Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2588/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26.10.2018 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді-Надопта А.А.,

секретар судового засідання - Онисько С.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Виноградівської РДА про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,

В С Т А Н О В И В :

22.08.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа орган опіки і піклування Виноградівської районної державної адміністрації про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька.

Позов мотивований тим, що сторони перебували у цивільному шлюбі з 01.10.2007 року по 01.06.2011 року. За період шлюбу у них народився син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачкою. З часу припинення відносин між сторонами, відповідач перестав піклуватися про сина, виконання батьківський обов'язок відповідач з власної ініціативи не виконує свій батьківський обов'язок, не спілкується з дитиною та не приймає участі у його житті. Піклуючись про духовний та фізичний розвиток сина, а саме про його здоров'я, позивачка неодноразово зверталася до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд сина за кордон, однак відповідач відмовляється надати свою згоду на тимчасовий виїзд сина за кордон. Позивачка просить суд надати дозвіл на тимчасові виїзди з України за кордон і повернення на територію України неповнолітньому ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце народження Нью-Йорк, громадянину України, до країн Шенгенської угоди, Єгипту та Туреччини, без згоди його батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, у супроводі матері, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, або самостійно, строком на три роки з дня вступу рішення в законну силу.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву, згідно якої вона просила справу розглянути без її участі позовні вимоги підтримує з підстав викладених позові та просить задовольнити їх в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до ст. 76 ЦПК України, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з'явився, надала суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у цивільному шлюбі. Від їхніх відносин у сторін народилася спільна дитина, син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про народження НОМЕР_1 видане 30.06.2011 року відділом охорони здоров'я та психічної гігієни м.Нью Йорк. Батьком дитини записано ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3

Неповнолітній ОСОБА_2 проживає разом з матір'ю ОСОБА_1 і перебуває на її утриманні та вихованні.

З позовної заяви слідує, що позивачка ОСОБА_1 має можливість та намір забезпечити повноцінний відпочинок сину ОСОБА_3 в країнах ближнього та дальнього зарубіжжя, задля підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану його здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов'язків.

Відповідач ОСОБА_2 дозвіл на виїзд спільного сина за кордон в добровільному порядку не надає, чим фактично позбавляє неповнолітнього можливості на всебічний розвиток та оздоровлення.

Відповідно до ст. 51 Конституції України турбота про дітей, їх виховання є рівним правом і обов'язком батьків.

У відповідності до ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 141 СК України визначена рівність обсягу прав і обов'язків батьків відносно дитини, незалежно від розірвання шлюбу чи проживання їх окремо від дитини.

Принцип загальної і рівної відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини закріплений і нормами міжнародного права. Статтею 18 Конвенції про права дитини проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов'язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними.

Особисте немайнове право на свободу пересування фізичної особи закріплене ст. 313 ЦК України.

Згідно з ч. 3 даної статті фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України, і в'їзду в Україну громадяни України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231, визначено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків (п. 4).

З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Вирішуючи надані докази, судом враховано мету поїздки, а саме відпочинок та оздоровлення дитини. Крім того, встановлено, виїзд за кордон дитини матиме тимчасовий характер, що не порушує прав батька дітей на спілкування з ними та не позбавляє його права брати участь у вихованні та утриманні дітей.

Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та надання дозволу на виїзд неповнолітньому ОСОБА_2 за кордон без згоди батька.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», п.п. 2, 4-2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, ст.ст. 141, 155, 157 СК України, ст. 313 ЦК України, ст. ст. 1-13, 77-83, 89, 95, 223, 259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Надати дозвіл на тимчасові виїзди з України за кордон і повернення на територію України неповнолітньому ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження Нью-Йорк, громадянину України, до країн Шенгенської угоди, Єгипту та Туреччини, без згоди його батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, у супроводі матері, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканки АДРЕСА_1. або самостійно, строком на три роки з дня вступу рішення в законну силу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Закарпатської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийА. А. Надопта