З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
03.10.2018 року м. Мостиська
Єдиний унікальний номер 448/467/18
провадження № 2/448/617/18
Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючий суддя Білоус Ю.Б.,
секретар судового засідання Романченко І.А.,
учасники справи:
позивач ОСОБА_1, - не з'явилась,
відповідач ОСОБА_2, - не з'явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат та стягнення заборгованості,
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 25.01.2013 року частково задоволено її, позивачки позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 та постановлено збільшити розмір аліментів, визначений рішенням суду від 06.04.2009 року, та стягувати з останнього в її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з моменту набранням рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Стверджує, що як добровільно так і примусово рішення суду відповідачем не виконується, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 28 500 грн., про що подала розрахунок заборгованості від 16.03.2018 року.
Вказує, що у 2016 році у сина ОСОБА_3 було виявлено неправильне формування прикусу щелепи. Для вирівнювання прикусу та припинення деформації зубів у 2017 році придбано брикетів на суму 7000 грн. Частину коштів у розмірі 1500 грн. відповідачем відшкодовано добровільно, однак іншу частину в розмірі 2000 грн. відповідач пообіцяв надати згодом, проте станом на даний час коштів так і не надав.
Зазначає, що з часу ухвалення судом рішення від 25.01.2013 року змінилось її матеріальне становище, у зв'язку із збільшенням цін на продукти харчування, на непродовольчі товари (засоби гігієни, медикаментозні засоби, засоби захисту організму людини від впливу навколишнього середовища, а також засоби для влаштування побуту), на послуги (житлово-комунальні, транспортні, побутові послуги, послуги зв'язку, закладів культури, освіти, охорони здоров'я та інші), її, позивачки витрати на задоволення щомісячних потреб дитини збільшились, а відтак матеріальне становище погіршилось.
Ухвалою суду від 10.08.2018 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.
Відповідач ОСОБА_2 своїм правом на подання відзиву у визначений судом строк не скористався.
Ухвалою суду від 04.09.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.10.2018 року.
У судове засідання позивачка ОСОБА_1, не з'явилася, проте подала заяву, в якій просить суд справу розглядати у її відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 був своєчасно і належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак в суд не з'явився і не повідомив про причини своєї неявки, а також від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за його відсутності.
Враховуючи наведене та беручи до уваги думку позивачки, яка не заперечує щодо можливості ухвалення заочного рішення, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.281 ЦПК України.
Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності сторін, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. свобод чи інтересів.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Матеріалами справи встановлено, що 25.01.2013 року рішенням Мостиського районного суду Львівської області по справі №1314/1548/2012 було задоволено частково позовну заяву ОСОБА_1 Збільшено розмір аліментів, визначений рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 06.04.2009 року та постановлено стягувати з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на утримання сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень, щомісяця, починаючи з моменту набранням рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Згідно з ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи вищенаведене, суд при розгляді вимог позивачки ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про збільшення розміру аліментів змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, тому з вказаних підстав розмір присуджених аліментів підлягає збільшенню.
Визначаючи збільшений розмір аліментів, суд виходить із розміру прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, встановленого станом з 1 липня пo 30 листопада в розмірі 1944 гpн.
У сукупності наведеного, судом визнається необхідним та достатнім збільшення аліментів, що присуджені з відповідача ОСОБА_2, на користь позивачки, в розмірі 1000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.
Заявлений позивачкою ОСОБА_1, розмір аліментів 1500 грн. на думку суду є завищеним і непосильним для відповідача, зважаючи на зміни в сімейному та матеріальному становищі платника аліментів: наявність другого шлюбу та дітей від такого шлюбу, що стверджується матеріалами справи.
Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 25.01.2013 року та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття.
Щодо стягнення з відповідача у користь позивачки додаткових витрат на придбання зубних брекитів в розмірі 2000 грн. суд зазначає таке.
В судовому засіданні встановлено, що у сина позивачки ОСОБА_3 було виявлено неправильне формування прикусу щелепи, у зв'язку з чим останній потребує корекцію прикусу та форми зубних рядів з використанням брекит системи.
На підтвердження цих витрат позивачка ОСОБА_1 надала суду копію довідки ТОВ Науково-медичної фірми» «Авіценна М» про вартість такої брекит системи, у зв'язку з чим позивачкою було оплачено на лікування сина кошти у сумі 7000 грн., частину з яких, зокрема у розмірі 1500 грн. відповідач сплатив, а 2000 грн. позивачка просить стягнути з відповідача, оскільки такий добровільно відмовляється сплатити.
Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Згідно з ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.
Пленум Верховного Суду України у Постанові від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що за змістом ст.185 Сімейного кодексу України передбачено участь батьків у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом), визначаються у твердій грошовій сумі, оскільки йдеться про фактично зазначені або передбачувані витрати.
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування-виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на потребу корекції прикусу дитини позивачки - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі 2000 грн., судом враховується, що такі витрати відносяться до додаткових витрат на дитину в розумінні норм ст.185 СК України, а тому позов в даній частині слід задоволити.
Щодо стягнення заборгованості з відповідача в користь позивачки по сплаті аліментів то суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 16.03.2018 року, наданого державним виконавцем заборгованість відповідача по аліментам складає 28 500 грн.
Позивачка ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач не виконує рішення суду по сплаті аліментів, а тому просить стягнути з нього суму заборгованості по сплаті аліментів.
Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що доводи позивачки ОСОБА_1 щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по аліментам не відповідають обставинам справи та положенням закону.
Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначається ст.79-91, 194-197 СК України та Законом України «Про виконавче провадження».
Розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Державний виконавець у разі надходження виконавчого документа повинен підрахувати розмір заборгованості по аліментах і повідомити про нього стягувача і боржника.
Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; за власною ініціативою; в інших передбачених законом випадках.
Спір щодо розміру заборгованості (не спір про стягнення заборгованості) із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ст.71 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (ст. 447 ЦПК).
Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. (ч.2, 4 ст.194 СК України).
Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а в разі спору - судом (ч.4 ст. 195 СК України).
Виходячи зі змісту вищенаведених законодавчих норм, спір щодо розміру заборгованості за аліментами виникає між стороною виконавчого провадження (стягувачем та/чи боржником) і державним виконавцем, до компетенції якого законодавець відніс обчислення розміру заборгованості за аліментами.
Стягнення заборгованості за аліментами за рішенням суду сімейне законодавство (ч.3 ст.194 СК України) передбачає лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника (ст.187 СК України).
У даному випадку стягнення аліментів на утримання дитини відбувалося за рішенням суду.
Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються за рішенням суду, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів.
В рамках даної справи заявлені вимоги про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, а не про обчислення розміру заборгованості по сплаті аліментів. Дії державного виконавця, пов'язані із обчисленням розміру заборгованості із сплати аліментів та складенням відповідного розрахунку, в рамках даної справи не оскаржені.
Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та Закону України «Про виконавче провадження» у контексті обставин даної справи, сам факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам за вказаний період, обчисленої згідно з довідкою-розрахунком державного виконавця, розмір якої на час ухвалення цього рішення не оспорений ні стягувачем ні боржником у порядку, встановленому законом, не може бути прийнятий судом в якості підстав для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку за окремим рішенням суду. Адже права стягувача аліментів, в даному випадку це права ОСОБА_1, є захищеними в силу закону, оскільки виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні у Личаківському ВДВС м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області і обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню у рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, по сплаті яких і виникла ця заборгованість.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З огляду на наведені обставини в сукупності, то суд приходить до висновку, що позов позивачки ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення.
Оскільки позивачка ОСОБА_1 не наполягає на стягненні з відповідача ОСОБА_2 судових витрат у виді сплаченого судового збору, суд залишає їх фактично понесеним.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 280-284 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Змінити (збільшити) розмір аліментів, визначений рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 25 січня 2013 року по справі №1314/1548/2012, які стягуються з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 та стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителя АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, жительки АДРЕСА_1, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень щомісячно на кожну дитину і до досягнення дитиною повноліття, починаючи від дня набрання чинності рішенням суду.
Виконавчий лист виданий на виконання рішення Мостиського Районного суду Львівської області від 25.01.2013 року по справі № 1314/1548/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину - відкликати.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителя АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, жительки АДРЕСА_1 додаткові витрати на малолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, одноразово шляхом покриття фактично понесених витрат (корекція прикусу та форми зубних рядів з використанням брекит системи) у розмірі 2 000 (двох тисяч) гривень.
В задоволені решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
Судові витрати залишити фактично понесеними.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, відповідно до вимог ст.284 ЦПК України.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим кодексом, через Мостиський районний суд Львівської області до апеляційного суду Львівської області. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку, встановленому цим кодексом, через Мостиський районний суд Львівської області до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Ю.Б. Білоус
Рішення набрало законної сили «___»___________ 20 р.

Суддя Ю.Б. Білоус

Відомості щодо учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, жителька АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.