У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2008/17

19 жовтня 2018 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1,

секретаря Буратчук О.В.,

з участю представника заінетересованої особи - адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Надвірна скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4, субєкт оскарження: головний державний виконавець Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_5, заінтересована особа ОСОБА_6, про визнання дій неправомірними та скасування постанов державного виконавця від 13 червня 2018 року про відкриття виконавчих проваджень №56590060 та №56590282,-

встановив:

ОСОБА_3, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_4, звернувся до суду із скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії головного державного виконавця Надвірнянського районного відділу ДВС територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_5 з приводу виконання виконавчих проваджень № 56590282 та № 56590060 від 13.06.2018 року; визнати незаконним і скасувати постанови від 13 червня 2018 року про відкриття виконавчих проваджень №56590060, №56590282 та зобов"язати головного державного виконавця винести постанови про повернення виконавчих документів по виконавчих провадженнях стягувачу.

Даючи пояснення в першому судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 в огрунтування скарги вказує на те, що 20 червня 2018 року сестра боржника ОСОБА_3 ОСОБА_7 повідомила його, як адвоката про лист для ОСОБА_3 від Надвірнянського РВ ДВС з приводу примусового стягнення аліментів на, в результаті чого стало відомо про постанову про відкриття ВП № 56590060 від 13.06.2018 року та постанову про відкриття ВП №56590282 від 13.06. 2018 року. Вважає, що дані постанови підлягають скасуванню, так як прийняті з порушенням норм чинного законодавства. ОСОБА_3 вже більше 3 років працює та проживає у Франції. Вважає, що рішення Надвірнянського районного суду від 08 листопада 2017 року, згідно якого стягуються аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої дитини, винесено з порушенням вимог, передбачених пунктами 4, 7, 8, 9, 21, 22, 23 Інструкції про виконання в Україні Конвенції про стягнення аліментів за кордоном, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 29.12.2006 № 121/5 та Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2006 р. за № 1390/13264 без звернення ОСОБА_6 із відповідною заявою про стягнення аліментів на дитину на виконання Конвенції ( 995 425 ) в Україні до Міністерства юстиції України для надіслання даної заяви з долученими до неї документами для передачі за кордон у встановленому даною Інструкцією порядку. Зазначив, що головному державному виконавцю Жолобчуку П.Д. було відомо, що ОСОБА_3 працює та проживає у Франції, оскільки він отримував докази проплати по аліментах ОСОБА_3 від його сестри ОСОБА_7, яку постійно по телефону викликав до себе з відповідними оригіналами квитанцій. В подальшому, в порушення інструкції про виконання в Україні Конвенції про стягнення аліментів за кордоном, головний державний виконавець Жолобчук П.Д. 13.06.2018 року виносить дві постанови: про відкриття ВП № 56590282 на виконання виконавчого листа № 348/2008/17, виданого 04.12.2017 року про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_6 1500 грн. за надання правової допомоги, та ВП№ 56590060 на виконання виконавчого листа № 348/2008/17, виданого 31.05.2018 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій сумі по 1000 грн. щомісячно, до досягнення повноліття дитини. Вважає, що відсутні будь-які правові підстави для відкриття виконавчих проваджень головним державним виконавцем Жолобчуком П.І., оскільки ОСОБА_3 з часу вступу в законну силу рішення Надвірнянського районного суду по справі №348/2008/17 добровільно сплачує аліменти на свого сина. Окрім того ОСОБА_3 відкрив картковий рахунок на ім."я стягувача ОСОБА_6, на який добровільно переказує кошти в рахунок аліментів і які може зняти з рахунка тільки стягував, на що посвідчив відповідне доручення. Тому просить скаргу задоволити, визнати дії головного державного виконавця Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_5 неправомірними, визнати незаконними та скасувати постанови головного державного виконавця Надвірнянського районного відділу ДВС територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_5 від 13 червня 2018 року про відкриття виконавчих проваджень №56590060, №5659028. а також зобов"язати державного виконавця винести постанови про повернення виконавчих документів по даний виконавчих провадженнях стягувану ОСОБА_6, роз"уяснивши їй порядок звернення з клопотанням про визнання виконання рішення Надвірнянського районного суду про стягнення аліментів на території іншої держави - Франції.

Головний державний виконавець Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_5 подав заперечення на скаргу, та в першому судовому засіданні вказав, що до Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області на примусове виконання 12.06.2018 року разом із за заявою стягувача ОСОБА_6 поступило два виконавчі листи № 348/2008/17 від 31.05.2018 року, видані Надвірнянським районним судом, а саме: про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліментів в розмірі 1000,00 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дитини та про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 1500,00 грн. за надання правової допомоги. Керуючись ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 ЗУ «Про виконавче провадження» від 13.06.2018 року по даних виконавчих листах винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, копії яких направлено сторонам виконавчого провадження з супровідним листом. Підстав відмовити у відкриття виконавчих проваджень в нього не було жодних, оскільки до Надвірнянського районного відділу ДВС ні ОСОБА_3, ні представник не з'являлися, жодних офіційних відомостей про працевлаштування боржника за кордоном у Франції до відділу не надходило. Тому просить в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 відмовити.

В останнє судове засідання головний державний виконавець Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_5, не з"явився, про час, дату та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Представник заінетересованої особи ОСОБА_6- адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні скаргу не визнав, просив в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 відмовити, оскільки вважає її безпідставною, так як жодних офіційних відомостей про місцеперебування ОСОБА_3 за межами держави, закрема у Франції, немає. Факт наявності доручення, яке посвідчене ОСОБА_3 ще в листопаді 2016 року в Посольстві України у Французській Республіці, не може слугувати офіційним документом, що підтверджує проживання чи працевлаштування боржника у Франції.

Згідно ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, заслухавши у судових засіданнях пояснення учаників процесу, дослідивши матеріали скарги, всебічно і повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги скарги та заперечення на них, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами від імені України і є обов'язковими для виконання на всій території України.

Обов'язковість рішення суду як однієї із засад судочинства також встановлена нормами Конституції України, які є нормами прямої дії. Недотримання цього принципу порушує правовий порядок, встановлений державою.

Ч. 1 ст. 18 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов"язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов"язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що рішенням Надвірнянського районного суду від 08 листопада 2017 року, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_6 про зміну розміру стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, задоволено частково. Вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 по 1000 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття, а також вирішено питання про відшкодування 1500 грн на користь позивача судових витрат (а.с.26-27)

На виконання даного рішення Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області 31 травня 2018 року видані виконавчі листи № 348/2008/17, які 12 червня 2018 року за заявою ОСОБА_6 поступили на примусове виконання до Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліментів в розмірі 1000,00 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дитини та про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 1500,00 грн. за надання правової допомоги.

13 червня 2018 року головний державний виконавець Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_5 виніс постанови про відкриття виконавчих проваджень №56590060 та №56590282 .(а.с. 98-99)

Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

У відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов"язаний вживати заходів примусового виконання рішень, та вчиняти всіх необхідних виконавчих дій.

Згідно вимог ч. 1 ст. 3 вищезгаданого закону, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України. 1-1) судові накази; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбаченихЗаконом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) субєктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Тобто, в даному випадку підставою примусового виконання судового рішення є виданий судом виконавчий лист, а не безпосередньо саме рішення суду, як на це посилається скаржник, і в якому зазначено тільки на посилання сторін (позивача - у позовній заяві, відповідача - у поданій заяві представником) про можливе тимчасове місцеперебування ОСОБА_3 на роботі в Франції .

Завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду. Виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Виконання рішення, яке зобов'язує боржника вчинити певні дії, здійснюється державним виконавцем за місцем проведення таких дій.

Згідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

06 лютого 2018 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», яким внесено зміни до ряду законодавчих актів, в тому числі Закону України «Про виконавче провадження».

Закон спрямований на забезпечення належного виконання рішень щодо стягнення аліментів з метою зменшення заборгованості зі сплати аліментів, а також забезпечення захисту інтересів та належного утримання осіб, які отримують аліменти.

Отже, головним державним виконавцем правомірно винесено постанови від 13 червня 2018 року про відкриття виконавчих проваджень №56590060, №56590282 відповідно до вимог ст.ст. 3,4,24,25,26,27 ЗУ «Про виконавче провадження» та направлено боржнику та стягувачу для виконання та до відома. ( а.с. 137-141,142-146)

Зокрема в судовому засіданні оглянуто виконавчі провадження №56590060 та №56590282, з оригіналами виконавчих листів і встановлено, що у виконавчому листі № 348/2008/17, виданого 04.12.2017 року про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_6 1500 грн. за надання правової допомоги та виконавчому листі № 348/2008/17, виданого 31.05.2018 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій сумі по 1000 грн. щомісячно, до досягнення повноліття дитини, місце роботи боржника ОСОБА_3 не вказано, адреса проживання - с.Заріччя вул. Довбуша,22, Надвірнянського району, Івано-Франківської області.

Як з матеріалів виконавчого провадження, так і з матеріалів цивільної справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів не вбачається ні офіційно визначене місце перебування боржника у Франції, ні місце його там роботи.

Суд погоджується з доводами державного виконавця та представника стягувача про те, що сам факт наявності доручення, яке посвідчене ОСОБА_3 ще 09 листопада 2016 року в Посольстві України у Французській Республіці, не може слугувати офіційним документом, що підтверджує проживання чи працевлаштування боржника у Франції (а.с.129). тВ даному дорученні не зазначено місце проживання боржника, натомість чітко вказано с.Заріччя, вул. Довбуша,22 Надвірнянського району Івано-Франківської області Інших даних про те, що ОСОБА_3 проживає чи працює у Франції, ні матеріали цивільної справи, ні виконавчих проваджень не містять. Достовірно знаючи про наявність рішення суду про зміну розміру аліментів, з яким по своїй суті не згідний ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4, останні мали можливість оскаржити його в апеляційному порядку, чим вони не скористалися. Окрім того ними також не надано державному виконавцю жодних даних про офіційне місце перебування боржника за кордоном.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що головний державний виконавець Жолобчук П.І. при здійснені виконавчих дій за вищезазначеним рішенням діяв у межах чинного законодавства, вживав вичерпних заходів примусового характеру спрямованих на виконання рішення суду та не допускав порушень прав та законних інтересів сторін.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Враховуючи викладене, у діях головного державного виконавця не вбачається порушень законодавства чи законних прав боржника при прийнятті постанов про відкриття виконавчих проваджень №56590060, №56590282.

За таких обставин в задоволенні скарги представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.447, 449-451 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження" суд, -

ухвалив:

В задоволенні скарги представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про визнання дій головного державного виконавця Надвірнянського відділу ДВС ОСОБА_5 неправомірними та скасування постанов державного виконавця від 13 червня 2018 року про відкриття виконавчих проваджень №56590060 та №56590282 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Флоряк Д.В.

Повний текст ухвали виготовлено 23.10.2018 року