Справа №460/5314/16-ц
Провадження №2/460/408/18
УХВАЛА

09.07.2018 року м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Карпин І.М.

з участю секретаря судового засідання Мельник Є.Є.

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника позивачів ОСОБА_3

представника відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Яворові клопотання відповідача ОСОБА_7 управління Держгеокадастру у Львівській області про закриття провадження у справі в частині визнання протиправним та скасування наказу начальника ОСОБА_7 управління Держгеокадастру у Львівській області ОСОБА_8 від 03.02.2016 "Про затвердження документації із землеустрою та передачі у власність земельної ділянки",

в с т а н о в и в :

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_9, Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області, Яворівської районної державної адміністрації Львівської області, ОСОБА_7 управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування, державного виконавчого органу та скасування реєстрації права власності на землю . Позивачі просять визнати протиправними та скасувати рішення Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області №388 від 26.12.2008 «Про погодження надання дозволу на збір матеріалів попереднього погодження місця розташування та виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення ОСГ в с.Черчик ОСОБА_9», розпорядження голови Яворівської райдержадміністрації від 30.06.2011 №279 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства», наказ начальника ОСОБА_7 управління Держгеокадастру у Львівській області про закриття провадження у справі в частині визнання протиправним та скасування наказу начальника ОСОБА_7 управління Держгеокадастру у Львівській області ОСОБА_8 від 03.02.2016 "Про затвердження документації із землеустрою та передачі у власність земельної ділянки", а також скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,2000 га на території Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області кадастровий номер :02:000:0202.

Представник відповідача ГУ Держгеокадастру у Львівській області звернувся в суд з клопотанням про закриття провадження у даній справі в частині визнання протиправним та скасування наказу начальника ОСОБА_7 управління Держгеокадастру у Львівській області ОСОБА_8 від 03.02.2016 "Про затвердження документації із землеустрою та передачі у власність земельної ділянки" у відповідності до п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України ( в редакції станом на день подання клопотання) з огляду на наступне. Позивачі просять визнати протиправним та скасувати наказ начальника ОСОБА_7 управління Держгеокадастру у Львівській області ОСОБА_8 від 03.02.2016 "Про затвердження документації із землеустрою та передачі у власність земельної ділянки", чим оскаржують дію органу владних повноважень. Вважає, що вимоги позивачів до ГУ Держгеокадастру повинні розглядатись в порядку адміністративного судочинства, оскільки спір в частині скасування наказу має ознаки публічно-правового спору, що відноситься до юрисдикції адміністративного суду, тому провадження у справі в частині цих вимог просить закрити.

Заслухавши думку учасників судового провадження, проаналізувавши матеріали справи та доводи заявленого клопотання, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до п.п.2-3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. №3«Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції. Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції .

Зясовуючи питання юрисдикції та підсудності у кожній конкретній цивільній справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до вимог ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства, тобто коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України, Господарським процесуальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним, суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до п.6 цієї ж постанови Пленуму при вирішенні питань, пов'язаних із компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин, судам слід ураховувати роз'яснення, викладені в пунктах 2 і 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7"Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ"(із змінами і доповненнями, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року №2), а також Рішення Конституційного Суду України від 1 квітня 2010року № 10-рп/2010у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому суди мають виходити з того, що згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Отже, суд має з'ясувати, є спір приватноправовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов'язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

Перелік справ у публічно-правових спорах, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, визначено в ст.19 КАС України, зокрема на спори фізичних та юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» визначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст.4 КАС).

Таким чином до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні публічно-владних управлінських функцій.

Отже, виходячи з такого розуміння, до юрисдикції адміністративних судів слід відносити спори, які виникають з публічно-правових земельних відносин, що засновані на підпорядкуванні одного учасника іншому, де один з них здійснює владні управлінські функції, та характеризуються імперативним методом правового регулювання.

У разі прийняття субєктом владних повноважень рішення про надання у власність земельної ділянки (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання цього права власності має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі №6-2510цс15, рішення органу місцевого самоврядування у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта, вичерпує свою дію після його реалізації, а вимоги про визнання такого рішення незаконним повинні розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло речове право. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним розглядається як спосіб захисту порушеного цивільного права за п.10 частини другої статті 16 ЦК України та повинна предявлятися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства.

З моменту реалізації субєктом владних повноважень своїх функцій щодо розпорядження землями, які перебувають у власності держави чи територіальної громади, такий субєкт вступає у приватноправові відносини, що характеризуються рівністю таких субєктів у спірних правовідносинах та диспозитивним методом правового регулювання.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:000:0202, яка знаходиться на території Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області, належить на праві приватної власності ОСОБА_9.

Отже, у даному випадку наявний спір з приводу ненормативного акта, який вичерпав свою дію після його реалізації, шляхом оформлення ОСОБА_9 права власності на земельну ділянку, а тому вимоги про визнання протиправним та скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Львівській області повинні розглядатися в порядку цивільного судочинства.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що клопотання представника відповідача ГУ Держгеокадастру у Львівській області про закриття провадження у справі є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 222, 255, 260, 261 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

відмовити в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_7 управління Держгеокадастру у Львівській області про закриття провадження у справі в частині визнання протиправним та скасування наказу начальника ОСОБА_7 управління Держгеокадастру у Львівській області ОСОБА_8 від 03.02.2016 "Про затвердження документації із землеустрою та передачі у власність земельної ділянки".

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.М.Карпин