Справа № 569/6242/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2018 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

секретар судового засідання Ющук О.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 30 квітня 2010 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого вони мають неповнолітню дитину ОСОБА_4. Дитина проживає разом з нею і перебуває на повному її утриманні. Відповідач добровільно в повному обсязі допомоги на утримання дитини не надає, хоча офіційно працевлаштований, має постійний та регулярний дохід. В звязку з чим, з врахуванням остаточних позовних вимог, просить шлюб розірвати, неповнолітню дочку залишити проживати з нею та стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, з моменту подачі позовної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття.

Представник позивача адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні позов ОСОБА_3 підтримала та просить суд розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований 30 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 417; неповнолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати з позивачем; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно з моменту подачі позовної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини аліментів у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Вказав, що він ніколи не ухилявся від утримання своєї неповнолітньої дитини, після розірвання шлюбу обіцяє про неї і на далі піклуватись, і надавати матеріальну допомогу.

Заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що сторони з 30 квітня 2010 року перебувають у шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ГЮ № 057004, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 417.

Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України.

Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Судом відповідно до ухвали від 04.07.2018 року про зупинення провадження сторонам по справі було надано термін на примирення строком на 2,6 місяця, однак сторони не примирилися.

Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Крім того, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також, враховуючи, що право позивачки на матеріальне утримання дитини з боку батька порушене та підлягає судовому захисту, суд приходить до висновку про те, що позов в частині стягнення аліментів підлягає до часткового задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції 18 квітня 2013 року, серії І-ГЮ № 187070, ОСОБА_4, народилася 18 квітня 2013 року, його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.6).

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Враховуючи те, що домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають значення.

Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує позицію позивача щодо способу стягнення аліментів, також суд враховує відсутність будь-яких відомостей про наявність у відповідача чи у їхньої спільної з позивачем дитини захворювань, що потребували б додаткових витрат, а також доходи відповідно до довідки №065 від 28.09.2018 року.

Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 04 квітня 2018 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їх дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

В силу ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом.

Судом встановлено, що малолітня дитина проживає з позивачкою, тому суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу, малолітню дитину слід і надалі залишити проживати з позивачкою.

Беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивачем при поданні позовної заяви сплачено суму судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 704,80 грн, вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, і враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 24, 105, 112, 114, 115, 180-184, 191 СК України, ст.ст. 3, 12, 13, 81, 141, 206, 259, 263-265, 354, 430 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів - задовольнити частково.

Розірвати шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського управління юстиції 30 квітня 2010 року, актовий запис №417 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з матір»ю ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Рівненський міський суд Рівненської області в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, б. 1а, кв. 145.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6.

Суддя Н.Г. Кучина