АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 687/837/17
Проваджння № 22-ц/792/112/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді - Гринчука Р.С.,

суддів: Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар Гриньова А.М.,

з участю апелянтів,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, поданим в своїх інтересах а також в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином з апеляційними скаргами ОСОБА_1, яка діє також в інтересах малолітнього ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 21 листопада 2017 року,

в с т а н о в и л а :

В червні 2017 року ОСОБА_1 у своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

На обґрунтування позову зазначила, що 24.07.2016 року ОСОБА_3 під час керування автомобілем ВАЗ 21101 допустив наїзд на її чоловіка, ОСОБА_4, який рухався по дорозі на велосипеді, внаслідок чого останній помер в лікарні.

За такі дії відповідача було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання, не повязане з позбавленням волі.

В звязку зі смертю ОСОБА_4 їй та їх спільному сину ОСОБА_2 було заподіяно моральної шкоди, загальний розмір якої становить 1 000 000 грн., по 500 000 грн. кожному.

Рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 21 листопада 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 200 000 грн. та на користь ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 250 000 грн. моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 576 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обємі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд допустив порушення норм матеріального права, неповно встановив обставини справи та не врахував обєм душевних страждань, які пережила та продовжує вона переживати в звязку з втратою чоловіка, який був єдиним годувальником для неї та її дітей.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просив суд апеляційної інстанції змінити рішення суду та зменшити розмір моральної шкоди, виходячи із фактичних обставин справи та вимог закону.

При цьому зазначив, що суд не дав належної оцінки доказам в справі, які не дають підстав для висновку про заподіяння позивачу моральних страждань у визначеному судом розмірі. Не було враховано обставин, внаслідок яких загинув чоловік позивача, наявності його вини у вчиненні ДТП.

В судовому засіданні апелянти підтримали подані ними апеляційні скарги, проти апеляційних скарг один одного заперечили.

Заслухавши пояснення учасників справи та перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції повно та обєктивно встановив обставини справи, його висновки відповідають вимогам матеріального та процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не вбачається.

Судом встановлено, що 24.07.2016 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем ВАЗ 21101, номерний знак НОМЕР_1, рухаючись зі швидкістю 80 км/год. по автомобільній дорозі Р-48 Камянець Подільський Білогіря, в порушення п.п. 1.3., 1.5., 2.3 «б», «д», 10.1., 12.2. Правил дорожнього руху України та горизонтальної розмітки 1.1., не будучи уважним, вибрав швидкість, яка за умов видимості дороги перевищувала допустиму в темну пору доби, змінив напрямок руху, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, перетнув суцільну лінію горизонтальної розмітки 1.1., яку перетинати заборонено, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив наїзд на ОСОБА_4, який рухався на велосипеді в зустрічному напрямку. В результаті ДТП ОСОБА_4 отримав тяжкі тілесні ушкодження і від отриманих травм помер цього ж дня в Чемеровецькій ЦРЛ.

Вироком Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 20.06.2017 року ОСОБА_3 був визнаний винним за ч. 2 ст. 286 КК України.

Задовольняючи частково позов суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що внаслідок вчинення ОСОБА_3 злочину загинув чоловік ОСОБА_1, який був єдиними годувальником для неї та їх спільного сина. Ці обставини призвели до моральних страждань позивача, яка в звязку зі смертю чоловіка зазнала душевних переживань, змушена була змінити свій звичний уклад життя, докладати додаткових зусиль для матеріального забезпечення себе та дитини. В свою чергу малолітній син ОСОБА_2 позбавлений батьківської турботи та піклування, виховується без батька, в неповній сімї.

Пунктом 2 частини 2 статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів.

Частиною 3 вказаної норми передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, виходив з того, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність володільця такого джерела, а завдана ним моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, у тому числі якщо шкоду завдано смертю фізичної особи, при цьому, врахувавши вимоги ч. 2 ст. 1193 ЦК України, п. 9 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року, №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», п. 2 постанови Пленуму ВСУ від 27.03.1992 року, №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача моральної шкоди в розмірі 200 000 грн. та 250 000 грн., врахувавши при цьому суму добровільного відшкодування шкоди відповідачем в розмірі 54 000 грн.

За викладених обставин доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянтів з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, яка діє також в інтересах малолітнього ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 21 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий /підпис/ Судді /підписи/

Повна постанова складена 15.01.2018 року.

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_5 Доповідач Гринчук Р.С.

Категорія № 30