Справа № 301/2600/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" вересня 2018 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Марковича І.І.

при секретарі Чийпеш А.П.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення порушень правил добросусідства та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про припинення порушень правил добросусідства та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником будинку, що знаходиться на земельній ділянці за вище вказаною адресою с. Довге, вул. Волоська, 14 б, Іршавського району.

Відповідач ОСОБА_3, який проживає в будинку 14а, розташованого за адресою село Довге, вул. Волоська, 14 а, Іршавського району Закарпатської області, облаштував майданчик для власного автомобіля безпосередньо під вікнами належного їй будинку . Для цього у 2016-2017 роках переніс належний позивачці паркан, поділивши таким чином земельну ділянку перед вікнами її будинку навпіл, забетонував і встановивши новому місці стовпи, найближчий з яких розташований впритул до стіни її будинку, а майданчик площею приблизно 5х6 метрів засипав гравієм. Даний майданчик вважає, споруджено з порушенням санітарних, гігієнічних та будівельних норм та цільового використання земельної ділянки. Внаслідок таких дій відповідача позивачка позбавлена можливості використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення. Шум від заведення автомобіля у будь- який час доби заважає її відпочинку та спокою, вихлопні гази, задимленість майже щодня проникають до будинку, чим створюють небезпеку для її життя та здоровя. А у випадку загорання автомобіля, може згоріти і її будинок.

На вимоги позивачки повернути частину самозахопленої земельної ділянки ОСОБА_3 належним чином не реагує, поводить себе агресивно, земельну ділянку, яку позивачка роками використовувала під город, використовує не за її цільовим призначенням, чим створює перешкоди і у здійсненні приватизації земельної ділянки, не визнаючи самозахоплення ним землі, вимагає укласти з ним договір земельного сервітуту.

Тому позивачка змушена була письмово звертатись до сільської ради, на що належного реагування та підтримки не отримала . В письмовій відповіді від 01.12.2016 року сільський голова ОСОБА_4, посилаючись на позачергове рішення Довжанської сільської ради № 228 від 01.12.2016 року, пропонує укласти з ОСОБА_3 земельний сервітут, в звязку з чим просить зобовязати ОСОБА_3 припинити дії, які порушують її права та відновити становище, яке існувало до облаштування ним майданчика для зберігання автомобіля.

Представник позивача ОСОБА_2 подав заяву про зміну позовних вимог, в якій просить заборонити відповідачу ОСОБА_3 утримувати автомобіль, інші транспортні засоби чи майно перед будинком ОСОБА_1 за адресою: 90154, село Довге, вул. Волоська, 14, Іршавського району Закарпатської області та зобовязати відповідача ОСОБА_3 повернути земельну ділянку у первісний стан шляхом демонтажу майданчику для автомобіля; не перешкоджати ОСОБА_1 використовувати земельну ділянку, розташовану перед належним їй будинком за адресою 90154, село Довге,вул. Волоська, 14, Іршавського району Закарпатської області, згідно цільового призначення.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, з мотивів, що викладені в позовній заяві та заяві про змінення позовних вимог, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи (а.с. 125-126), а тому розгляд справи відбувся на підставі ст. 223 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що змінені позовні вимоги слід задовольнити.

У судовому засіданні належними доказами встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку, що знаходиться на земельній ділянці за вище вказаною адресою с. Довге, вул. Волоська, 14 б, Іршавського району, що підтверджується витягом із державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 2927. Земельна ділянку під забудову даного житлового будинку, площею 0,07 га була їй виділена на ділянці батька без компенсації на підставі наказу радгоспу ім.Горького № 141 від 03.11.1981 року.

Відповідач ОСОБА_3, який проживає в будинку 14а, розташованого за адресою село Довге, вул. Волоська. 14 а, Іршавського району Закарпатської області, облаштував майданчик для власного автомобіля безпосередньо під вікнами належного їй будинку . Для цього у 2016-2017 роках переніс належний позивачці паркан, поділивши таким чином земельну ділянку перед вікнами будинку навпіл, забетонував і встановивши новому місці стовпи, найближчий з яких розташований впритул до стіни її будинку, а майданчик площею приблизно 5х6 метрів засипав гравієм. Даний майданчик споруджено з порушенням санітарних, гігієнічних та будівельних норм та цільового використання земельної ділянки. Внаслідок таких дій відповідача позивачка позбавлена можливості використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення. Шум від заведення автомобіля у будь- який час доби заважає її відпочинку та спокою, вихлопні гази, задимленість майже щодня проникають до будинку, чим створюють небезпеку для її життя та здоровя.

Відповідно до вимог наказу від 17.03.2011 року № 145 Міністерства охорони здоров'я України «Про державні санітарні норми та правила утримання територій населених місць», місце розташування господарських будівель та споруд відстань до власного житлового будинку визначає власник з дотриманням правил добросусідства. Правилами ДБН 79-92 «Житлові будинки для індивідуальних забудовників України», та Правилами ДБН 360-92 визначено, що гаражі, стоянки для автомобілів повинні знаходитись на відстані не ближче 15 м. від вікон жилих домів, в тому числі і сусідських вікон, розташовуватися по лінії забудови. Проект розташування майданчика для стоянки автомобіля в обов'язковому порядку погоджується з відповідними органами держспоживнагляду та протипожежними службами (МЧС) .

Відповідно до ст.103 Земельного кодексу України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (неприємні запахи, забруднення, тощо).

Частина 2 ст.103 ЗК України передбачає, що власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

За положеннями ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, поогіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» громадяни при проектуванні і будівництві господарських об'єктів зобов'язані дотримуватись вимог санітарного законодавства. Планування і забудова населених пунктів повинна передусім передбачати створення найбільш сприятливих умов для життя, а також для збереження і зміцнення здоров'я громадян. За ст. 13 ЦК України особа здійснює цивільні права у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Суд не бере до уваги пояснення свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про те, що двір був поділений матірю позивачки, і така земля може використовуватися на розсуд відповідача, оскільки рішення про виділення земельної ділянки для будівництва гаража не приймалося.

Отже, суд приходить до висновку, що даний майданчик є самовільним будівництвом, адже він збудований на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, споруджена без належного дозволу та без належного затвердженого проекту, та з істотним порушенням будівельних норм та правил.

Керуючись ст. ст. 4,12,19,83, 175,177,184, 259, 263, 265, 268 ЦПК України та ст.ст. 103, 104 ЗК України, ст. 319 ЗК України, суд,-

Р І Ш И В :

Змінені позовні вимоги задовольнити.

Заборонити відповідачу ОСОБА_3 утримувати автомобіль, інші транспортні засоби чи майно перед будинком ОСОБА_1 за адресою: 90154, село Довге, вул. Волоська, 14, Іршавського району Закарпатської області .

Зобовязати відповідача ОСОБА_3 повернути земельну ділянку у первісний стан шляхом демонтажу майданчику для автомобіля; не перешкоджати ОСОБА_1 використовувати земельну ділянку, розташовану перед належним їй будинком за адресою 90154, село Довге, вул. Волоська, 14, Іршавського району Закарпатської області, згідно цільового призначення.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання Апеляційному суду Закарпатської області через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя : І. І. Маркович