Постанова

Іменем України

11 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 643/7309/16-ц

провадження № 61-19268св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В.М., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»,

третя особа - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на рішення Московського районного суду міста Харкова від 01 грудня 2016 року у складі судді Довготько Т. М. та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 22 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Пилипчук Н. П., Піддубного Р. М., Котелевець А. В.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», третя особа - ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позов мотивовано тим, що 23 грудня 2014 року по проспекту 50 років ВЛКСМ в місті Харкові, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Fiat Doblo Panorama, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_6, та автомобіля Hyundai I30, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, внаслідок якої автомобіль Hyundai I30 зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Московського районного суду міста Харкова від 30 січня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні даного ДТП. 16 лютого 2015 року нею було написано заяви про настання страхового випадку у відділі врегулювання збитків СК «Оранта», проведено огляд транспортного засобу Hyundai I30 про встановлення заподіяної шкоди та про виплату страхового відшкодування. 24 лютого 2015 року СК «Оранта» повідомила про відмову у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з тим, що автомобіль Fiat Doblo Panorama застрахований в СК «Гарантія», але згідно бази МТСБУ, поліс АІ №1543609 виданий страховою компанією «Оранта» та застрахована цивільно-правова відповідальність автомобіля Fiat Doblo Panorama. Відповідно до дослідження №АХ5472ЕА-15.01/2 ПАТ «НАСК «Оранта», матеріальний збиток, завданий автомобілю Hyundai I30, складає 7 448,22 грн. Крім того позивач зазначає, що вона не мала можливості користуватися належним їй автомобілем протягом двох місяців, зазнала збитків як майнового так і немайнового характеру. Протягом даного часу вимушена була користуватися послугами таксі, друзів та знайомих щоб добиратись до роботи та по інших особистих справах. Це все завдало додаткових збитків, як матеріальних - пов'язаних з необхідністю пересування на таксі та на громадському транспорті, так і нематеріального характеру - відчуття дискомфорту, порушення нормальних умов життєдіяльності. Вона стала витрачати більше коштів та часу на пересування та стала менше часу проводити із сім'єю. Моральну шкоду оцінює у сумі 5 000 грн.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 01 грудня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду у якості страхового відшкодування у розмірі 7 448,22 грн та судовий збір у розмірі 551,20 грн, а всього 7 999,42 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на момент розгляду справи суду не надано доказів про здійснення страховою компанією страхових виплат на користь позивача, тому відповідач на підставі положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повинен відшкодувати позивачу матеріальні збитки.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 22 лютого 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «НАСК «Оранта» відхилено.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 01 грудня 2016 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу ПАТ «НАСК «Оранта», суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.

25 березня 2017 року ПАТ «НАСК «Оранта» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи, сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умовами отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Підпунктом 4 пунктом 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У статті 388 ЦПК України зазначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

20 квітня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Встановлено, що 23 грудня 2014 року на проспекті 50 років ВЛКСМ в місті Харкові, трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Fiat Doblo Panorama, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_6, та автомобіля НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_4, внаслідок якої автомобіль НОМЕР_3 зазнав механічних пошкоджень.

Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АІ/1543609, виданим ОСОБА_5 ПАТ НАСК «Оранта», забезпеченим транспортним засобом є автомобіль Fiat Doblo Panorama, державний номерний знак НОМЕР_1, страхова сума за шкоду, заподіяну майну 50 000 грн, розмір франшизи нульовий.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Пунктами 33.1.4, 33.1. статті 33 цього Закону визначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний, зокрема, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Встановлено, що 25 грудня 2014 року позивач повідомила Страхову компанію ПАТ НАСК «Оранта» про настання страхового випадку - ДТП, що сталася 23 грудня 2014 року (а. с. 53).

16 лютого 2015 року на адресу ПАТ НАСК «Оранта» позивачем була надіслана заява про виплату страхового відшкодування.

ОСОБА_4 було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, з підстав того, що відповідно до інформації з централізованої бази даних МТСБУ, було встановлено, що на момент настання дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 23 грудня 2014 року, автомобіль НОМЕР_4 був застрахований в СТзДВ «Гарантія» згідно полісу №АС/9505448 (лист від 24 лютого 2015 року) (а. с. 68-69).

Однак, встановлено, що у СТзДВ «Гарантія» застрахований автомобіль НОМЕР_5» (а. с. 60). Автомобіль Fiat Doblo державний номерний знак НОМЕР_6 застрахований в ВАТ «НАСК «Оранта» (а. с. 59).

Отже, у справі, яка переглядається, суди, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, дійшли правильного висновку про те, що ПАТ «НАСК «Оранта» не виконало зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування потерпілій особі за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності у встановлений строк, тому з відповідача на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 7 448,22 грн.

Наведені в касаційній скарзі доводи Верховним Судом відхиляються, оскільки суди попередніх інстанцій правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, на підставі достатньо повно встановлених обставин справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Доводи касаційної скарги ПАТ «НАСК «Оранта» про те, що суд апеляційної інстанції залишив поза увагою пункт 36.2 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не приймаються до уваги, оскільки розмір відшкодування правильно визначено судом першої інстанції згідно дослідження № АХ5472ЕА-15.01/2 від 15 січня 2015 року.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня 2017 року зупинено виконання оскаржуваних судових рішень до закінчення касаційного провадження.

Враховуючи те, що касаційна скарга ПАТ «НАСК «Оранта»підлягає залишенню без задоволення, відповідно до положень частини третьої статті 436 ЦПК України, Верховний Суд поновлює виконання рішення Московського районного суду міста Харкова від 01 грудня 2016 року та ухвали апеляційного суду Харківської області від 22 лютого 2017 року.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 01 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 22 лютого 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Московського районного суду міста Харкова від 01 грудня 2016 року та ухвали апеляційного суду Харківської області від 22 лютого 2017 року.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В.М. Коротун

М.Є. Червинська