Постанова

Іменем України

17 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 536/2514/15

провадження № 61-3311св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення апеляційного суду Полтавської області від 27 жовтня 2016 року у складі колегії суддів Хіль Л. М., Мартєва С. Ю., Кузнєцової О. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 23 серпня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», який 21 грудня 2009 року перейменований на публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), та позичальником ОСОБА_1 укладений договір про надання споживчого кредиту № 0.

Відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику ОСОБА_1 кредит в сумі 37 950 доларів США, який останній зобов'язався повернути у повному обсязі до 22 серпня 2017 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 12,40 % річних.

Для забезпечення виконання зобов'язань укладено договір поруки між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 від 23 серпня 2007 року № 1, за яким, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлене договором поруки.

Всупереч умовам кредитного договору відповідач ОСОБА_1 не здійснює платежів для погашення суми заборгованості за кредитом та нарахованих процентів, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання.

Станом на 04 листопада 2015 року загальна заборгованість відповідача ОСОБА_1 з повернення кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом становить 11 461 долар 62 центи США та пені у розмірі 19 636 грн 47 коп., з яких: 10 120 доларів США - заборгованість за прострочення кредиту; 1 341 долар 62 центи США заборгованість по прострочених процентах; 14 444 грн 67 коп. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту; 5 191 грн 80 коп. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах за користування кредитом.

У зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, позивачем на адресу відповідачів 19 вересня 2015 року були направлені вимоги про погашення простроченої заборгованості.

Відповідачі свої зобов'язання щодо погашення заборгованості по кредиту та сплаті процентів за користування ним не виконали.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15 липня 2016 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 23 серпня 2007 року № 0 та додаткової угоди від 23 серпня 2007 року № 1 до цього договору станом на 04 листопада 2015 року в сумі 11 461 долар 62 центи США та пені в сумі 19 636 грн 47 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати в сумі 4 252 грн 14 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог ПАТ «УкрСибанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитом та процентами відповідачем не виконані, свого розрахунку суду не надав, експертиза, що була призначена за клопотанням відповідача, у зв`язку із несплатою рахунку за її виконання, проведена не була, а отже, відповідачем ОСОБА_1 не надано належних доказів на підтвердження своїх заперечень.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 27 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15 липня 2016 року змінено в частині стягнення заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом.

Позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 23 серпня 2007 року № 0 та додаткової угоди від 23 серпня 2007 року № 1 до цього договору станом на 04 листопада 2015 року в сумі 11 126 доларів 53 центи США та пені в сумі 19 636 грн 47 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати в сумі 4 252 грн 14 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ПАТ «УкрСибанк» відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що відповідач свої зобов'язання з погашення кредиту виконував неналежним чином, внаслідок чого станом на 04 листопада 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 11 126 доларів 53 центи США, що складається з заборгованості за договором кредиту у розмірі 10 120 доларів США, відсотків у розмірі 1 006 доларів 53 центи США, що підтверджується розрахунком заборгованості, який узгоджується з умовами кредиту та не спростований відповідачем та вищевказаним розрахунком заборгованості за процентами за користування кредитом.

У листопаді 2016 року ПАТ «Укрсиббанк» подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду Полтавської області від 27 жовтня 2016 року та залишити в силі рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15 липня 2016 року.

Касаційна скарга ПАТ «Укрсиббанк» мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не визначився з характером спірних правовідносин, помилково відмовив ПАТ «Укрсиббанк» в стягненні з ОСОБА_1 підвищених відсотків у сумі 335 доларів 09 центів США, пославшись на недотримання банком п. 9. 2 кредитного договору. Крім того, не надано оцінки підвищеним відсоткам та базі їх нарахування, оскільки подвійна ставка на прострочену заборгованість не є зміною (підвищенням) процентної ставки за кредитом, а фактично є застосуванням банком окремого виду відповідальності відповідно до статті 625 ЦК України.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

23 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 1 статті 409 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом установлено, що 23 серпня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», який відповідно до Статуту перейменований на ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0 в сумі 37 950 доларів США.

Строк повернення кредиту встановлений не пізніше 22 серпня 2017 року.

Пунктами 1.1, 1.2.2, 1.3.1 визначена сплата процентів за користування кредитом у розмірі 12, 40 % річних (а. с. 6).

Одночасно була укладена додаткова угода № 1 до договору про надання споживчого кредиту.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір поруки від 23 серпня 2007 року № 1 (а. с. 18, 19). Відповідно до рішення апеляційного суду Харківської області від 07 червня 2016 року вказаний договір поруки визнано припиненим.

Отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, відповідач ОСОБА_1 не здійснював своєчасних платежів для погашення суми заборгованості за кредитом та процентами, чим порушив договірні зобов'язання.

Заборгованість за кредитним договором станом на 04 листопада 2015 року, підтверджується розрахунком заборгованості відповідача перед позивачем (а. с. 20-30), інших розрахунків надано не було.

Суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції у частині стягнення заборгованості по простроченим процентам за користування кредитом, виходив з такого.

Згідно з пунктом 1.3.1 договору передбачено, що у випадку, якщо банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування, в порядку, передбаченому п. 9.2 цього договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці.

Згідно п. 7.1 кредитного договору за порушення відповідачем термінів погашення будь-яких грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї частки або його частини) та/або термінів оплати процентів та/або комісії, позивач має право вимагати від відповідача додатково сплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені.

У зв'язку з невиконанням позичальником ОСОБА_1 умов кредитного договору, позивачем на його адресу була направлена 17 вересня 2015 року вимога про усунення порушень умов кредитного договору (а. с. 38, 42).

Відповідно до норм статтей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк.

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої само якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В пункті9.2 договору кредиту передбачено, що відповідно до вимог статті 651 ЦК України протягом дії договору кредиту Банк відповідно до умов п. 1.3.1 договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі настання будь-якої переліченої події.

При настанні будь-якої з обставин, передбачених частиною 1 п. 9.2 договору, банк може збільшити розмір процентної ставки за договором в наступному порядку , а саме, банк не пізніше ніж за 14 календарних днів до дня зміни розміру процентної ставки в сторону збільшення повідомляє позичальника про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки, шляхом направлення поштою відповідного рекомендованого листа за адресою позичальника, що вказана у розділі 12 цього договору, або за іншою адресою, яку позичальник письмово повідомив Банку при зміні адреси.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та додаткової угоди до цього договору станом на 04 листопада 2015 року та пені, оскільки відповідач свої зобов'язання по погашенню кредиту виконував неналежним чином, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 11 126 доларів 53 центи США, що складається з заборгованості за договором кредиту у розмірі 10 120 доларів США. Крім того, дійшов правильного висновку про те, що відповідно до п.1.3.1 договору кредиту від 23 серпня 2007 року № 0 з відповідача на користь Банку підлягають стягненню відсотки за користування кредитом у розмірі 12,4 % річних, що складають станом на 04 листопада 2015 року 1 006 доларів 53 центи США, що підтверджується розрахунком заборгованості, який узгоджується з умовами кредиту та не спростований відповідачем.

Щодо аргументів касаційної скарги ПАТ «УкрСиббанк» про те, що ПАТ «Укрсиббанк» повідомляв ОСОБА_1 про нарахування відсотків за користування кредитом на прострочену суму основного боргу, слід зазначити таке.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 3 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155 (далі - Правила), рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «M»), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку.

Згідно з пунктом 114 Правил адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - повнолітнім членам сім'ї за умови пред'явлення ними документа, що посвідчує особу.

У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника лист про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Зазначену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17.

Доводи касаційної скарги ПАТ «УкрСиббанк» про те, що банк направив на адресу позичальника рекомендований лист № 120787 від 22 лютого 2008 року, яким повідомлено позичальника про підвищення розміру процентної ставки вдвічі від діючої у разі прострочення чергового платежу, не приймаються Верховним Судом до уваги, виходячи з наступного.

Згідно з п 1.3.2. Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 23 серпня 2007 року сторони домовились, що за умовами цього договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої із обставин, передбачених частиною 1 п.9.2 договору.

В пункті 9.2 (а) передбачено, що відповідно до вимог статті 651 ЦК України сторони погодили, що протягом дії цього договору банк відповідно до умов пункту 1.3.1 договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі настання будь-якої із наступних обставин, а саме: порушення позичальником кредитної дисципліни.

22 лютого 2008 року Банк направив рекомендований лист № 120787 ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_1 (а. с. 43).

Однак, встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 (а. с. 31 - 32).

Матеріали справи не містять виконання банком умов пункту 9. 2 щодо повідомлення відповідача про збільшення процентної ставки до 24,8 %.

Отже, висновки суду апеляційної інстанції відповідають обставинам справи, встановленим згідно з вимогами процесуального закону, а також узгоджуються із нормами матеріального права, які судом правильно застосовано.

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судами повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 27 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. П. Курило