, посилалася на те, що з 31 січня 2018 року їй було встановлено ІІІ групу інвалідності за загальним захворюванням, а коштів, які сплачує відповідач, не вистачає на годування, лікування, виховання та повноцінний розвиток їх сина.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог, оскільки не було встановлено обставин, які б свідчили про покращення матеріального стану відповідача порівняно з 2016 роком, в якому ухвалено рішення про стягнення аліментів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 25 серпня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який відповідно до рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 грудня 2012 року було розірвано.

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 11 липня 2016 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні суду першої інстанції було встановлено, що відповідач проживає в Ізраїлі.

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментам починаючи з 25 березня 2016 року по 26 березня 2018 року, виданої Оболонським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві ВП №52924686 від 26 березня 2018 року у ОСОБА_3 згідно з виконавчим листом №2/756/3149/16 від 16 листопада 2016 року виданого Оболонським районним судом міста Києва станом на 26 березня 2018 року заборгованість відсутня.

З поштових переказів, наданих представником відповідача вбачається, що ОСОБА_3 регулярно сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_4

Як вбачається з заперечень відповідача, останній від першого шлюбу має неповнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання якої сплачує аліменти та вказував, що має на утриманні батьків пенсіонерів.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.8 Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України

Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України).

Частина 1статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з роз'ясненнями, які виклачені у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Так, при визначені розміру аліментів, в тому числі і вирішуючи питання при зміні розміру аліментів суд повинен враховувати:

стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

інші обставини, що мають істотне значення ( ч.1 ст.182 СК України).

Частиною 2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року становить - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Колегія суддів враховує, що визначений судом першої інстанції у рішенні від 11 липня 2016 рокурозмір аліментів в сумі 1500 грн.є більшим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (972 грн.).

Статтею 180 СК передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тобто, вони обидва повинні нести обов'язок належного забезпечення своїй дитині належних умов для життя та гармонійного розвитку.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 ст.81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказів того, що у відповідача змінився матеріальний стан, позивач суду не надала, так як і не надала докази погіршення свого майнового стану.

При цьому, ні позивачем, ні її представником в суді першої інстанції не заявлялося клопотання про витребування даних з Державної фіскальної службиУкраїнидля перевірки розміру доходів відповідача.

А відтак, доводи позивача про те, що у відповідача покращився майновий стан колегія суддів відхиляє, оскільки позивачем не було доведено, що матеріальний стан відповідача порівняно з 2016 рокомпокращився та що відповідач має будь - які інші доходи, стороною позивача не зазначалося ні про наявність у відповідача рухомого або нерухомого майна та здійснення ним витрат на придбання майна на суму, що перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Разом з тим, з наданих позивачем посвідчення вбачається, що ОСОБА_2 отримує пенсію по інвалідності.

Доводи апеляційної скарги про те, що у позивача значно погіршився стан її здоров'я та про те, що судом не було повністю з'ясовано причинно-наслідковий зв'язок між встановленням їй III групи інвалідності та матеріальним становищем дитини колегія суддів відхиляє, оскільки як вбачається з матеріалів справи, а саме копії трудової книжки ОСОБА_2, остання звільнилася з роботи у квітні 2014 року за власним бажанням, тобто на час розгляду справи про встановлення розміру аліментів у липні 2016 року позивач вже не працювала.

Також позивачем не доведено, що її майновий стан у зв'язку з погіршенням здоров'я змінився.

Крім того, встановлення позивачу III групи інвалідностіза загальним захворюванням не позбавляє її можливості працювати.

Посилання апелянта на те, що її коштів не вистачає для фізичного, духовного та морального розвитку дитини, оскільки син навчається в школі, відвідує гуртки та на його оздоровлення потрібні значні витрати, колегія суддів не бере до уваги, оскільки позивач не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат необхідних та/або понесених нею на оздоровлення дитини та на розвиток його здібностей.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача, що посилання відповідача на те, що на його утриманні перебувають непрацездатні батькита те, що він проходить в Ізраїлі лікування є недоведеними, оскільки доказів того, що відповідач несе будь-які витрати на утримання батьків та лікується в Ізраїліматеріали справи не містять.

Разом з тим, вказані доводи позивача не спростовують висновку суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для збільшеннярозміру стягнутих з відповідача аліментів на утримання дитини.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, судова колегія приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 19 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: