Провадження № 22-ц/779/16/2018
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2018 року м. Івано-Франківськ

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю представника апелянта ОСОБА_1 та представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відмову від позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_5 на рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене суддею Польською М.В. 13 червня 2017 року в м. Івано-Франківськ,

в с т а н о в и в :

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду Апеляційним судом Івано-Франківської області.

В липні 2015 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 30 серпня 2005 року між нею та відповідачем укладено договір позики, згідно якого останній отримав кошти в розмірі 50 000 євро для придбання житла та підсобних приміщень в м. Івано-Франківську із терміном повернення всієї суми до 30 серпня 2014 року. Зобов'язання відповідачем не виконано, на неодноразові вимоги щодо повернення коштів він не реагує. Просила стягнути з відповідача на її користь суму боргу за договором позики у розмірі 1 196 500 грн, що еквівалентно 50000 євро за курсом НБУ станом на 22.07.2015 року (курс НБУ становить за 1 євро 23,93 грн), а також судові витрати.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 13 червня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 30.08.2005 року в сумі 1 462 695 грн, що еквівалентно 50000 євро за курсом НБУ станом на 13.06.2017 року (100 євро - 2925,39 грн.) та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3654,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповноту з'ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

23 серпня 2018 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява ОСОБА_3 про відмову від позову, поданого нею, до ОСОБА_4 про стягнення боргу, у якій просить провадження у справі закрити. (а.с.145)

У судове засідання позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4, не з'явилися, про причини неявки не повідомили, хоча про день місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, їх представництво у суді апеляційної інстанції забезпечено.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов'язок щодо повідомлення позивача та відповідача, про день, місце та час судового засідання, тому колегія суддів розглянула справу за відсутності апелянта ОСОБА_4 та позивача ОСОБА_3, з участю їх представників.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, який підтримав заяву ОСОБА_3, представника апелянта ОСОБА_4, який не заперечував щодо прийняття відмови від позову, апеляційний суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

У заяві про відмову від позову ОСОБА_3 просить провадження у справі її позовом до ОСОБА_4 про стягнення про стягнення заборгованості за договором позики закрити. Наслідки закриття провадження у справі їй відомі. (а.с.145)

Також у судовому засіданні суддею-доповідачем роз'яснено представнику позивача наслідки відмови від позову, передбачені ч. 2 ст.256 ЦПК України, а саме те, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв»язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206,207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Також, окрім цього, згідно п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині.

Оскільки підстав для неприйняття відмови від позову судом не встановлено, тому заява позивача підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

При зверненні до апеляційного суду представником ОСОБА_4 було сплачено 4019 грн. судового збору, що підтверджується оригіналом квитанції № 0.0.827757637.1 від 15.08.2017 р. (а.с. 92).

З огляду на це, ОСОБА_4 слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору 2009,5 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.142, 268, 368, 373, 381, 383, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_3 про відмову від позову задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_3 від позову по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 13 червня 2017 року визнати нечинним.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики закрити.

Зобов'язати Головне управління Державної казначейської служби України у м. Івано-Франківську Івано-Франківської області повернути ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1), сплачений судовий збір у сумі 2009,5 (дві тисячі гривень п'ятдесят копійок) грн., що внесено згідно з квитанцією від 15 серпня 2017 року № 0.0.827757637.1 у АТ «ПриватБанк» (м.Івано-Франківськ), Івано-Франківське відділення, м.Івано-Франківськ вул. Січових Стрільців,15 (банк платника) на розрахунковий рахунок Головного управління Державної казначейської служби України у м. Івано-Франківську Івано-Франківської області № 0002, (МФО) 836014.; призначення платежу: *;101;, що становить 50 відсотків розміру, сплаченого за подання апеляційної скарги судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 вересня 2018р.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин