Справа № 288/1498/16-ц
Провадження № 2/288/81/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2018 року смт Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Зайченко Є. О.,

за участю секретаря судового засідання - Мітніцької О.В.,Франчук Ю.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Попільня цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що є об'єктом спільної сумісної власності,

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позову ОСОБА_3 (далі-Позивач) зазначає, що 23 січня 1993 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 (далі - Відповідач).

Так як відносини в шлюбі з ОСОБА_2 не склались, 14 вересня 2006 року рішенням Попільнянського районного суду шлюб між ними було розірвано.

Не зважаючи на те, що шлюб було розірвано, з 14 вересня 2006 року Позивач продовжувала проживати разом з ОСОБА_2, вела з ним спільне господарство, разом виховували дітей.

З 21 січня 2013 року сторони перестали спільно проживати, Позивач виїхала проживати в м. Житомир.

Рішенням Попільнянського районного суду встановлено факт проживання Позивача з ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 14 вересня 2006 року по 21 січня 2013 року.

Позивач зазначає, що у період шлюбу, а також проживання з ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а саме з 23 січня 1993 року по 21 січня 2013 року, ними було придбано наступне майно: 2 корови вартістю 28000 гривень; Трактор колісний ЮМЗ-6АЛ 1986 року випуску вартістю 60000 гривень; Причіп 2ПТС-4 2012 року випуску вартістю 3100 гривень; Плуг вартістю 6000 гривень; Причіп до легкового автомобіля вартістю 12000 гривень; Електрозварювальний апарат вартістю 4000 гривень; Пральна машинка «ТО» вартістю 2438 гривень; Бетономішалка вартістю 3000 гривень; Будинок з господарськими будівлями та спорудами вартістю 290562 гривень.

Виходячи з технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, загальна площа житлового будинку складає 128,7 кв. м.. Всього майна на суму 409100 гривень.

Таким чином все вищеперераховане майно було придбано ними як зазначає Позивач за час перебування у шлюбі, належить їй та Відповідачу на праві спільної сумісної власності.

Шлюбний договір між нами не укладався, взаємної згоди щодо порядку поділу майна між ними не досягнуто.

Враховуючи вищевикладене, Позивач просить, поділити житловий будинок з господарськими будівлями та майно, як об'єкти спільної сумісної власності подружжя, визнавши за нею право власності на одну другу частину житлового будинку з господарськими будівлями, до складу якого входять: коридор площею 8,7 кв. м., позначений на плані цифрою 1, коридор зі сходинковою кліткою площею 5,1 кв. м., позначений на плані цифрами 1-1, кухня площею 23,8 кв. м., позначена на плані цифрами 1-2, санвузол площею 3,9 кв. м., позначений на плані цифрами 1-3, коридор зі сходинковою кліткою площею 9,1 кв. м., позначений на плані цифрами 1-5, житлова кімната площею 18,8 кв. м., позначена на плані цифрами 1-9, погріб вартістю 30464 гривень, розташовані в АДРЕСА_1 та майно: плуг вартістю 6 000 гривень, електрозварювальний апарат вартістю 4000 гривень, пральну машину «LG» вартістю 2438 гривень, бетономішалку вартістю 3000 гривень, а всього на загальну суму 202586,38 гривень.

Представник Позивача в судовому засіданні просив затвердити другий варіант судово будівельно - технічної експертизи та виділити Позивачу одну другу частину житлового будинку, господарських будівель та споруд як співвласнику № 1.

Відповідач в судовому засіданні просив здійснити розподіл будинку за 2 варіантом судово будівельно - технічної експертизи та виділити йому одну другу частину житлового будинку, господарських будівель та споруд як співвласнику № 1. На користь Позивача він добровільно відмовляється від сплати грошової компенсації у розмірі 34314 гривень.

Надав до суду заперечення проти позову, в кому зазначив, що будинок з господарськими будівлями та спорудами він придбав з Позивачем перебуваючи в шлюбі, проте з 21 січня 2013 року Позивач в будинку не проживає. За цей час Відповідачем одноособово за власні кошти зроблено ремонт в результаті якого витрачено близько 100000 гривень. Із пропозиціями Позивача щодо розподілу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами не згоден. У будинку також проживає син, тому такі приміщення як кухня, санвузол, коридор, сходова клітка, веранда, гараж та житлову кімнату він бажає залишити за ним. Також просив погріб і хлів залишити йому.

Заслухавши сторони, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України, статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У частині другій статті 16 ЦК України визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тобто вказана норма матеріального права припускає існування факту спільної сумісної власності подружжя, доки не доказано інше кимось із подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст.70 СК України).

Згідно роз'яснень, наданих Пленумом Верхового Суду України у постанові «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 у п. п. 22, 23, 24, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статті 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" №11 від 21.12.2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2,3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 25 червня 2015 року, встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 14 вересня 2006 року по 21 січня 2013 року ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2.)

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб НОМЕР_1, ОСОБА_4, 12 травня 2015 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_5, після реєстрації шлюбу змінала своє прізвище на «ОСОБА_4».

Відповідно до копії виписки з рішення виконавчого комітету Парипської сільської ради Попільнянського району Житомирської області від 20 вересня 2007 року № 63, вирішено оформити документацію на право власності на житловий будинок згідно обліку по господарської книги № 2, особовий рахунок НОМЕР_2, ОСОБА_2. Доручено Бердичівському БТІ здійснити підготовку матеріалів на видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1.

Під час спільного шлюбного життя, що не заперечується сторонами у справі, було придбано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами до яких належить: сарай з л/к, позначений на плані під літерою Б, погріб, колодязь №2, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Загальна площа будинку складає 128,7 кв. м.. Вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами становить 290562 гривень /копія технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок виготовленого Бердичівським міжміським бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради станом на 24 грудня 2013 року/.

Виходячи з технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, до складу житлового будинку входять:

- коридор зі сходинковою кліткою площею 5,1 кв. м., позначений на плані цифрами 1-1,

- кухня площею 23,8 кв. м., позначена на плані цифрою 1-2,

- санвузол площею 3,9 кв. м., позначений на плані цифрою 1-3,

- гараж площею 22.6 кв. м., позначений на плані під цифрою 1-4,

- коридор площею 8,7 кв. м., позначений на плані цифрою 1-І,

Всього по першому поверху 64,1 кв. м.,

- коридор зі сходинковою кліткою площею 9,1 кв. м., позначений на плані цифрою 1-5,

- житлова кімната площею 12.1 кв. м., позначена на плані під цифрою 1-6,

- житлова кімната площею 7.9 кв. м., позначена на плані під цифрою 1-7,

- житлова кімната площею 16.7 кв. м., позначена на плані під цифрою 1-8,

- житлова кімната площею 18,8 кв. м., позначена на плані цифрою 1-9,

Всього по другому поверху 64,6 кв. м..

Відповідно до висновку судово - будівельно - технічної експертизи № 727/04.17 від 12 квітня 2017 року, ринкова вартість будинку АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами станом на 12 квітня 2017 року становить 332300 гривень. Після проведення досліджень двоповерховий житловий будинок № 18, придатний до експлуатації. На момент дослідження будинок перебував в експлуатації. Будинок оснащений інженерними комунікаціями. Будинок завершений будівництвом, будівельна готовність складає 100 відсотків.

Оскільки майно житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 набутий сторонами під час перебування в шлюбі, що не заперечують і самі сторони, суд визнає вказане майно спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Щодо позовних вимог стосовно майна: плуг вартістю 6000 гривень, електрозварювальний апарат вартістю 4000 гривень, пральна машина «LG» вартістю 2438 гривень, бетономішалка вартістю 3000 гривень, вказане майно суд не визнає спільною сумісною вартістю подружжя, оскільки відсутні будь - які підтвердження, що дане майно придбане сторонами в період шлюбу, їх вартість та документи що підтверджують наявність такого майна.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Предметами права власності може бути лише майно, яке складається з речей (стаття 179 ЦК України), сукупності речей та майнових прав (стаття 190 цього Кодексу).

До речей як складової поняття майна, зокрема нерухомих, відповідно до положень статті 181 ЦК України належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України.

У ЦК України, крім понять «нерухомість», «нерухоме майно», «об'єкт нерухомого майна» (частина перша статті 181, пункт 6 частини першої статті 346, статті 350, 351), вживаються також інші поняття, наприклад: «об'єкт незавершеного будівництва» (стаття 331), «об'єкт будівництва» (статті 876, 877, 879-881, 883), однак прямого визначення цих понять не міститься.

Виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, слід визнати, що об'єкт будівництва (об'єкт незавершеного будівництва) - це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб'єктивних майнових, а також зобов'язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства.

Вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення суб'єктивних цивільних прав стосовно об'єкта незавершеного будівництва, потрібно враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами.

Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об'єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки, тому такий об'єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

Пленум Верховного Суду України в постанові від 04 жовтня 1991 року №7, з наступними змінами „Про практику застосування законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок„ роз'яснив судам, що за позовом дружини, членів сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд вправі провести поділ незакінченого будівництвом будинку, якщо враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами (п.9 постанови).

У разі неможливості поділу об'єкта незавершеного будівництва суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію.

Аналогічна правова позиція висловлена ВСУ в постанові від 7 вересня 2016 р. у справі № 6-47цс16).

Правовий аналіз наведених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що об'єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток.

При цьому суд може визнати право на частину об'єкта незавершеного будівництва за кожною зі сторін.

Зазначені правові позиції викладені в постановах Верховного Суду України № 6-2710цс15 від 16 грудня 2015 року, № 6-47цс16 від 07 вересня 2016 року.

Виходячи з положень статей 183, 367 ЦК України та роз'яснень, що містяться в п. п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

Ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області від 09 лютого 2017 року по справі було призначено судово будівельно-технічну експертизу, за результатами якої надано висновок експерта від 12 квітня 2017 року № 727/04.17, відповідно до якого визначено три варіанти поділу житлового будинку та господарських споруд в частках, близьких до ідеальних з

розміром компенсацій співвласникові, частка якого після поділу менша за його ідеальну частину, відповідно до таблиць Додатку № 1, 2, 3.

При цьому експертом наголошено, що розподіл Будинку між співвласниками відповідно до ідеальних часток по одній другій частці кожному неможливий, лише є варіанти близькі до ідеальних часток кожного.

Під час здійснення поділу майна в судовому порядку суд повинен виходити з презумпції рівності часток, а також з вимог статті 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки в разі неподільності майна (частина друга статті 364 ЦК України).

Що стосується визначення варіанту поділу спірного будинку, то суд вважає можливим відійти від рівності часток, та визначити можливим Варіант №2 поділу, який запропоновано експертом після проведення експертизи, оскільки як було встановлено, всі три варіанти поділу будинку передбачають відступ від рівності часток, що не порушує архітектурно-будівельних вимог.

Технічна можливість відповідно до вимог нормативно правових актів у галузі будівництва розділити будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами, відповідно до часток співвласників по одній другій частці за кожним неможливо. Поділ будинку можливий в частках близьких до ідеальних, оскільки виходячи із умов виділення кожному із співвласників окремої квартири для ізольованого користування та заселення однією сім'єю, можливо виконати, з незначним відхиленням.

В силу статті 364 ЦК України, позивач має право на виділ у натурі його частки із спільного майна. Обираючи варіант поділу будинку в натурі за варіантом № 2, відповідно до висновку експерта від 12 квітня 2017 року, суд виходить з того, що такий варіант поділу найбільш наближений до фактичного порядку користування будинком, прилеглих до нього господарських споруд, враховуючи інтереси сторін та дітей, які проживають разом з батьком в даному будинку, та те, що Позивач в будинку та як зазначила в судовому засіданні не проживає і проживати не буде, суд вважає за можливе виділити:

Співвласнику №1 ОСОБА_2 виділити в натурі:

- коридор площею 8,7 кв. м. позначений на плані під цифрою І вартістю - 13177 гривень;

- коридор зі сходинковою кліткою площею 5,1 кв. м., позначений на плані цифрами 1-І, вартістю - 7724 гривень;

- кухня площею 23,8 кв. м., позначена на плані цифрами 1-2, вартістю - 36048 гривень;

- санвузол площею 3,9 кв. м., позначений на плані цифрами 1-3, вартістю -5907 гривень;

- гараж площею 22,6 кв. м., позначений на плані під цифрою 1-4, вартістю - 18080 гривень;

- коридор зі сходинковою кліткою площею 9,1 кв. м., позначений на плані цифрами 1-5, вартістю - 13783 гривень;

- житлова кімната площею 18,8 кв. м., позначена на плані цифрами 1-9, вартістю - 28474 гривень;

- колодязь площею 13 п. м., позначений на плані під № 2, вартістю 7640 гривень.

Всього вартістю 130833 гривень та розміром ідеальної частки по документах 50/100. З необхідністю отримання грошової компенсації 35317 гривень.

Співвласнику №2 ОСОБА_3 виділити в натурі:

- житлова кімната площею 12.1 кв. м., позначена на плані під цифрою 16, вартістю - 18328 гривень;

- житлова кімната площею 7.9 кв. м., позначена на плані під цифрою 1-7, вартістю - 11965 гривень;

- житлова кімната площею 16.7 кв. м., позначена на плані під цифрою 1-8, вартістю - 25294 гривень;

- сарай з л/к площею 117,8 кв. м., позначений на плані під літерою Б, вартістю - 110990 гривень;

- погріб площею 49,1 кв. м., позначений на плані під літерою п/д, вартістю - 34890 гривень.

Всього вартістю 201467 гривень та розміром ідеальної частки по документам 50/100. З необхідністю сплати грошової компенсації 35317 гривень.

Для забезпечення ізольованого користування виділеними приміщеннями будинку (див. Додаток № 2), співвласникам необхідно провести ремонтно - будівельні роботи, а саме: замурувати дверну пройму, через яку здійснюється прохід з сходинкової клітки поз. 1-5 в кімнату поз. 1-6; вхід в ізольовану частину приміщень другого поверху облаштувати через приміщення літньої кухні; змінити функціональне призначення кімнати поз. 1-7 на кухню відповідно до вимог ДБН, одне з приміщень літньої кухні облаштувати під санвузол.

Схема поділу житлового будинку згідно варіанту № 2, зображена в Додатку № 2 до висновку.

В даному варіанті Співвласник № 2 (1/2 частки) компенсує Співвласнику №1 (1/2 частки) відступ від ідеальної частки у розмірі 35317 гривень.

Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України (далі - ЦК України) (частина четверта статті 71 СК України).

Крім того, відповідно до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Згідно із частиною п'ятою статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Така умова дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником.

Отже, процедура внесення суми для відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв'язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання однією стороною у справі своїх зобов'язань перед іншою.

Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, п'ятої статті 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Отже, в разі, коли жоден з подружжя не вчинив передбачених частиною п'ятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Відповідно до висновку експерта № 727/04.17 від 12 квітня 2017 року вбачається, що поділ житлового будинку розташованого по АДРЕСА_1 на дві окремо ізольовані квартири відповідно до часток співвласників в розмірі одної другої та одної другої, не вбачається можливим. На розсуд суду пропонуються можливі варіанти поділу житлового будинку, господарських будівель і споруд розроблені із відступом від рівності часток.

Суд враховує ту обставину, що Відповідач згідно визначеного судом варіанту розподілу житлового будинку та господарських будівель і споруд відмовився від грошової компенсації.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку поясненням сторін, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь Позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Суд звертає увагу, про відсутність в матеріалах справи документального підтвердження оплати судово будівельно - технічної експертизи.

Керуючись статтями 3, 21, 57, 60, 68, 69, 70, 72, 74 Сімейного кодексу України, статтями 257, 261, 267 ЦК України, статтями 12, 76 - 81, 223, 258, 259, 264 - 265, 268, 315, 355 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що є об'єктом спільної сумісної власності - задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1,

Розподілити спільне майно нажите під час перебування у зареєстрованому шлюбі між ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та споруда ми розташований за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по одній другій частині за кожним.

Поділити в натурі житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до 2 варіанту розподілу згідно висновку експерта № 727/04.17 від 12 квітня 2017 року (який є невід'ємною частиною рішення суду), який розроблений з відхиленням від ідеальних часток по площі будинку і вартості будівель та споруд, а саме:

Співвласнику №1 ОСОБА_2 виділити в натурі:

- коридор площею 8,7 кв. м. позначений на плані під цифрою І вартістю - 13177 гривень;

- коридор зі сходинковою кліткою площею 5,1 кв. м., позначений на плані цифрами 1-І, вартістю - 7724 гривень;

- кухня площею 23,8 кв. м., позначена на плані цифрами 1-2, вартістю - 36048 гривень;

- санвузол площею 3,9 кв. м., позначений на плані цифрами 1-3, вартістю -5907 гривень;

- гараж площею 22,6 кв. м., позначений на плані під цифрою 1-4, вартістю - 18080 гривень;

- коридор зі сходинковою кліткою площею 9,1 кв. м., позначений на плані цифрами 1-5, вартістю - 13783 гривень;

- житлова кімната площею 18,8 кв. м., позначена на плані цифрами 1-9, вартістю - 28474 гривень;

- колодязь площею 13 п. м., позначений на плані під № 2, вартістю 7640 гривень.

Всього вартістю 130833 гривень та розміром ідеальної частки по документах 50/100.

Співвласнику №2 ОСОБА_3 виділити в натурі:

- житлова кімната площею 12.1 кв. м., позначена на плані під цифрою 16, вартістю - 18328 гривень;

- житлова кімната площею 7.9 кв. м., позначена на плані під цифрою 1-7, вартістю - 11965 гривень;

- житлова кімната площею 16.7 кв. м., позначена на плані під цифрою 1-8, вартістю - 25294 гривень;

- сарай з л/к площею 117,8 кв. м., позначений на плані під літерою Б, вартістю - 110990 гривень;

- погріб площею 49,1 кв. м., позначений на плані під літерою п/д, вартістю - 34890 гривень.

Всього вартістю 201467 гривень та розміром ідеальної частки по документам 50/100.

Для забезпечення ізольованого користування виділеними приміщеннями будинку (див. Додаток № 2), співвласникам необхідно провести ремонтно - будівельні роботи, а саме: замурувати дверну пройму, через яку здійснюється прохід з сходинкової клітки поз. 1-5 в кімнату поз. 1-6; вхід в ізольовану частину приміщень другого поверху облаштувати через приміщення літньої кухні; змінити функціональне призначення кімнати поз. 1-7 на кухню відповідно до вимог ДБН, одне з приміщень літньої кухні облаштувати під санвузол.

Схема поділу житлового будинку згідно варіанту № 2, зображена в Додатку № 2 до висновку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1022 гривень 75 копійок сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного

скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п. 15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Попільнянського

районного суду Є. О. Зайченко