Номер провадження 2/754/5178/18
Справа №754/8032/18
30 серпня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді - Лісовської О.В.
за участю секретаря - Грей О.П.
представника позивачки ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 20.08.2011 року по 25.10.2017 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги, дитина повністю перебуває на утриманні матері. На підставі викладеного позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь дитини аліменти у розмірі 3500, 00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини.
У судовому засіданні позивачка та її представник уточнили позовні вимоги, просили їх задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 3500, 00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів.
Вислухавши пояснення позивачки, представника позивачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.08.2011 року по 25.10.2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та рішенням суду про розірвання шлюбу.
У період шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
На даний час неповнолітній ОСОБА_4 проживає разом з матір'ю, знаходиться на її утриманні.
Як вбачається з письмових матеріалів справи, позивачка на даний час працює, отримує заробітну плату, що підтверджується відповідними довідками.
Під час розгляду справи з'ясувати місце роботи відповідача не вдалося можливим.
У своїх позовних вимогах позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 3500, 00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною 9 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Згідно із ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Як встановлено при розгляді справи та підтверджено належними доказами, з моменту розірвання шлюбу між сторонами неповнолітній ОСОБА_4 проживає разом з матір'ю, перебуває на її утриманні.
При цьому батько дитини не приймає участь у житті дитини, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає.
Враховуючи вимоги діючого законодавства, а також ту обставину, що матеріальна допомогу відповідач на утримання дитини не надає, позивачка не має можливості у повному обсязі здійснювати утримання дитини за власний рахунок, бажання позивачки, щоб відповідач сплачував аліменти в офіційному порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню.
Що стосується розміру аліментів, що підлягає стягненню, то слід зазначити наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1)стан здоров?я та матеріальне становище дитини;
2)стан здоров?я та матеріальне становище платника аліментів;
3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
4)інші обставини, що мають істотне значення.
Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.
Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З урахуванням вимог діючого законодавства, пояснень позивачки, наданих нею письмових доказів, при визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню, суд враховує той факт, що неповнолітня дитина перебуває на утримання матері, яка працює, але отриманого нею доходу не вистачає на утримання дитини, стан батька, який є працездатною особою, а тому має можливість працювати та надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.
Таким чином, при вирішенні питання щодо розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, судом враховуються вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, обставини справи, а тому суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, зважаючи на те, що відповідач постійної роботи та заробітку не має.
В обґрунтування розміру аліментів, що підлягають стягненню, позивачка надала суду пояснення щодо витрат на дитину щомісячно, документи на підтвердження додаткових витрат на дитину, пов'язаних із станом здоров'я та розвитком здібностей дитини, тому суд враховує дані докази при вирішенні питання про розмір аліментів, що підлягає стягненню.
А тому суд вважає, що розмір аліментів, визначений позивачкою, є таким, що відповідає потребам дитини, з урахуванням наданих письмових доказів, а тому повинен бути стягнутий з відповідача на користь позивачки, оскільки він є обґрунтованим та відповідає потребам дитини у даному віці.
При цьому суд зауважує, що аліменти підлягають стягненню з дати звернення до суду.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 704, 80 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 280-284 ЦПК України, ст. 180-184, 191 Сімейного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 3500, 00 грн. щомісячно, починаючи з 20 червня 2018 року і до повноліття дитини.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 704, 80 грн.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Позивачка - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса реєстрації: АДРЕСА_1, місце проживання: АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1.

Відповідач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце проживання: АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2.

Повний текст рішення виготовлений 06 вересня 2018 року.

Головуючий: