Ухвала

18 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 752/13260/16-ц

провадження № 61-40089св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Кузнєцова В. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

треті особи: ОСОБА_6, Публічне акціонерне товариство «Банк Камбіо» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у Публічному акціонерному товаристві «Банк Камбіо» Додусенка Володимира Івановича,

розглянув заяву ОСОБА_4та ОСОБА_5про затвердження мирової угоди у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, Публічне акціонерне товариство «Банк Камбіо», про звернення стягнення на заставлене майно (грошові кошти),

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, Публічне акціонерне товариство «Банк Камбіо» (далі - ПАТ «Банк Камбіо»), про звернення стягнення на заставлене майно (грошові кошти). Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_4 посилалася на те, що 15 травня 2012 року між нею та ОСОБА_6 було укладено договір позики грошових коштів у розмірі 4 млн доларів США. Згідно з пунктом 1 зазначеного договору ОСОБА_6 зобов'язався повернути суму грошових коштів, одержаних у позику, до 31 травня 2016 року. 24 січня 2014 року між нею та ОСОБА_5 було укладено договір застави валютних цінностей, відповідно до якого для забезпечення виконання зобов'язань з повернення грошових коштів відповідачем передано їй у заставу 888 тис. доларів США. Пунктом 4.2. договору застави визначено, що валютні цінності належать на праві власності відповідачу та знаходяться на рахунку № НОМЕР_1, відкритому в ПАТ «Банк Камбіо». Так як ОСОБА_6 не було повернуто їй суму позики у строк до 31 травня 2016 року, вона має право задовольнити свої вимоги за рахунок майна (грошових коштів, що знаходяться в ПАТ «Банк Камбіо»), переданого їй в заставу відповідачем в рахунок забезпечення виконання зобов'язань третьої особи ОСОБА_6 Враховуючи наведене, ОСОБА_4 просила визнати за нею право власності на грошові кошти в сумі 888 тис. доларів США, що належать відповідачу та знаходяться на рахунку № НОМЕР_1, відкритому в ПАТ «Банк Камбіо» на ім`я відповідача.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 12 квітня 2017 року у складі судді Хоменко О. Л. позов задоволено. Звернено стягнення на грошові кошти в сумі 888 тис. доларів США, що є предметом застави за договором застави валютних цінностей від 24 січня 2014 року, укладеним між ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6, і належать ОСОБА_5, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1, відкритому в ПАТ «Банк Камбіо» на ім`я ОСОБА_5, шляхом визнання за ОСОБА_4 права власності на предмет застави. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що грошові кошти, які знаходилися на рахунку відповідача у ПАТ «Банк Камбіо», не є майном банку, а їх власником навіть після закриття рахунку та перерахування залишку грошових коштів з нього залишається відповідач. Звернення стягнення на грошові кошти в сумі 888 тис. доларів США, що належать відповідачу, в рахунок забезпечення виконання зобов'язань третьої особи ОСОБА_6 за договором позики від 15 травня 2012 року не суперечить закону та може бути реалізоване шляхом визнання за позивачем права власності на предмет застави.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 18 червня 2018 року апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Камбіо» Додусенка В. І. задоволено. Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 квітня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у ПАТ «Банк Камбіо» вже було введено процедуру ліквідації, тому задоволення вимог кредиторів у спосіб, що не передбачений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI), не допускається, що унеможливлює звернення стягнення на заставлене майно, розміщене на рахунку в ПАТ «Банк Камбіо», за рішенням суду.

12 липня 2018 року ОСОБА_4 подала до Верховного Суду касаційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просила скасувати постанову Апеляційного суду міста Києва від 18 червня 2018 року та залишити в силі рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 квітня 2017 року.

Касаційна скарга ОСОБА_4 мотивована помилковістю застосування апеляційним судом до спірних правовідносин положень Закону № 4452-VI, а не норм Закону України «Про заставу» як спеціального закону, що регулює спірні правовідносини. Посилання апеляційного суду на правовий висновок Верховного Суду України від 13 червня 2016 року у справі № 6-1123цс16 є безпідставним, оскільки він стосується спору про стягнення коштів з банку, в якому введено тимчасову адміністрацію. При вирішені спору судом апеляційної інстанції не дотримано принцип верховенства права та в порушення вимог статті 10 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) застосовано норми статті 49 Закону № 4452-VI, яка суперечить Конституції України.

Ухвалою Верховного Суду від 02 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

20 серпня 2018 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_4та ОСОБА_5 про затвердження мирової угоди і текст мирової угоди такого змісту:

1. Мирова угода укладена в межах предмета позову, пред'явленого позивачем до відповідача, і відповідає вимогам статей 12, 13 Цивільного кодексу України. 2. Підписанням цієї мирової угоди - відповідач ОСОБА_5 повністю визнає усі пред'явленні до нього вимоги у справі № 752/13260/16-ц.

3. Укладена мирова угода між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не порушує права та інтереси третіх осіб: ОСОБА_6 та ПАТ «Банк Камбіо» і не покладає на третіх осіб будь-яких обов'язків.

4. ОСОБА_5 є вкладником ПАТ «Банк Камбіо» і йому на праві власності належить 888 тис. доларів США.

5. ОСОБА_5 в рахунок забезпечення виконання зобов'язань третьої особи ОСОБА_6 за договором позики від 15 травня 2012 року передає ОСОБА_4 усі свої права на вклад в сумі 888 тис. доларів США,що належать йому на праві власності і знаходяться на зберіганні у ПАТ «Банк Камбіо», а ОСОБА_4 приймає право на вклад в сумі 888 тис. доларів США.

6. Після підписання цієї угоди, а також затвердження її Верховним Судом позивач ОСОБА_4 не має жодних претензій до ОСОБА_5 по договору застави від 24 січня 2014 року і останній припиняється у зв'язку із добровільним виконанням його умов відповідачем ОСОБА_5

Мирова угода не підлягає затвердженню судом з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами (пункт 2 частини п'ятої статті 12 ЦПК України).

Відповідно до статті 408 ЦПК України незалежно від того, за касаційною скаргою кого з учасників справи було відкрито касаційне провадження, у суді касаційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони мають право укласти між собою мирову угоду з додержанням правил цього Кодексу, що регулюють порядок і наслідки вчинення цих процесуальних дій.

Згідно зі статтею 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов'язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі. Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Зі змісту поданої до суду мирової угоди вбачається, що її умови порушують права третьої особи - ПАТ «Банк Камбіо» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Тому у затвердженні мирової угоди необхідно відмовити і продовжити судовий розгляд справи.

Керуючись статтями 207, 408 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_4та ОСОБА_5у затвердженні мирової угоди у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, Публічне акціонерне товариство «Банк Камбіо», про звернення стягнення на заставлене майно (грошові кошти).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов