Справа № 194/802/18
Номер провадження № 2/194/376/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.,

за участю секретаря судового засідання Шеймухової А.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тернівка Дніпропетровської області в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою представника позивача ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до територіальної громади в особі виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області про визнання спадкоємця таким, що фактично прийняв спадщину у зв'язку з постійним проживанням зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою в інтересах ОСОБА_1 до територіальної громади в особі виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області про визнання спадкоємця таким, що фактично прийняв спадщину у зв'язку з постійним проживанням зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позовну вимогу мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла мати позивача ОСОБА_3, яка на момент смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. Оскільки померла ОСОБА_3 не перебувала у зареєстрованому шлюбі, фактичних шлюбних відносин без реєстрації шлюбу ні з ким не мала, батьків, які б її пережили також не має, спадкоємці, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині та спадкоємці за заповітом також відсутні. Єдиним спадкоємцем за законом є її донька ОСОБА_1, яка фактично проживала разом із спадкодавцем за однією адресою все життя. Крім того, ОСОБА_1 до 14 серпня 1978 року не лише проживала, а також була зареєстрована за вище зазначеною адресою. Свого часу ОСОБА_1, всупереч матері, уклала шлюб з ОСОБА_4, що стало підставою для розладу у відносинах між матір'ю та донькою. ОСОБА_3, демонструючи обурення через шлюб доньки, зняла її реєстрації постійного місця проживання в своєму будинку. З часом вони помирилися, постійно спільно проживали в одному будинку. Отже, ОСОБА_3 на момент смерті фактично мешкала однією сім'єю зі своєю донькою ОСОБА_1, яка її поховала, та яка продовжує і на теперішній час проживати в спірному будинку. Проте, на момент смерті спадкодавця позивач, хоча фактично і проживала, але не була зареєстрована разом з померлою за однією адресою. Позивач зверталася до нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 та 07 лютого 2018 року вона отримала постанову про відмову вчинити нотаріальну дію у зв'язку з тим, що в паспорті спадкоємця відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання спадкоємця за однією адресою разом із спадкодавцем на момент смерті спадкодавця. На момент смерті матері ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, але фактично жодного дня там не проживала. Зазначає, що Постанова Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» п. 23 визнає, якщо постійне проживання особи зі спадкоємцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Просить визнати ОСОБА_1 такою, яка фактично прийняла спадщину у зв'язку з постійним проживанням на час відкриття спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5, за адресою АДРЕСА_1.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити та зазначила, що вона з народження постійно проживала разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1. Вийшла заміж в 1984 році та мати її виписала з свого будинку, але потім разом з донькою та онуками вони все одно мешкали разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити, оскільки позивач була зареєстрована за різними адресами в м. Тернівка, але фактично постійно мешкала з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1.

Представник відповідача у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази, приходить до наступного.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про смерть, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області в ІНФОРМАЦІЯ_7, актовий запис № 71 (а.с.12).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, виданого 21 червня 1960 року, Тернівським сільським ЗАГС Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 82, її матір'ю була - ОСОБА_3 (а.с.10).

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 14 листопада 2017 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, 01 червня 1984 року уклала шлюб з ОСОБА_4, після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини - ОСОБА_4 (а.с.24).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 29 листопада 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.25).

07 лютого 2018 року державний нотаріус Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області виніс постанову про відмову вчинити нотаріальну дію оскільки ОСОБА_1 в установлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини не подавала, документи, які підтверджують постійне проживання зі спадкодавцем не надала (а.с.13).

Згідно акту про не проживання від 13 грудня 2017 року, виданого головою квартального комітету Ванарх В.А., в будинку АДРЕСА_2 з 12 грудня 2002 року по теперішній час включно зареєстрована ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, але фактично за цією адресою не проживає та ніколи не проживала, оскільки фактично вона мешкає за іншою адресою (а.с.17).

Відповідно довідки про склад родини від 05 березня 2018 року, виданої головою квартального комітету Тутовим Н.П., ОСОБА_1 фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1, та має склад родини ОСОБА_8 - донька, ОСОБА_9 - онука, ОСОБА_10 - онука (а.с.18, 85).

Згідно довідки про склад сім'ї, або зареєстрований у житловому приміщенні осіб, виданої відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Тернівської міської ради від 24 травня 2018 року, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.19).

Відповідно до акту про проживання, виданого 21 лютого 2018 року головою квартального комітету Тутовим Н.П., в будинку АДРЕСА_1 з дати народження, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_6 по теперішній час включно постійно проживає ОСОБА_1 Спільно з нею мешкають без реєстрації члени її родини: ОСОБА_8 - донька, ОСОБА_9 - онука, ОСОБА_10 - онука (а.с.20).

Згідно акту від 25 травня 2018 року, складеного начальником ЖРЕД-4 Волобуєвою М.О. та сусідами ОСОБА_12, ОСОБА_13, за адресою: АДРЕСА_3, зареєстрована але не мешкає з січня 2018 року ОСОБА_1 (а.с.16).

Відповідно до довідки від 29 травня 2018 року вих. № 1063, виданої начальником відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Тернівської міської ради, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та разом з нею на день смерті нікого зареєстровано не було (а.с.21).

Згідно свідоцтва на право власності, виданого виконавчим комітетом Тернівської селищної ради народних депутатів Дніпропетровської області НОМЕР_1 від 31 жовтня 1984 року, ОСОБА_3 належить житловий будинок АДРЕСА_3 (а.с.47).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Тернівської міської ради народних депутатів від 21 січня 1998 року № 9 про упорядкування нумерації житлових будинків на раніше наданих земельних ділянках, поАДРЕСА_1 у домовласника ОСОБА_3 будинок НОМЕР_2 (а.с.27-29).

Згідно рішення Тернівської міської ради Дніпропетровської області від 25 грудня 2015 року № 45-3/VII про перейменування вулиць м. Тернівка, АДРЕСА_1 перейменовано на АДРЕСА_1 (а.с.26).

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 28 липня 2009 року, яке набрало законної сили 07 серпня 2009 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_8 визнано такими, що втратили право користування житловим приміщення АДРЕСА_2 (а.с.48).

Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 14 травня 2018 року, яка набрала законної сили 01 червня 2018 року заяву представника заявника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1, заінтересована особа: територіальна громада в особі виконавчого комітету Тернівської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, залишено без розгляду.

Державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області на виконання ухвали суду надана копія спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_3, з якої вбачається, що заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 подавала ОСОБА_1, дані щодо наявності інших спадкоємців відсутні (а.с.87-99).

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що позивача ОСОБА_1 знає з дитинства бо є її сусідкою. Вона все життя мешкала разом з матір'ю, навіть після того, як вийшла заміж. Похованням матері позивач займалася сама, бо проживала разом з нею. ОСОБА_3 померла у ІНФОРМАЦІЯ_7 у себе вдома.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що позивача ОСОБА_1 знає з дитинства бо є її сусідкою. Та постійно мешкала разом з матір'ю, в будинку були її особисті речі. Навіть після того, як вийшла заміж, ОСОБА_1 разом з чоловіком мешкала в будинку матері. ОСОБА_3 померла у ІНФОРМАЦІЯ_7 її ховала донька ОСОБА_1, бо вони мешкали разом.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що позивача ОСОБА_1 знає з дитинства. Позивач мешкала по АДРЕСА_1а разом з матір'ю ОСОБА_3 постійно. У матері був важкий характер і вона виписала дочку ОСОБА_1 з будинку, а вона її до себе прописала в будинок АДРЕСА_2. У них ОСОБА_1 жодного дня не жила. Потім вони вирішили продати будинок і тому виписали ОСОБА_1 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5, її поховання здійснювала дочка ОСОБА_1, яка постійно та на час смерті мешкала разом з нею.

У відповідності до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 549 ЦК України (1963 р.)визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців,

він продовжується до трьох місяців.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є час смерті особи.

Згідно ч.1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він в установлений строк не відмовився від спадщини.

Згідно з п.п. 2,23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Отже, оскільки нотаріус відмовив ОСОБА_1 в оформленні спадщини після смерті її матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5, а ухвалою суду залишено її заяву про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини без розгляду у зв'язку зі спором про право, тому до даних вимог застосовується вимоги ЦПК України (2003 р.), а тому вона мала право звернутися до суду із позовною заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України (2003 року), а не про встановлення факту прийняття спадщини відповідно до вимог ст. 549 ЦК України (1963 року).

Натомість, представник позивача ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звертається до суду з позовною заявою до територіальної громади в особі виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області про визнання спадкоємця таким, що фактично прийняв спадщину у зв'язку з постійним проживанням зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, з врахуванням положень ст. 13 ЦПК України, Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» суд, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що підстави для задоволення позову представника позивача ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до територіальної громади в особі виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області про визнання спадкоємця таким, що фактично прийняв спадщину у зв'язку з постійним проживанням зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, відсутні та в позовних вимогах необхідно відмовити.

Відмова у задоволенні даних позовних вимог ОСОБА_1 до територіальної громади в особі виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області не позбавляє її права звернутися до суду з позовною заявою відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України (2003 року) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1220, 1221, 1268 ЦК України, постановою Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 13, 19, 76, 77, 81, 141, 247, 258, 264, 265, 280, 282 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволені позову представника позивача ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до територіальної громади в особі виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області про визнання спадкоємця таким, що фактично прийняв спадщину у зв'язку з постійним проживанням зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заява про перегляд цього рішення може бути подана відповідачем в Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області або через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне судове рішення складено 18 вересня 2018 року.

Головуючий суддя В.О. Корягін