Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 334/1061/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Козлова Н.Ю.
провадження № 22-ц/778/3346/18 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Воробйової І.А.

при секретарі: Ващенко З.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 у особі представника - адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09 серпня 2018 року про відмову в задоволенні поданням державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про тимчасове обмеження громадянина - боржника ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження громадянина-боржника ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх обов'язків.

В поданні зазначено, що на виконанні у Дніпровському ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 334/1061/15-ц, виданого 09.01.2018р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_5 (згідно дубліката виконавчого листа № 334/1061/15-ц від 09.01.2018р., виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя) відповідач ОСОБА_5 змінив прізвище на ОСОБА_5) на користь ОСОБА_3 суми боргу у розмірі 173 475,00 гривень та стягнення 1734,75 гривень судового збору.

09.02.2018р. державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

13.02.2018р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності встановлено, що за боржником зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1, на яку накладено заборону відчуження, тип обтяження - іпотека, іпотекодержатель - ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк». Відкритих рахунків у банківських установах у боржника немає, джерела доходів у боржника відсутні. Транспортні засоби за боржником не зареєстровані.

13.06.2018р. Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області повідомило, що гр. ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримав в УДМС України в Запорізькій області паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 06.11.2015 року.

Станом на 19.06.2018 року сума боргу за виконавчим листом не сплачена. Посилаючись на існування ймовірності виїзду боржника за кордон та його ухилення від виконання виконавчого листа, державний виконавець просив суд винести ухвалу про тимчасове обмеження громадянина-боржника ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх обов'язків.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09 серпня 2018 року у задоволенні подання відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, стягувач ОСОБА_3 у особі представника - адвоката ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити подання.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, представника боржника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_8, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває виконавче провадження, з примусового виконання виконавчого листа № 334/1061/15-ц, виданого 09.01.2018р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_5 (згідно дубліката виконавчого листа № 334/1061/15-ц від 09.01.2018 року виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя) відповідач ОСОБА_5 змінив прізвище на ОСОБА_5) на користь ОСОБА_3 суми боргу у розмірі 173 475,00 гривень та стягнення 1734,75 гривень судового збору.

09.02.2018р. державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

13.02.2018 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності встановлено, що за боржником зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1, на яку накладено заборону відчуження, тип обтяження - іпотека, іпотекодержатель - ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк».

Державним виконавцем також встановлено, що відкритих рахунків у банківських установах у боржника немає, джерела доходів у боржника відсутні. Транспортні засоби за боржником не зареєстровані.

13.06.2018р. Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області повідомило, що гр. ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримав в УДМС України в Запорізькій області паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 06.11.2015 року.

Оскільки станом на 19.06.2018 року сума боргу за виконавчим документом ОСОБА_5 не сплачена, державний виконавець звернуся з поданням до суду про його тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон до виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Відмовляючи в задоволенні цього подання, суд першої інстанції виходив із того, що як в поданні, так і в доданих до нього документах відсутні будь-які дані, які б свідчили про ухилення боржника від виконання грошового зобов'язання, відсутні докази які б підтверджували його неявку до державного виконавця, що є необхідною умовою тимчасової відмови особі у виїзді за кордон, що прямо зазначена в Законі України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну" від 21 січня 1994 року (зі змінами), громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзд за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Боржника можливо тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України в разі доведення факту його ухилення від виконання зобов'язання.

Суд першої інстанції вмотивував та обґрунтував свої висновки щодо відмови в задоволенні подання державного виконавця тим, що останнім не надано ніяких доказів на підтвердження факту ухилення боржника ОСОБА_5 від виконання зобов'язань.

З такими висновками суду погоджується колегія суддів, оскільки вони повністю відповідають наявним матеріалам справи.

Так, відкривши виконавче провадження 09.02.2018р. за виконавчим листом № 334/1061/15-ц, державний виконавець єдине, що зробив у виконавчому провадженні до звернення 08.08.2018р. до суду з подання про обмеження боржника у праві виїзду за кордон, перевірив наявність майна у боржника та доходів.

Так, до подання державного виконавця було додано: виконавчий лист № 334/1061/15-ц, виданий Ленінським районним судом м. Запоріжжя, супровідний лист про направлення постанови про відкриття виконавчого провадження сторонам; постанова про відкриття виконавчого провадження від 09.02.2018р.; запити державного виконавця до ПФУ, ДФС та їх відповіді; Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; довідка бази даних АІС «Автомобіль»; запит державного виконавця до Управління міграційної служби та відповідь ( а.с. 88-102).

Відомостей, що про це виконавче провадження обізнаний боржник, надані державним виконавцем матеріали не містять. Зворотних поштових повідомлень про отримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження не надано, як не надано і викликів боржника до державного виконавця.

Разом з цим, колегією встановлено, що навіть подання державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_5 у праві виїзду за кордон не містить посилань на те, яким чином боржник ухиляється від виконання судового рішення про стягнення заборгованості на користь ОСОБА_9 у цьому виконавчому провадженні.

Жодних відомостей про те, що ОСОБА_5 отримав будь-який документ з ВДВС та ухиляється від явки до державного виконавця, від надання відомостей, які мають значення для примусового стягнення, або іншим чином ухиляється від виконання обов'язків, суду надано не було.

Між тим, державний виконавець почала здійснювати виконавчі дії, зокрема, звернулась з цим поданням до суду про обмеження боржника у праві виїзду за кордон у зв'язку з ухиленням від виконання рішення суду.

Жодних дій з примусового виконання постанови про стягнення грошової суми державним виконавцем на час звернення до суду зроблено не було. А наявні в матеріалах справи та вище перелічені докази, які надав державний виконавець суду першої інстанції в обґрунтування свого подання, не свідчать про ухилення боржника від виконання судового рішення.

При розгляді питання про наявність підстав для тимчасового обмеження виїзду боржника за кордон, судова колегія враховує роз'яснення Верховного Суду України, викладені в узагальненні судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року, де зазначено, що ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну" № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання.

Верховний Суд України дійшов висновку, що відсутністю обставин щодо ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб, які можливі лише у випадку обізнаності боржника про виконавче провадження.

В цій справі факту обізнаності боржника про виконавче провадження не встановлено, на що вказує відсутність будь-яких фактичних даних про отримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження або виклику до державного виконавця, складений Акт від 12.03.2018р. про відсутність боржника у адресі місця мешкання носить формальний характер.

У зв'язку з вищенаведеним, не можна вважати встановленим та доведеним факт ухилення боржника від виконання судового рішення.

Відтак, колегія суддів апеляційного суду погоджується з ухвалою суду першої інстанції, яка є законною та обґрунтованою, у зв'язку з чим на підставі ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 у особі представника - адвоката ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09 серпня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 14 вересня 2018р.

Головуючий:

Судді: