Провадження №: 2/752/1833/18
19.09.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання Веременко Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовомОСОБА_2 до житлово-будівельного кооперативу «Академичний-4» про визнання дій протиправними зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,суд, -
18.09.2017 року ОСОБА_2 звернулась до житлово-будівельного кооперативу «Академичний-4» з позовом про визнання дій протиправними зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що мешкає за зареєстрованим місцем проживання в АДРЕСА_1, є інвалідом другої групи, не може пересуватися без інвалідного візка. Без пандусу та перил не може вибратися із дому в результаті незаконних дій ЖБК «Академічний-4». Просить визнати протиправними дії відповідача в частині демонтажу пандусу та перил в будинку, в якому проживає та зобов'язати відповідача встановити пандус та перила.
26.01.2018 року до початку розгляду справи по суті, ОСОБА_2 подала заяву про зміну предмету позову, в якій просить змінити предмет позовних вимог, а саме зобов'язати відповідачанадати їй ключі від відкидного пандусу, стягнути на її користь завдану моральну шкоду в розмірі 1 000, 00 грн.
18.09.2017 року позивачем подано заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.8).
Провадження у справі відкрито 20.09.2017 року. Судове засідання призначено на 19.09.2018 року.
Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, явку представника не забезпечив, про причини неявки не повідомив, з будь-якими клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не звертався, подав заперечення на позов.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе завершити розгляд справи без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, щопозивачка мешкає за зареєстрованим місцем проживання в АДРЕСА_1, є інвалідом другої групи, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1, не може пересуватися без інвалідного візка (а.с. 4-6).
Звертаючись до суду з позовом, позивачка зазначає, що без пандусу та перил, які були демонтовані,в результаті незаконних дій ЖБК «Академічний-4», не може вибратися із дому. Просила визнати протиправними дії відповідача в частині демонтажу пандусу та перил в будинку, в якому проживає та зобов'язати відповідача встановити пандус та перила.
26.01.2018 року до початку розгляду справи по суті, позивачка подала заяву про зміну предмету позову, в якій просила зобов'язати відповідачанадати їй ключі від відкидного пандусу, стягнути на її користь завдану моральну шкоду в розмірі 1 000, 00 грн. (а.с. 48-49).
11.07.2018 року судом прийнято до провадження заяву позивачки про зміну предмету позову (а.с. 56).
У своїй заяві позивачка зазначила, що відповідач до початку розгляду справи судом, здійснив монтаж відкидного пандусу, який закривається на ключ, однак не передав їй комплект ключів від цього відкидного пандусу, що унеможливлює позивачку користуватися цим пандусом.
Посилаючись на ті обставини, що позивачка довгий час не могла пересуватися без перешкод та користуватися приладдям для інвалідів, а також вимушена була звертатися за сторонньою допомогою для можливості пересування, керуючись ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», просить суд вирішити питання щодо відшкодування моральної шкоди.
Базовим документом, який встановлює основи соціального захисту інвалідів у нашій країні і гарантує створення необхідних умов для забезпечення можливості вести повноцінний спосіб життя відповідно до індивідуальних потреб та інтересів, є Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». Цим Законом встановлено основні засади та вимоги щодо створення без бар'єрного архітектурного середовища для безперешкодного доступу інвалідів до об'єктів соціальної інфраструктури.
Відповідно до ст. 26 цього Закону, органи державної влади, підприємства (об'єднання), установи й організації (незалежно від форм власності і господарювання) зобов'язані створювати умови для безперешкодного доступу інвалідів до жилих, громадських і виробничих будинків, споруд, громадського транспорту для вільного пересування у населених пунктах.
Статтею 27 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» встановлено, що планування і забудова населених пунктів, формування житлових районів, розробка проектних рішень, будівництво і реконструкція будинків, споруд та їх комплексів без пристосування для використання інвалідами не допускаються.
Ст. 25 Закону України «Про основи містобудування» та ст. 1 Закону України «Про відповідальність підприємств, їх об'єднань, установ та організацій за правопорушення у сфері містобудування» визначено, що особи і підприємства, які не дотримуються державних стандартів, норм і правил при проектуванні і будівництві, а також при прийнятті в експлуатацію об'єктів, зведених із порушенням законодавства, несуть відповідальність за порушення містобудівного законодавства, державних стандартів, норм і правил.
На виконання заходів Програми забезпечення безперешкодного доступу людей з обмеженими фізичними можливостями до об'єктів житлового та громадського призначення, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2003 р. № 863, та з метою реалізації вимог законодавства щодо створення відповідних умов на місцевому рівні Міністерством регіонального розвитку та будівництва за участю інших центральних та місцевих органів влади створено необхідну нормативно-методичну базу щодо проектування і будівництва житлових будинків, громадських будівель та споруд, планування і забудови сільських і міських поселень, що регламентує вимоги безперешкодного доступу людей з обмеженими фізичними можливостями до цих об'єктів, дотримання яких є обов'язковим при проектуванні, будівництві містобудівних об'єктів та в умовах їх експлуатації.
Вимоги щодо забезпечення безперешкодного доступу людей з обмеженими фізичними можливостями до об'єктів житлового та громадського призначення встановлені також державними будівельними нормами - ДБН В.2.2-17:2006 «Будинки і споруди. Доступність будинків і споруд для маломобільних груп населення», ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», ДБН В.2.2-9-99 «Громадські будинки та споруди.
З метою забезпечення прав позивача щодо користування встановленим в будинку номер 21 по проспекту Голосіївському в місті Києві обладнанням та елементами (пандусом громадського будинку) безперешкодного доступу ОСОБА_2, як особи з обмеженими фізичними можливостями до об'єкту житлово-комунального призначення, суд задовольняє вимогу позивачки щодо зобов'язання відповідача передати комплект ключів від відкидного пандусу.
У задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди, яка виразилася у тому, що позивачка довгий час не могла пересуватися без перешкод та користуватися приладдям для інвалідів, а також вимушена була звертатися за сторонньою допомогою для можливості пересування, суд відмовляє з огляду на наступне.
Так, Закон України «Про захист прав споживачів» на який посилається позивачка, як на підставу для вирішення питання про стягнення на її користь моральної шкоди, регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Статтею 5 цього Закону визначено, що держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності.
За правилами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги, що позивачка не надала доказів щодо завдання їй моральної шкоди саме відповідачем, оскільки як встановлено судом саме відповідачем ЖБК «Академічний-4», було демонтовано перила та пандусу будинку де вона мешкає, з метою вжиття заходів щодо переобладнання старого пандусу на новий, а строки виконання замовлених та оплачених ним робіт, були порушені виконавцем цих робіт, а тому підстави для задоволення вимог щодо відшкодування моральної шкоди за рахунок відповідача у суду відсутні.
З огляду на висновки суду про часткове задоволення заявлених позивачкою позовних вимог,, а також те, що сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь держави, у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України, у розмірі, який передбачений Законом України «Про судовий збір» за вимоги, що були предметом вирішення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 82, 133, 141, 258, 259, 263-265, 266, 280, 281 ЦПК України, суд -
позов ОСОБА_2 до житлово-будівельного кооперативу «Академичний-4» про визнання дій протиправними зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, - задовольнити частково.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна с карга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 01.10.2018 року.

Суддя К.Г. Плахотнюк