РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2018 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Шепеля К.А.,

за участю секретаря судового засідання Бондар С.В.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача державний нотаріус Жмеринської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_4), про визнання договору довічного утримання (догляду) недійсним, -

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 з цим позовом і вказав, що згідно із свідоцтвом №18 про право власності на житлове приміщення, виданого виконкомом Жмеринської міської ради 21 січня 2016 року, позивачу належала квартира АДРЕСА_1, загальною площею 30,7 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м.. 6 квітня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір довічного утримання (догляду), який було нотаріально посвідчено державним нотаріусом Жмеринської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_4. За цим договором позивач передала вищезаначену належну їй квартиру у власність відповідача. У свою чергу відповідач зобов'язався : забезпечувати позивача харчуванням та придатним для носіння одягом і взуттям; здійснювати догляд та надавати необхідну допомогу; забезпечувати лікувальними засобами та надавати побутові послуги; надавати щомісячне матеріальне забезпечення в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів громадян в сумі 680 грн. З самого початку дії договору відповідач не виконував взяті на себе зобов'язання. Вже тривалий час ОСОБА_2 практично повністю сліпа, потребує постійного стороннього догляду, у зв'язку з хворобою практично не може рухатися. Посилаючись в позовній заяві на положення статті 229 ЦК України, представник позивача просив визнати вищевказаний договір довічного утримання недійсним, оскільки ОСОБА_2 під час його укладення помилилась щодо обставин, які мають істотне значення, а саме щодо прав та обов'язків сторін. Крім цього представник позивача також просив застосувати наслідки недійсності цього правочину та стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з вищевикладених підстав. Окремо вказав, що у зв'язку з тим, що відповідач визнає позов, просив залишити судові витрати за позивачкою ОСОБА_2.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився. 17 жовтня 2018 року від нього надійшов відзив на позовну заяву, в якому він визнав позовні вимоги, однак вказав, що договір він виконував належним чином до літа 2018 року, коли з Ізраїлю приїхав син позивача та забрав її. З того часу умови договору ним дійсно не виконуються. Тому просив відмовити в задоволенні позову саме з тих підстав, які зазначені в позові. Пізніше, 23 жовтня 2018 року від відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та визнаня позову повністю та безумовно.

Третя особа державний нотаріус Жмеринської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце його проведення.

Ухвалою судді від 14 серпня 2018 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.15)

Ухвалою судді від 27 вересня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 23 жовтня 2018 року (а.с.40).

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з частиною третьою статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд вважає, що законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в даному випадку в наявності, що підтверджується доданими до позовної заяви такими доказами.

Відповідно до копії договору довічного утримання (догляду) від 6 квітня 2016 року ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 30,7 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м., а ОСОБА_3, в свою чергу, зобов'язався забезпечити ОСОБА_2 житлом, щляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваній квартирі та права довічного користування цією квартирою. Крім цього, відповідач зобов'язався забезпечувати позивача харчуванням та придатним для носіння одягом і взуттям; здійснювати догляд та надавати необхідну допомогу; забезпечувати лікувальними засобами та надавати побутові послуги; надавати щомісячне матеріальне забезпечення в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів (а.с.8-9).

Згідно з копією нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2, остання просила розглядати справу у її відсутність (а.с.31).

Відповідно до копії інформації, яка надана на адвокатський запит ОСОБА_1 (а.с.32) Благодійним єврейським центром "Хесед-Емуна", з січня 2017 року патронажне обслуговування відносно ОСОБА_2 здійснюється патронажними працівниками центру. З листопада 2015 року по грудень 2016 року включно, патронажне обслуговування здійснювалося працівником центру ОСОБА_5. Останній раз працівник центру навідувався до ОСОБА_2 2 серпня 2018 року. ОСОБА_2 проживає одна, не може сама себе обслуговувати (а.с.33-36).

Згідно з копією матеріалів, які надійшли з Жмеринської міської державної нотаріальної контори щодо оспорюваного договору, ОСОБА_2 дійсно на підставі свідоцтва №18 про право власності на житлове приміщення, виданого виконкомом Жмеринської міської ради 21 січня 2016 року належала квартира АДРЕСА_1, загальною площею 30,7 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м.. Відповідно до копії звіту про оцінку майна станом на 22 січня 2016 року вартість цієї нерухомості склала 76042 грн.

Відповідно до статті 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частини першої статті 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Згідно з частиною першою та п'ятою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він безумовно визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись статтями 12, 13, 77, 78, 200, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі статей 215, 216, 229, 744 ЦК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача державний нотаріус Жмеринської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_4), про визнання договору довічного утримання (догляду) недійсним задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір довічного утримання. укладений 6 квітня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом Жмеринської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за №1-267.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянкою України, ІПН НОМЕР_1, право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 30,7 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м., яка складається з коридору 7-1, санвузла 7-2, кухні 7-3, кімнати 7-4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Вінницької області.

Головуючий суддя К.Шепель