Справа № 462/4751/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2018 року рокуЗалізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої-судді - Гедз Б.М.

при секретарі - Рущак Т.О.

за участю представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2001 року, від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_4 звернувся з позовом до суду про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя у них не склалося, через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя та ведення господарства. Зазначив, що сім'я їх розпалася остаточно, вони втратили почуття любові, поваги один до одного, кожен живе своїм життям. З 2013 року проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Переконаний, що шлюб носить формальний характер, а подальше сумісне життя та збереження сім'ї є неможливим та недоцільним.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на мотиви такого, доповнив, що сім'я сторін розпалася остаточно, з 2013 року вони проживають окремо, не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. Крім того, кожен з них живе своїм особистим життям. Просив не надавати сторонам строку для примирення та позов задовольнити.

Відповідач позов визнала, при цьому, подала письмову заяву, в якій вказала, що збереження сім'ї між ними неможливе. Доповнила, що дійсно з відповідачем з 2013 року проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Просить не надавати строку для примирення та позов задовольнити.

За таких обставин, оскільки відповідач визнала позов, відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони зареєстрували шлюб 14 липня 2001 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 1106 (а.с. 5), в якому мають неповнолітню дочку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також встановлено, що сторони з 2013 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, припинили сімейні стосунки.

Позивач примирення вважає неможливим та наполягає на розірванні шлюбу.

З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, категоричної позиції позивача щодо розірвання шлюбу, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження стосунків немає.

Суд приймає до уваги позицію відповідачки про визнання позову і його бажання розірвати шлюб.

Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім'ї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 247, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, керуючись ст. ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд,

у х в а л и в:

Позов задовольнити. Розірвати шлюб між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 14 липня 2001 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 1106.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18 вересня 2018 року.

Суддя: (підпис) Б. М. Гедз

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз