РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/3282/18

пр. № 2/759/3961/18

28 серпня 2018 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Пятничук І.В.,

за участю секретаря - Медвідчук В.В.,

представника позивача - ОСОБА_2,

представників відповідача - Телецького Т.А., Яремус-Байсанової А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства Спільне підприємство «Партнер» про визнання дій та/або бездіяльності такими, що порушують права та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства Спільне підприємство «Партнер» про визнання дій та/або бездіяльності такими, що порушують права та зобов'язання вчинити дії та просила суд постановити рішення, яким визнати дії та/або бездіяльність відповідача ПрАТ СП «Партнер» такими, що порушили права позивача ОСОБА_5 та зобов'язати відповідача надати відповіді на звернення позивача ОСОБА_5 від 03.05.2017 р. та 23.08.2017 р., стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в розмірі судового збору та витрат на правову допомогу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказуючи на те, що ОСОБА_5 є власником гаражного боксу НОМЕР_1 що знаходиться на автостоянці №5 по вул.Жмеринській 1-А в м.Києві, охорону на вказаній автостоянці здійснює ПрАТ СП «Партнер», оскільки у позивача виникла необхідність в отриманні роз'яснень на окремі питання та документів 03.05.2017 р. та 23.08.2017 р. позивач звернулась до відповідача з письмовими зверненнями на які просила надати письмову відповідь у встановленому законом порядку, однак відповіді на вказані звернення позивачем отримано не було, таким чином відповідачем порушені її права, як щодо отримання інформації так і щодо розгляду її звернень. Крім того просила стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати, які складаються з 2000 грн. витрат на правову допомогу, 704 грн. 80 коп. витрат по сплаті судового збору, 450 грн. витрат на оформлення довіреності та 10 грн. витрат за банківські послуги.

Позивач в судове засідання не з'явилась, направила до суду свого представника з належним чином оформленими повноваженнями, тому суд вважає можливим розглядати справу в її відсутності.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив про їх задоволення, вказував на те, що особисто неодноразово намагався вирішити даний спір з генеральним директором ПрАТ СП «Партнер» однак останній в добровільному порядку відмовляється надати інформацію за зверненнями позивача.

Представники відповідача ПрАТ СП «Партнер» в судовому засіданні щодо заявлених позовних вимог заперечували, зазначали, що на звернення позивача, останній та її представнику надавались усні відповіді, а тому порушень в діях відповідача не вбачали.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 є автовласником автогаражного боксу НОМЕР_1 що знаходиться на автостоянці №5 по вул.Жмеринській 1-А в м.Києві, відповідно до договору №5319 від 21 жовтня 2010 р. ПрАТ СП «Партнер» бере на себе обов'язки по зберіганню та охороні автомобіля автовласника. ( а.с. 24).

Дійсно, 03.05.2017 р. та 23.08.2017 р. позивач звернулась до відповідача з письмовими зверненнями на які просила надати письмову відповідь у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЗУ «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ч.1 ст.20 вказаного Закону звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення,- невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

В судовому засіданні встановлено, що у встановленому законом порядку відповідачем відповідь на звернення позивача не надано, а тому вимоги позивача про зобов'язання відповідача вчинити дії щодо надання інформації та документів на звернення позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо заявлених вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь понесених судових витрат, які складаються з 2000 грн. витрат на правову допомогу, 704 грн. 80 коп. витрат по сплаті судового збору, 450 грн. витрат на оформлення довіреності та 10 грн. витрат за банківські послуги, слід зазначити наступне.

Статтею 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір, який було сплачено позивачем, що підтверджується квитанціями про сплату судового збору наявними в матеріалах справи, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 704 грн. 80 коп.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу та коштів сплачених за оформлення довіреності, слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України від 20.12.2011 № 4191 -VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пунктах 47, 48 Постанови від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, позивачем не надано у розпорядження суду належним та допустимих доказів понесених ним витрат на правову допомогу та оплату витрат за оформлення довіреності.

Враховуючи наведене суд вважає дані вимоги такими, що до задоволення не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 294 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Визнати бездіяльність відповідача Приватного акціонерного товариства Спільне підприємство «Партнер» щодо не надання відповіді на звернення ОСОБА_5 від 03.05.2017 р. та №7 від 23.08.2017 р. такими, що порушили права ОСОБА_5.

Зобов'язати Приватне акціонерне товариство Спільне підприємство «Партнер» надати відповіді ОСОБА_5 на звернення від 03.05.2017 р. та №7 від 23.08.2017 р.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Спільне підприємство «Партнер» на користь ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

В задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м.Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.В.П'ятничук