Справа №201/5498/18
Провадження №2/0203/990/2018
23.10.2018 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Католікяна М.О.,
при секретарі Дзьомі Ю.О.,
-представника позивача ОСОБА_1;
-представника позивача Кулакова О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексій Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
22 травня 2018 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26.10.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів у сумі 2 430 927,90 грн. Виконавчий напис вчинено внаслідок невиконання позивачем кредитних зобов'язань. На підставі виданого виконавчого напису було відкрито виконавче провадження. Усупереч закону виконавчий напис було вчинено з приводу заборгованості, що утворилася за дев'ять років. Крім того, вказана заборгованість оспорювалася позивачем у судовому порядку, і відповідач про це знав. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с.а.с. 3 - 8, 49, 51 - 56).
25 травня 2018 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська справу було передано за підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (а.с.а.с. 40, 41).
11 липня 2018 року суд за заявою позивача своєю ухвалою зупинив стягнення за виконавчим провадження, відкритим приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаганом О.А. на підставі спірного виконавчого напису (а.с. 63).
23 жовтня 2018 року судом постановлено ухвалу про розгляд справи у порядку заочного провадження.
У судовому засіданні представники позивача позов підтримали, пояснивши, що у жовтні 2017 року третьою особою було вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 2 430 927,90 грн. На підставі виданого виконавчого напису було відкрито виконавче провадження №55898966. Усупереч закону виконавчий напис було вчинено з приводу заборгованості, що утворилася за дев'ять років і п'ять місяців, а також без урахування того, що ця заборгованість була спірною.
Представник відповідача до суду не з'явився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України.
Треті особи до суду також не з'явилися, звернувшись із заявами про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 70).
Суд, заслухавши пояснення представників позивача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Згодом на підставі вчиненого виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаганом О.А. було відкрито виконавче провадження №55898966 (а.с.а.с. 24, 25).
Відповідно до статті 88 Закону України від 02.09.1993 року №3425-ХІІ «Про нотаріат» (далі - Закон №3425-ХІІ) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Згідно зі статтею 5 Закону №3425-ХІІ нотаріус зобов'язаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам.
У відповідності з пунктом 1 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України.
З аналізу приведеної норми вбачається, що виконавчий напис - є одним з інститутів правового регулювання відносин між кредитором і боржником, який обумовлюється відсутністю у сторін таких правовідносин спору по суті вимог.
При цьому законодавство покладає на нотаріусів не тільки формальну роль із вчинення виконавчих написів, але й функції з оцінки документів, що надаються кредиторами на предмет наявності або відсутності спірних правовідносин, періоду формування заборгованості, відповідності вимог кредитора чинному законодавству тощо.
Судом встановлено, що строк утворення заборгованості, про яку йдеться у виконавчому написі, є більшим за строк, визначений статтею 88 Закону №3425-ХІІ, і дорівнює дев'яти рокам і п'яти місяцям.
Крім того, заборгованість, яка стягується за вчиненим виконавчим написом є, безумовно, спірною, у розумінні приведеної норми, оскільки з приводу її формування, розміру та стягнення судом на час вчинення виконавчого напису розглядалися спори, про які відповідачеві було відомо.
Ураховуючи викладене, відповідач станом на 26.10.2017 року не мав законних підстав для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, а останній - підстав для вчинення такого напису, через порушення приписів статті 88 Закону №3425-ХІІ.
З огляду на викладене суд вважає за необхідне заявлений у справі позов задовольнити.
У порядку статті 141 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація його судових витрат у сумі 1 024,80 грн. (а.с.а.с. 2, 29).
Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума, недоплачена позивачем під час подання заяви про забезпечення позову - 32,40 грн.
Керуючись статтями 5, 7, 10 - 13, 19, 23, 76 - 81, 89, 133, 141, 209 - 211, 213, 223, 228, 229, 258, 259, 263 - 265, 280 - 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Стягнути з акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 компенсацію судових витрат у сумі 1 024,80 грн.
Стягнути з акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у сумі 32,40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем, третьою особою в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини заочного рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне заочне рішення складено 26 жовтня 2018 року.
Суддя М.О. Католікян