Номер провадження: 22-ц/785/423/18
Номер справи місцевого суду: 501/2704/16-ц
Головуючий у першій інстанції Пушкарський Д. В.
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Кононенко Н.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення збитків,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 27 вересня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення збитків відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27 вересня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, а також стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 збитки в сумі по 236 614, 94 грн. з кожного.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_3, посилаючись за законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги .

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку п.8 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільно-процесуального кодексу України.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України (ред. з 18.03.2004 до 15.12.2017), відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справа розглядається апеляційним судом Одеської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

В судове засідання, призначене на 04 вересня 2018 року, сторони не з'явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції було вірно встановлено, що 24 вересня 2007 року між ТОВ Фірма «АББО» та ОСОБА_2 було укладено у простій письмовій формі договір про наміри №73/10, відповідно до умов якого ТОВ Фірма «АББО» зобов'язалось укласти в четвертому кварталі 2008 року з позивачем договір купівлі-продажу спірної двокімнатної квартири АДРЕСА_1, вартістю 600 доларів США за 1 кв.м. загальної площі (а.с.6-7).

За п.1.4. зазначеного договору ОСОБА_2 прийняв на себе зобов'язання сплатити 100% вартості квартири в день укладення договору купівлі-продажу. За записом на договорі (а.с.7) в рахунок здійснення оплати за договором 06.08.2009р. представник ТОВ Фірма «АББО» отримав 14972 дол. США.

23 серпня 2012 року між ТОВ Фірма «АББО» та ОСОБА_3, ОСОБА_5 був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, за яким ТОВ Фірма «АББО» передала у власність покупцям ОСОБА_3, ОСОБА_5 нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 77,30 кв.м., житловою площею 31,10 кв.м., останні до підписання договору сплатили продавцю за неї кошти у сумі 272004 грн. (а.с.9-12).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що оскільки позивачем не доведено належним чином, що саме з вини відповідачів йому було завдано майнову шкоду, тому позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та обставинам справи, з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 635 ЦК України встановлено, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Необґрунтоване ухилення однієї із сторін від укладення основного договору, передбаченого попереднім договором, може бути підставою для відшкодування другій стороні збитків, завданих простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства (ч. 2 ст. 635 ЦК України).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що, вирішуючи спір про повернення авансу та відшкодування збитків, завданих одній із сторін попереднього договору, суду слід встановити причину не укладення основного договору, чи мало місце необґрунтоване ухилення однієї із сторін від укладення договору, а також з'ясувати умови відповідальності, які були встановлені попереднім договором.

Вказане викладено у правовій позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-119цс12.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_2 зазначив, що майнова шкода була йому завдана саме внаслідок укладання між ТОВ «Фірма АББО» та ОСОБА_3, ОСОБА_5 договору купівлі - продажу квартири від 23.08.2012 року.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_6, ОСОБА_5 в судовому порядку вже вирішувався спір щодо недійсності вищевказаного договору купівлі продажу, за результатами розгляду якої рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 24 квітня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності було відмовлено (а.с.44-46).

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 18.08.2015 року, залишеним без змін Ухвалою вищого спеціалізованого суду України від 13 квітня 2016 року, рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 24 квітня 2015 року змінено в частині викладення мотивувальної частини, у решті рішення суду залишено без змін (а.с.47-50, 51-52).

Відповідно до ч.4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Враховуючи наведене, апеляційний суд критично відноситься до посилань в апеляційній скарзі на незаконність посилання суду першої інстанції на рішення апеляційного суду Одеської області від 18.08.2015 року.

Таким чином, оскільки вказаний договір купівлі продажу від 23.08.2012 року в судовому порядку недійсним визнано не було, а також враховуючи те, що ОСОБА_2 стороною вказаного договору купівлі-продажу не був, тому позивачем не доведено що саме з вини ОСОБА_3 та ОСОБА_5, до яких він пред'явив позовні вимоги, йому було завдано майнову шкоду.

Зважаючи на зазначені обставини, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про безпідставність та недоведеність позовних вимог ОСОБА_2, тому у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваного рішення за його апеляційною скаргою апеляційний суд не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про те, що районним судом порушені норми процесуального права, оскільки оскаржуване рішення було ухвалене за його відсутності, що позбавило ОСОБА_2 права на судовий захист, оскільки він був позбавлений можливості участі у судовому засіданні та надання відповідних пояснень по суті спору, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до матеріалів справи ОСОБА_2 був належним чином сповіщений про дату судового засідання на 27.09.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на ім'я «ОСОБА_2.» (а.с.94), однак до суду 27.09.2017 року не з'явився, заяву про відкладення розгляду справи та причини своєї неявки до суду першої інстанції не надав.

Крім того, будучи належним чином повідомлений , останній , також не з'явився до суду апеляційної інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильність висновків оскаржуваного рішення, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення обґрунтувань, які вказані в позові, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і апеляційний суд повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим рішенням у даній цивільній справі.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України апеляційний суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення збитків - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 14.09.2018 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Н.А. Кононенко

С.М. Сегеда