РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/162/18

Провадження № 2/638/2160/18

24.10.2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Хайкіна В.М.

за участю секретаря Скрипаченко В. Р.

з участю судового розпорядника Зміївської О. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на квартиру згідно спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 у січні 2018 року звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на квартиру згідно спадкування за заповітом, а саме просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 47, 4 кв. м., житловою площею 28, 0 кв. м. після смерті сестри - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, згідно спадкування за заповітом, посвідченим 13.02.2007 року, державним нотаріусом Десятої Харківської державної нотаріальної квартири, зареєстровано в реєстрі за №1-225.Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що її сестра ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1., померла ІНФОРМАЦІЯ_4, після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_6 ОСОБА_6 залишила заповіт, який був посвідчений 13.02.2007 р. державним нотаріусом Десятої Харківської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №1-225. Згідно заповіту ОСОБА_6 залишила все своє майно ОСОБА_2 При оформленні спадщини виявилось, що відсутні документи, які підтверджують родинний зв'язок позивача з сестрою, а тому позивач змушена звернутись до суду. Просить суд позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_2у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви щодо розгляду справи за їх відсутністю, позовні вимоги визнають у повному обсязі, просять суд їх задовольнити.

Суд, дослідивши доводи позивача, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджує копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 15.05.2017 року (а. с. 9).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19.11.1993 року, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду на підставі розпорядження №24954 від 19.11.1993 року, а також свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.10.2008 року, виданого державним нотаріусом Десятої нотаріальної контори, спадкова справа №465/07, зареєстровано в реєстрі за №1-3293 (а. с. 23-25).

ОСОБА_6 залишила заповіт, який посвідчений 13.02.2007 року державним нотаріусом Десятої Харківської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №1-225, та згідно якого все своє майно заповіла ОСОБА_2 (а. с. 8).

Як вбачається із відповіді Десятої Харківської державної нотаріальної контори від 05.12.2017 року за №3444/01-16, у матеріалах спадкової справи №630/2017 року після ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4, відсутні документи, що підтверджують родинний зв'язок померлої ОСОБА_6 та позивача ОСОБА_2 (а. с. 7).

Згідно довідки з Державного архіву Харківської області від 23.11.2017 року, копія актового запису про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, відсутня, оскільки книги реєстрації актів цивільного стану по Мартівській сільській раді Печенізького району Харківської області зберігаються з №133 від 21 червня 1929 року по №297 від 31 грудня 1929 року (а. с. 22).

Факт того, що померла ОСОБА_6 є рідною сестрою позивача ОСОБА_2 підтверджується наступними доказами: витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, з якого вбачається, що дошлюбне прізвище позивача ОСОБА_6; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, з якого вбачається, що дошлюбне прізвище ОСОБА_6 - ОСОБА_6; заповітом, посвідченим 13.02.2007 року державним нотаріусом Десятої Харківської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №1-225; свідоцтвом про народження позивача, в якому її прізвище - «ОСОБА_6», по батькові - «ОСОБА_6», як і у померлої, батьки - ОСОБА_8, мати - ОСОБА_9, місце реєстрації народження - Мартівська сільрада Печенізького району Харківської області; свідоцтвом про шлюб ОСОБА_6, де вказане дошлюбне прізвище - «ОСОБА_6» та місце народження - с. Мартова Харківської області; паспортом ОСОБА_6, де вказане місце її народження - с. Мартова Печенізького району Харківської області; паспортом позивача, в якому вказане те ж саме місце народження; заявою про видачу паспорту, в якій померла ОСОБА_6 вказала батьків - ОСОБА_8 та ОСОБА_9, що співпадає з прізвищами батьків позивача у свідоцтві про її народження; свідоцтвом про народження ОСОБА_4, де також вказане місце народження - с. Мартова Печенізького р-ну Харківської області; свідоцтвом про народження ОСОБА_5, де також вказане місце народження - с. Мартова Печенізького району Харківської області (а. с. 3, 6, 8, 10-12, 14-16).

Згідно із статтею 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів, у відповідності із частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України, можуть бути визнання права.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (стаття 1220 ЦК України).

Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно статті 1233 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до статті 1234 Цивільного кодексу України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Статтею 1236 Цивільного кодексу України визначено право заповідача на визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом. Так, заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов'язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Волевиявлення заповідача ОСОБА_6 спрямоване на передачу майна ОСОБА_2, було вільним та відповідало її волі, заповіт оформлений та посвідчений у встановленому законом порядку. При складенні заповіту особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено, форму та порядок посвідчення заповіту додержано. Підстав ставити під сумнів волевиявлення спадкодавця немає.

Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов'язків у сторін.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов'язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

У ч.ч. 1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Таким чином, оскільки позивач на виконання процесуального обов'язку надав належні і неспростовні докази на підтвердження своєї позиції, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, та визнані усімавідповідачами, суд ухвалює рішення про задоволення позову за його доведеністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а також те, що відповідачі, користуючись свої правом визнали позовні вимоги у повному обсязі, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на квартиру згідно спадкування за заповітомпідлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. 3, 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.15, 16, 1216, 1217, 1268 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на квартиру згідно спадкування за заповітом- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІН НОМЕР_1, право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 47, 4 кв. м., житловою площею 28, 0 кв. м. після смерті сестри - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, згідно спадкування за заповітом, посвідченим 13.02.2007 року, державним нотаріусом Десятої Харківської державної нотаріальної квартири, зареєстровано в реєстрі за №1-225.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: