Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.10.2018 Справа №607/5532/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Позняка В.М.,

з участю секретаря судового засідання Осів І.В.,

позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зобов'язання повернути самовільно захоплену сходову клітку та зобов'язання не чинити перешкод в користуванні житлом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, просить зобов'язати відповідача повернути самовільно зайняту нею сходову клітку та зобов'язати не чинити перешкоди в користуванні житлом. Позов мотивовано тим, що відповідач зайняла сходову клітку на другому поверсі, де в неї квартира з якої є вихід на горище. У зв'язку із зайняттям сходової клітки позивач, який мешкає на першому поверсі, та є співвласником квартири, яка куплена його дружиною за час шлюбу, позбавлений можливості користуватися горищем.

Відповідач надала відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що позивач не довів, що порушено його право, оскільки він надав до позову копію договору купівлі-продажу, відповідно до якого власником квартири є його дружина. Доказів проживання у вказаній квартирі позивачем не надано. Твердження позивача, що ОСОБА_3 чинить йому перешкоди в користуванні горища, є голослівними, нічим не підтвердженими. Просить звернути увагу суду, що аналогічний спір вже розглядався між власниками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3, та рішенням суду від 24 листопада 2010 року в задоволення позову відмовлено.

Ухвалою судді від 03 квітня 2018 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено її до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, викладених в ньому. Зазначив, що він проживає в квартирі АДРЕСА_1, яка знаходиться на першому поверсі двохповерхового будинку. В АДРЕСА_3 на другому поверсі проживає відповідач ОСОБА_3. Власники АДРЕСА_3 на другому поверсі здійснили перепланування своєї квартири таким чином, що встановили двері та замок до приміщення загального користування - сходової клітки та площадки на другому поверсі будинку, у зв'язку із чим закрито вхід на горище.

У судовому засіданні відповідач проти задоволення позову заперечила з підстав, викладених у відзиві на позов. Зазначила, що будь-яких перешкод в користуванні горищем вона позивачу не чинить, ніяких незаконних перепланувань не вчиняла, позивач має доступ до горища. ОСОБА_3 пояснила, що їй невідомо, де живе позивач, та чи живе він в квартирі АДРЕСА_1.

Дослідивши докази, судом встановлено такі обставини.

Відповідно до реєстраційного свідоцтва Тернопільського міського бюро технічної інвентаризації, за ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом м. Тернополя 12.10.1996 року №8203, зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Як вбачається з договору-купівлі продажу від 06 жовтня 2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_7 26 жовтня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за №4042, чоловік відповідача ОСОБА_8 придбав квартиру АДРЕСА_3.

Згідно інвентарної справи на квартиру АДРЕСА_3, вказана квартира складається з коридора 3.1, кухні 3.2, ванної 3.3., кладової 3.4, кімнат 3.5 та 3.6. Також на інвентарній справі позначені приміщення загального користування - сходова клітка із першого поверху на другий до АДРЕСА_3.

Як видно із депутатського звернення депутата Тернопільської міської ради ОСОБА_9, у відповідь на звернення ОСОБА_1 щодо неможливо потрапляння на горище через місце загального користування, котре з невідомих причин використовується мешканцями АДРЕСА_3, депутат звернувся до Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області для направленні дільничного інспектора для з'ясування обставин.

Відповідно до висновку від 21.05.2018, складеного дільничним Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області, погодженого начальником СДОП Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області та затвердженого начальником Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області «Про результати розгляду звернення депутата Тернопільської міської ради гр. ОСОБА_9», перевірку звернення депутата завершено. Під час проведення перевірки встановлено, що в Тернопільському міськрайонному суді розглядається цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 з цього приводу.

Крім того, ОСОБА_1 29 травня 2018 року звернувся до відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради із заявою, в якій просить провести перевірку дотримання ОСОБА_3 державних будівельних норм по реконструкції приміщень спільного користування, яка на другому поверсі зайняла приміщення спільного користування, що унеможливлює доступ до горища.

Як видно із відповіді відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради від 25 червня 2018 року, у відповідь на звернення ОСОБА_1, працівниками відділу було здійснено виїзд для проведення позапланової перевірки, однак, після неодноразових виїздів на місцезнаходження об'єкта АДРЕСА_3 з гр. ОСОБА_3 зустрітися не вдалося.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2010 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Коменерго-Тернопіль» про усунення перешкод в користуванні горищем, у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено. Згідно рішення, судом не здобуто доказів, які б переконливо свідчили, що ОСОБА_8 здійснив перепланування належного йому помешкання за рахунок використання коридору загального користування.

Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до переконання що в позові слід відмовити, виходячи із такого.

У відповідності до частини другої статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень у будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Зазначене право передбачене також ч. 2 ст. 382 ЦК України, відповідно до якої власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Рішеннями Конституційного Суду України від 2 березня 2004 pоку № 4-рп/2004 у справі № 1-2/2004 та від 9 листопада 2011 року № 14-рп/2011 у справі № 1-22/2011 визначено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні та ін.) відповідно до п. 2 ст. 10 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду» передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир, що засвідчується єдиним документом ? свідоцтвом про право власності на квартиру.

Тобто право володіння, користування та розпорядження допоміжними приміщеннями, в тому числі і сходовими клітками, мають усі співвласники житлового будинку.

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦК України розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою усіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Позивач стверджує, що відповідач ОСОБА_3, яка проживає в АДРЕСА_3 на другому поверсі здійснила перепланування своєї квартири таким чином, що встановила двері та замок до приміщення загального користування - сходової клітки та площадки на другому поверсі будинку, у зв'язку із чим закрито вхід на горище.

На підтвердження позовних вимог надано такі докази:

- реєстраційне свідоцтво Тернопільського міського бюро технічної інвентаризації про реєстрацію за ОСОБА_6 права власності на квартиру АДРЕСА_1;

- інвентарну справу на АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1;

- депутатського звернення депутата Тернопільської міської ради ОСОБА_9, у відповідь на звернення ОСОБА_1;

- висновок від 21.05.2018, складений дільничним Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області та погодженого начальником СДОП Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області та затвердженого начальником Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області «Про результати розгляду звернення депутата Тернопільської міської ради гр. ОСОБА_9»;

- звернення позивача у відділ державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради;

- відповідь відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради від 25 червня 2018 року у відповідь на звернення ОСОБА_1

Відповідач заперечила ту обставину, що вона захопила приміщення загального користування, чинить йому перешкоди в користуванні горища, вказує, що позивач має доступ до горища.

Із змісту статті 12,13 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Із наданих позивачем доказів неможливо встановити, що відповідачем ОСОБА_3 порушено права позивача щодо спільного користування сходовою кліткою та доступом до горища.

Так, жодного доказу, який би підтверджував те, що ОСОБА_3, яка проживає в АДРЕСА_3 на другому поверсі здійснила перепланування своєї квартири таким чином, що встановила двері та замок до приміщення загального користування - сходової клітки та площадки на другому поверсі будинку, у зв'язку із чим закрито вхід на горище суду не надано.

Відсутні такі дані у висновку від 21.05.2018, складеного дільничним Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області «Про результати розгляду звернення депутата Тернопільської міської ради гр. ОСОБА_9» та відповіді відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради від 25 червня 2018 року у відповідь на звернення ОСОБА_1, в яких тільки констатується факт звернення з цього приводу позивача.

Сам факт звернення позивача із заявами до депутата Тернопільської міської ради та відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради, в яких позивач повідомив такі факти, не може достовірно підтвердити наведені обставини, без наявності інших доказів.

Крім того, позивачем не надано достатніх доказів того, що він має право власності чи користування квартирою АДРЕСА_1, оскільки відповідно до реєстраційного посвідчення, власником квартири є його дружина ОСОБА_3 Доказів того, що майно є спільною сумісною власністю подружжя не надано, як і не надано доказів права користування (сервітуту) квартирою.

Крім того, не надано доказів того, що саме ОСОБА_3 чинить перешкоди в користуванні горищем та сходовою кліткою.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Із змісту статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тому суд приходить до переконання, що надані докази не є достатніми для висновку суду про те, що відповідач ОСОБА_3 здійснила перепланування своєї квартири таким чином, що встановила двері та замок до приміщення загального користування - сходової клітки та площадки на другому поверсі будинку, у зв'язку із чим закрила вхід на горище, а отже право позивача підлягає захисту.

Відповідно до ст.ст. 16, 369 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 5, 19, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_2) до ОСОБА_3 (зареєстрована по АДРЕСА_2, фактично проживає по АДРЕСА_3, ІПН НОМЕР_1) про зобов'язання повернути самовільно захоплену сходову клітку та зобов'язання не чинити перешкод в користуванні житлом відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 23 жовтня 2018 року.

Головуючий суддяВ. М. Позняк