РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Каліщука А.А.

за участю секретаря судових засідань Процюк Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 про визначення часток у спільному сумісному майні,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 про визначення часток у праві спільної сумісної власності. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка площею 0,0992 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована по АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1. померла ОСОБА_6, після її смерті відкрилась спадщина за заповітом на належне їй спадкове майно. Згідно з заповіту від 22.01.2010 року ОСОБА_6 призначила спадкоємцем усього свого майна ОСОБА_2 Просить виділити ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, 11/18 частки із спільної сумісної власності земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1.

Позивач в судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, однак подали заяви, в яких зазначили, що позов визнають повністю та просять проводити розгляд справи у їх відсутності.

Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з'явились, тому згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами.

Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд приймає визнання позову відповідачами, оскільки таке визнання відповідає вимогам закону, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно з ч.1 ст. ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч.1, 2 ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

З дослідженого судом Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯК №378261 встановлено, що ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка площею 0,0992 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована по АДРЕСА_1

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, актовий запис №94, підтверджується, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з заповіту від 22.01.2010 року ОСОБА_6 призначила спадкоємцем усього свого майна ОСОБА_2

Із матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_2 у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Однак позивач не може оформити спадщину у органах нотаріату, оскільки вищевказана земельна ділянка знаходиться у спільній сумісній власності і частка ОСОБА_6 не визначена.

Задавольняючи позов, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.4 ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди.

Із свідоцтва про право на спадщину від 11.02.2002 р. встановлено, що ОСОБА_6 є власником 11/18 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться на спірній земельній ділянці в АДРЕСА_1

Оскільки вищевказана земельна ділянка є об'єктом права спільної сумісної власності, а також не визначались частки у праві спільної сумісної власності у цій земельній ділянці, ні за домовленістю співвласників, ні за рішенням суду, та беручи до уваги, що ОСОБА_6 є власником 11/18 частин житлового будинку, котрий знаходиться на спірній земельній ділянці, тому з урахуванням вимог ч.4 ст. 120 ЗК України розмір її частки у даній земельній ділянці становить 11/18.

Оцінивши всі докази в сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є доведеними, а тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 265 ЦПК України, ч.1 ст. 355, ч.1 ст. 368, ч.1,2 ст. 370 ЦК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Виділити ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 11/18 частки із спільної сумісної власності у земельній ділянці, площею 0,0992 га, кадастровий номер НОМЕР_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована по АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складений 19.09.2018 року.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя А.А. Каліщук