Справа № 154/1602/17 Головуючий у 1 інстанції: Лященко О.В.
Провадження № 22-ц/773/15/18 Категорія: 43 Доповідач: Здрилюк О. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2018 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Карпук А.К., Бовчалюк З.А.

секретар судового засідання - Галицька І.П.,

з участю позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за апеляційною скаргою позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 вересня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2017 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що вони є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1, у якому проживає та зареєстрований відповідач ОСОБА_3, з яким договір найму не укладався. Відповідач без їх дозволу проводить внутрішні перепланування у будинку, порушив капітальну стіну будинку, самочинно користується земельною ділянкою, на якій розвів антисанітарію та не реагує на їх неодноразові усні зауваження та прохання звільнити житло. Будинок необхідний їм для подальшого проживання членам їх родин, але через незаконне проживання відповідача вони не мають змоги провести реконструкцію теплових мереж та внутрішній ремонт будинку.

Ураховуючи наведене, на підставі ст.116 ЖК України просили виселити ОСОБА_3 із житлового будинку АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення та зобов'язати останнього знятися із реєстрації місця проживання за вказаною адресою.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 12 вересня 2017 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи і порушення норм процесуального права, просять скасувати це рішення та ухвалити нове - про задоволення позову.

У судовому засіданні позивачі апеляційну скаргу підтримали із наведених у ній підстав та просять її задовольнити.

Відповідач апеляційну скаргу заперечив та просить залишити її без задоволення.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що з 07.08.1998 року на підставі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя та свідоцтва про право на спадщину за законом співвласниками будинку АДРЕСА_1 були ОСОБА_4, якій належало 3/4 частки будинку і ОСОБА_2, якому належить 1/4 частка будинку (а.с.80-зворот).

03 травня 2017 року ОСОБА_4 подарувала належну їй 1/2 частку будинку ОСОБА_1 (а.с.10, 11).

Будинок між співвласниками не поділений у натурі.

З урахуванням наведеного, співвласниками будинку являються не тільки позивачі, а й ОСОБА_4, яка не оспорює права на проживання відповідача у будинку.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Згідно вимог діючої на час розгляду справи ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Що є доказами і які докази є належними і допустимими визначали статті 57, 58, 59 ЦПК України.

Жодних передбачених законом належних та допустимих доказів для підтвердження своїх вимог позивачі не надали як суду першої інстанції, так і апеляційному суду.

Ураховуючи наведене, а саме відсутність підстав для виселення відповідача на підставі ст.116 ЖК України, повно і об'єктивно дослідивши всі обставини справи та давши їм вірну правову оцінку, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у позові.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування рішення суду, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.375, 381, 382, 384, 390, 391 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 вересня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя:

Судді: