Постанова

Іменем України

12 вересня 2018 року

м. Київ

справа №408/5986/17-ц

провадження №61-36813св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит»,

представник відповідача - Горбатко Вікторія Віталіївна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Луганської області від 18 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Коротенка Є. В., Коновалової В. А., Луганської В. М.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» про стягнення заробітної плати.

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 26 січня 2018 року у складі судді Цимбал Ю. Ю. у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 18 квітня 2018 рокувідмовлено ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 26 січня

2018 року.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що апеляційна скарга подана

ОСОБА_1 з пропуском строку на апеляційне оскарження, а у встановлений судом строк, останнім не наведено поважних підстав для поновлення пропущеного ним строку апеляційного оскарження.

У касаційній скарзі, поданій у травні 2018 року, ОСОБА_1просить скасувати ухвалу апеляційного суду, справу направити на розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги мотивована тим, що заявник не пропустив, встановлений частиною першою статті 354 ЦПК України, строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а відтак, відмова у відкритті апеляційного провадження є необґрунтованою та перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Касаційна скарга також містить посилання на те, що згідно інформації, розміщеної на сайті Українського державного підприємства «Укрпошта», на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» від 07 листопада 2014 року №1085-р, з 27 листопада 2014 року ДП «Укрпошта» припиняє приймання поштових відправлень на/з території Донецької/Луганської областей до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. До Переліку населених пунктів, з якими не здійснюються поштові відправлення, віднесено м. Довжанськ Луганської області, в зв'язку з чим заявник був позбавлений можливості надіслання апеляційної скарги

від 07 лютого 2018 року в день її підписання. Апеляційну скаргу було надіслано на адресу Біловодського районного суду Луганської області

21 лютого 2018 року, про що свідчить відповідний фіскальний чек ЛД УДППЗ «Укрпошта». Заявник указує, що апеляційну скаргу ним також було надіслано 22 лютого 2018 року на електронну адресу місцевого суду.

Аргументом касаційної скарги також указано те, що заявник не отримував ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху, а відповідно не був обізнаний про пропуск ним строку на апеляційне оскарження.

Інші учасники судового процесу не скористались правом подати відзив на касаційну скаргу, письмових заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.

Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій відповідно до частини третьої статті 406 ЦПК України розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд установив, що 26 січня 2018 року Біловодський районний суд Луганської області ухвалив рішення, яким відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову до товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» про стягнення заробітної плати. ОСОБА_1 не був присутній у судовому засіданні.

05 березня 2018 року Біловодським районним судом Луганської області зареєстрована апеляційна скарга ОСОБА_1, датована 07 лютого

2018 року, на рішення Біловодського районного суду Луганської області

від 26 січня 2018 року.

Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 20 березня 2018 року вказана апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без руху з наданням строку для усунення вказаного недоліку протягом тридцяти днів з дня отримання ухвали.

Підставою залишення апеляційної скарги без руху зазначено пропуск заявником строку на апеляційне оскарження та роз'яснено право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження і зазначити поважні причини пропуску для його поновлення.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що оскаржуване рішення постановлене та проголошене місцевим судом 26 січня 2018 року, строк апеляційного оскарження почався з 29 січня 2018 року та закінчився

27 лютого 2018 року, а апеляційну скаргу було подано 05 березня 2018 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження.

Згідно з частин 1, 3 статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України у редакції Кодексу на час постановлення оскаржуваної ухвали, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, там, де існують, апеляційні або касаційні суди, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

З обставин справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 проживає в

м. Довжанськ Луганської області, яке віднесено до населених пунктів з якими не здійснюються поштові відправлення.

Діючим законодавством передбачено право звернення з апеляційною скаргою як засобами поштового зв'язку так і безпосереднє звернення особи до суду.

Згідно пункту 2. 3 Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 17 грудня

2013 року №173 (далі - Інструкція) за зверненням особи, яка подала документ до суду, на першій сторінці наданої нею копії працівник апарату суду, який прийняв документ, проставляє під текстом (а в разі відсутності такої можливості на іншому вільному місці) штамп суду (реєстраційну позначку -штрих-код) із зазначенням дати (у разі необхідності - часу) отримання документа, своєї посади, прізвища та підпису і повертає копію особі.

Апеляційна скарга не містить передбачені пунктом 2.3 Інструкції реквізити, які б свідчили про те, що вона була подана безпосередньо до суду та не спростовує доводи заявника про подачу апеляційної скарги засобами поштового зв'язку з дотриманням установленого законом строку на апеляційне оскарження.

Наведе дає підстави для висновку, що апеляційний суд належним чином не з'ясував, чи дотримано позивачем ОСОБА_1 строк подачі апеляційної скарги, що призвело до обмеження реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення.

За викладених обставин оскаржувана ухвала не може вважатись законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню, а справа передачі до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду (частина шоста статті 411 ЦПК України).

Керуючись статтями 406, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Луганської області від 18 квітня 2018 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

І. М. Фаловська

С.П. Штелик