Справа 556/2062/17
Номер провадження 2/556/86/2018

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.10.2018 року Володимирецький районний суд Рівненської області під головуванням

судді - Поровського В.А.

при секретарі Кужіль Л.А.

позивача ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець справу за позовом ОСОБА_1 до Більськовільської сільської ради Володимирецького району Рівненської області та ОСОБА_4 про визнання заповіту нікчемним,

в с т а н о в и в :

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Більськовільської сільської ради Володимирецького району Рівненської області та ОСОБА_4 про визнання заповіту посвідченого від імені ОСОБА_5 у виконкомі Більськовільської сільської ради Володимирецького району Рівненської області секретарем Кречик Я.С. від 03 травня 2012 року за реєстровим №23 нікчемним.

Після звернення позивача про прийняття спадщини йому стало відомо, що успадкувала майно ОСОБА_5 є її племінниця ОСОБА_4 згідно заповіту складеного у виконкомі Більськовільської сільської ради від 03.05.2012 р. Позивач весь час доглядав за сестрою, заготовляв дрова і сестра жодного разу не повідомила йому про наявність заповіту на свою племінницю. При складанні заповіту у виконкомі Більськовільської сільської ради не було сурдоперекладача, оскільки заповідачка погано чула і розмовляла нечітко, та інших родичів спадкодавця, а тому просить суд визнати даний заповіт нікчемним .

Відповідач Більськовільська сільська рада заявлений позов не визнала в повному обсязі і просить у позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 пояснила суду, що вона жила разом з ОСОБА_5, її доглядала і тому ОСОБА_5 заповіла їй земельну ділянку та житло. Ольга не чула але могла говорити , вміла читати і писати (посередньо), була здатна скласти заповіт. ОСОБА_5 проживала в селі ОСОБА_6, а зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. Ольга їздила до позивача останній раз років 20-30 тому. Вона могла сама купити речі в магазині, були вади при розмові, читала книжки.

Свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що він на той час працював секретарем Більськовільської сільської ради. ОСОБА_5 звернулась до Більськовільської сільської ради щоб скласти заповіт. Ольга була глуха але говорила і її можна було зрозуміти. Було викликано два свідки ОСОБА_8 і ОСОБА_9 ОСОБА_5 ніхто не примушував щось робити, запитував її, а якщо не могла пояснити то писала на листку бумаги. ОСОБА_5 прочитала набраний на компютері заповіт та підписала і ніхто її до цього не примушував, свідок ОСОБА_8 і відповідачка ОСОБА_4 не родичі.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що ОСОБА_5 вміла читати і писати але мова була з дефектами, читала заповіт в приміщенні Більськовільської сільської ради тихо.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що ОСОБА_11 знала за життя і допомагала доглядати. ОСОБА_12 приходила і говорила їй що тяжко, бо тримала господарство. Розказувала їй хто її обідив. Родичі допомагали по господарству. ОСОБА_12 могла писати, можна було її зрозуміти, хоч говорила тихо.

Згідно заявленого в суді клопотання позивача були допитані в режимі відео конференції свідки ОСОБА_13 яка пояснила, що вона знає позивача та його сестру ОСОБА_11. Сестра позивача ОСОБА_12 могла говорити але вона не зовсім розуміла мову ОСОБА_11.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що знає позивача та його сестру ОСОБА_11. З ОСОБА_11 не спілкувалась, мова в ОСОБА_11 була нерозбірлива.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що бачила як приїзжала до позивача його сестра ОСОБА_11 але свідок з нею не спілкувалась.

Суд заслухавши позивача, відповідача їхніх представників та свідків, дослідивши матеріали справи встановив, що заповідач ОСОБА_5 мала дефекти мови, однак вона вміла читати та писати і могла говорити. Також зі сторони позивача свідок ОСОБА_13 пояснила, що сестра позивача ОСОБА_12 могла говорити але вона її не розуміла.

Позивач надав суду довідки серії А-61 №093624 про те, що ОСОБА_5 глухоніма і має другу групу. Отже маючи другу групу це є доказом того, що ОСОБА_5 все таки могла говорити. Також свідок ОСОБА_9 пояснила, що ОСОБА_11 читала заповіт тихо, хоч адвокат ОСОБА_2 стверджує, що ОСОБА_11 читала заповіт мовчки.

Заслухавши свідків та дослідивши матеріали справи суд встановив, що ОСОБА_5 спілкуючись з працівниками Більськовільської сільської ради могла пояснити їм чого вона хоче, а тому сурдоперекладач при складанні заповіту непотрібен. Згідно ч.2 ст.1257 ЦК України суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, якраз саме цього не довели в суді позивач та його представник.

Крім того, позивач посилається в позові на ст. ст.1221, 1223 ЦК України зовсім безпідставно. Предметом спору є заповіт від 03.05.2012 р., а не місце відкриття спадщини та право на спадкування. Адже відкриття спадщини відбулась 23.11.2012р. вже після реєстрації заповіту.

Також право на спадкування, згідно ст. 1223 ЦК України, мають особи визначені в заповіті. В даному випадку в заповіті від 03.05.2012 р. позивачу ОСОБА_1 нічого не передбачено і вимагати будь-чого немає права.

В селі ОСОБА_6, де проживала заповідач ОСОБА_5Ф,. нема нотаріуса тому заповіт був посвідчений уповноваженою особою місцевого самоврядування, як передбачено ст. 1251 ЦК України

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213, 263 ЦПК України, ст.ст. 1251, 1257 ЦК України , суд, -

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 заявленого до Більськовільської сільської ради Володимирецького району Рівненської області та ОСОБА_4 про визнання заповіту ОСОБА_5 від 03 травня 2012 року нікчемним -відмовити за безпідставністю.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення до апеляційного суду Рівненської області.

С У Д Д Я: