Провадження №2/592/295/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Корольової Г.Ю.

за участю секретаря Строколіс В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства „Сумське Машинобудівне науково-виробниче об'єднання" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я на виробництві,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного Акціонерного Товариства «Сумське Машинобудівне науково-виробниче об'єднання» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що працював слюсарем механоскладальних робіт 3-го розряду в ПАТ «Сумське МНВО». 18.06.2013 року о 15 год.30 хв. в механоскладальному цеху №5 на механічній дільниці №1 з ним стався нещасний випадок, пов»язаний з виробництвом, внаслідок чого ним отримано травму, а саме: проникаюче поранення рогівки з випадінням райдужної оболонки правого ока. В результаті проведення розслідування нещасного випадку комісією з розслідування нещасного випадку було складено акт № 11про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом., затверджений 09 липня 2013 року (форма Н-1), а також Актом №11проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, що стався 18 червня 2013 року о 15 год.30 хв. за формою Н-5. Висновком МСЕК йому було встановлено 20% стійкої втрати працездатності. 25 червня 2017 року звільнився з роботи на підставі наказу № 4763/вк від 24.05.2017 року згідно ч.3 ст.38 КЗпП України.

Позивач вважає, що внаслідок нещасного випадку йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що після одержання травми, а також в подальшому він зазнав дуже сильного фізичного болю і страждань, внаслідок втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, постійного лікування в умовах стаціонару (не рідше двох разів на рік), переживання з приводу погіршення з оточуючими. Також завдання травми призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків, оскільки на його утриманні знаходиться сім'я, то змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач вважає, що діями відповідачів по незабезпеченню безпечних умов праці йому спричинена моральна шкода, яку позивач оцінює в 100000 грн . Позивач просить стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди, пов»яз ану з травмою на виробництві 100000 грн.

Представник позивач в судовому засіданні підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить їх задовольнити з тих підстав, що вказані у позовній заяві.

Представник відповідача ПАТ «Сумське МНВО» в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, але про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надавав. Тому є підстави для розгляду справи у відсутність представника відповідача.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивач з квітня 2004 року по 25.05.2017 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське МНВО»ВП , де працював у якості слюсаря механоскладальних робіт 3 розряду.

18.06.2013 року позивача було травмовано на підприємстві, де він працював при виконанні ним трудових обов»язків.

За наслідками розслідування нещасного випадку було видано акт за формою Н-1 № 11 від 09.07.2013 року та акт за формою Н-5 та встановлено діагноз: проникаюче пораення рогівки з випадінням райдужної оболонки правого ока ( а.с.4-7).

Відповідно до довідки МСЕК від 05.12.2014 р. позивачу було визначена втрата працездатності - 20% ( а.с. 11).

Повторно ОСОБА_1 був оглянутий МСЕК у 2017 році та йому встановлено 20% втрати працездатності.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 даної статті.

Відповідно до ст.. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до вимог ст.ст.1, 3 ч. 4 ст.43, ч. 1 та 2 ст.46 Конституції України Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності.

Приписами ст.12 Закону України «Про охорону праці» встановлено, що страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру є моральною шкодою потерпілого.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику по справах про відшкодування морального (немайнового) збитку" за змінами внесеними постановою Пленуму № 4 від 25.15.2001 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Заподіяний моральний збиток відшкодовується тій фізичній особі, права якої були безпосередньо порушені неправомірними діями інших осіб.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність заподіяння позивачу моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров'я під час виконання трудових обов'язків.

Враховуючи особливості захисту здоров'я потерпілого, поряд із відшкодуванням матеріальної шкоди компенсується і моральна шкода за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. (п.п. «е» п.1 ч. 1 ст.21, ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності»).

При вирішенні питання про право позивача на відшкодування моральної шкоди суд виходить із вимог ст.ст.21, 28, 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» в їх сукупності, якими передбачено, що право на отримання потерпілим страхових виплат у разі настання втрати працездатності, у тому числі виплати компенсації за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення їй втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної комісії (далі - МСЕК).

Згідно зі ст.4 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - Основи) - Основами передбачено відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків.

Нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть. (ст. 14 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності»).

Відповідно до Закону України від 23.02.2007 р. № 717 - V «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» виключені норми, що передбачають відшкодування Фондом моральної шкоди.

Виходячи з абзацу 9 пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі № 1 - 32/2008 року від 08.10.2008 року, право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди, в зв'язку з внесеними змінами від 23.02.2007 року до Закону України №1105-ХІУ, реалізується відповідно до норм статті 1167 Цивільного кодексу України та статті 237-1 Кодексу законів про працю України, за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Судом встановлено, що ушкодження здоров'я позивача під час виконання трудових обов'язків спричинило йому моральні та фізичні страждання, а саме: відчуття сильного душевного хвилювання, загальний біль від отриманої травми. Таким чином, на протязі тривалого часу позивач переніс та терпів наслідки отриманої травми.

Як роз'яснив Пленум ВСУ у Постанові №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань.

Вищезазначені вимоги законодавства, а також роз»яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року « Про судову практику по справам про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» пов»язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв»язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Спори про відшкодування шкоди повинні вирішуватися за законодавством, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 18 квітня 2012 року у справі № 6-26цс12, і в силу ст.ст. 214, 360-7 ЦПК Україну, яка має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Доказами, на підставі яких суд встановлює наявність факту заподіяння позивачу моральної шкоди, є акти про розслідування нещасного випадку, рішення МСЕК про втрату працездатності, виписки із історії хвороби, з яких вбачається неодноразові звернення до лікувальних закладів.

Виходячи із наведених вище обставин, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст.. 237 КЗпП України, роз»ясненням Пленуму Верховного Суду України позивач має право на її відшкодування та визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг, інтенсивність і тривалість психічних страждань, а також той факт, що до отримання травми на виробництві він був здоровою людиною, а після цього знизилась професійна працездатність у зв»язку з нещасним випадком на виробництві , відчуття сильного душевного хвилювання, загальний біль від отриманої травми, а тому суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й, беручи до уваги конкретні обставини по справі, зокрема: тяжкість тілесних ушкоджень, ступінь втрати працездатності 20%, характер, інтенсивність і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, зокрема що у звязку з травмою вже ніколи не буде здоровим чоловіком, після отриманої травми змушений був прикладати значні зусилля для продовження активного громадського життя, проте основною причиною нещасного випадку є дії позивача, який допустив порушення вимог законодавства про охорону праці, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 30000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переживав протягом тривалого часу та продовжує переживати по теперешній час як особа, яка постраждала у молодому віці.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволених вимог, що дорівнює 640 грон.

Керуючись ст.ст. 116,117 Кодексу законів про працю України, ст.ст.1167,1168 ЦК України, ст.ст. 76-80,141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства „Сумське Машинобудівне науково-виробниче об'єднання" про стягнення моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я на виробництві - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Сумське Машинобудівне науково-виробниче об'єднання" на користь ОСОБА_1 (інд код НОМЕР_1) у відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я на виробництві у розмірі 30 000 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Сумське Машинобудівне науково-виробниче об'єднання" судовий збір розміром 640 грн. на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області. .

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у розгляді справи (вирішення питання без повідомлення (виклику) учасників справи, визначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.Ю. Корольова