Постанова

Іменем України

10 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 461/5079/16-ц

провадження № 61-33128св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: ОСОБА_2, товариство з обмеженою відповідальністю «Михась»,

треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 30 травня 2017 року у складі суддів: Копняк С. М., Бойко С. М., Ніткевича А. В.,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю «Михась» (далі - ТОВ «Михась»), треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання недійсним договору купівлі-продажу та договору іпотеки.

Позов мотивовано тим, що відповідно до статуту учасниками ТОВ «Михась» є ОСОБА_4 та ОСОБА_1, які є співвласниками вказаного товариства у рівних частках. Позивач вказував, що ОСОБА_4, без повідомлення позивача як власника частки розміром 50 % у порядку, встановленому чинним законодавством, було проведено загальні збори товариства, змінено керівника товариства, склад підписантів, здійснено зміни розміру статутного капіталу та проведено інші зміни до установчих документів юридичної особи. Згодом, на підставі рішень, прийнятих на загальних зборах, скликаних та проведених із порушення встановленого законодавством та статутом товариства порядку, ОСОБА_4 було здійснено ряд незаконних, на думку позивача, дій без згоди іншого співзасновника товариства щодо відчуження належного товариству нерухомого майна, зокрема, нежитлового приміщення загальною площею 349,8 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Генерала Тарнавського, 104-Б. На підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шоробурою-Гіркою Н. С. 29 червня 2016 року, зазначене нежитлове приміщення перейшло у власність ОСОБА_2

Посилаючись на викладені обставини, просив визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, укладений між ТОВ «Михась» та ОСОБА_2, посвідчений 29 червня 2016 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шоробурою-Гіркою Н. С. та визнати недійсним договір іпотеки, посвідчений 25 липня 2016 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шоробурою-ГіркоюН. С.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 20 вересня 2016 року заяву ТОВ «Михась» про закриття провадження у справі задоволено, провадження у справі закрито.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що справа підвідомча господарському суду, оскільки спір виник між учасником (засновником) господарського товариства та товариством, при цьому, позивач обґрунтовує позовні вимоги порушенням його корпоративних прав.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 30 травня 2017 року прийнято відмову ОСОБА_1 від позову в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу. Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 20 вересня 2016 року скасовано у частині закриття провадження в частині позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ТОВ «Михась», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 в частині позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу закрито.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що відмова позивача ОСОБА_1 від позову в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтереси інших осіб, підстав для неприйняття відмови від позову в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу не встановлено.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 рокудо Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та передати питання на новий розгляд до апеляційного суду, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не мав повноважень приймати відмову позивача від позову, не вирішивши питання щодо розгляду даної справи у порядку цивільного судочинства.

31 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Установлено, що під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 20 вересня 2016 року, в суді апеляційної інстанції позивачем ОСОБА_1 в порядку статті 306 ЦПК України, подано заяву про відмову від позову в частині позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного 29 червня 2016 року між ТОВ «Михась» та ОСОБА_2

Згідно статті 306 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) в апеляційному суді позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Відповідно до статті 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

За змістом пункту 3 частини першої статті 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв'язку, установивши, що позивач ОСОБА_1 у передбаченому процесуальним законом порядку подав суду заяву про відмову від позову, суд апеляційної інстанції, прийнявши указану заяву, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Посилання у касаційній скарзі на те, що судом апеляційної інстанції не вирішено апеляційну скаргу ОСОБА_2 та питання щодо розгляду даної справи у порядку цивільного судочинства є безпідставним, оскільки апеляційний суд, приймаючи відмову позивача від позову, діяв згідно норм Цивільного процесуального кодексу України. Так, статтею 306 ЦПК України (в редакції чинній на час розгляду справи) передбачено право позивача відмовитися від позову, а сторонам - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Ураховуючи викладене, необхідно дійти висновку, що оскаржувана заявником ухвала апеляційного суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, є законною та обґрунтованою, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до частини третьої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Львівської області від 30 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. О. Лесько

С.Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко

С. П. Штелик