Ухвала

07 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 219/4140/15-ц

провадження № 61-43203св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Приватне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 22 червня 2007 року між ним та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, на підставі якого останній отримав кредит у розмірі 59 262,52 грн зі строком повернення до 22 червня 2014 року.

Посилаючись на зазначені обставини та неналежне виконання ОСОБА_4 зобов'язань за вказаним договором, унаслідок чого станом на 15 травня 2015 року утворилася заборгованість у сумі 216 078,48 грн, з яких: 37 170,64 грн - заборгованість за кредитом, 56 661,25 грн - відсотки за користування кредитом, 2 417,76 грн - комісія за користування кредитом, 119 828,23 грн - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 січня 2016 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 02 березня 2016 року рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 січня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено: стягнуто на його користь із ОСОБА_4 заборгованість у сумі 216 078,48 грн, з яких: 37 170,64 грн - заборгованість за кредитом, 56 661,25 грн - відсотки за користування кредитом, 2 417,76 грн - комісія за користування кредитом, 119 828,23 грн - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 17 серпня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Апеляційного суду Донецької області від 02 березня 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 13 березня 2017 року заяву ОСОБА_4 задоволено. Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 серпня 2016 року та рішення Апеляційного суду Донецької області від 02 березня 2016 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У серпні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, посилаюсь на те, що за подання заяви про перегляд судового рішення ним сплачено судовий збір в розмірі 1 583, 40 грн, проте постановою Верховного Суду України від 13 березня 2017 року не вирішено питання про розподіл судових витрат.

09 жовтня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Питання щодо ухвалення додаткового рішення врегульовано статтею 270 ЦПК України, згідно з частиною першою якої суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Аналогічне положення містилось у частині п'ятій статті 88 ЦПК України 2004 року, яка була чинною на час ухвалення Верховним Судом судового рішення, зокрема, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Аналіз справи свідчить, що постанова від 13 березня 2017 року прийнята Верховним Судом України, а отже Верховний Суд не є судом, який ухвалив судове рішення.

Крім того постановою Верховного Суду України від 13 березня 2017 року задоволено касаційну скаргу ОСОБА_4, однак цією постановою справу передано на новий апеляційний розгляд, тому відсутні підстави для розподілу судових витрат та ухвалення додаткового рішення.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук
Судді:В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
О. В. Ступак
Г. І. Усик