Постанова

Іменем України

17 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 522/11985/16-ц

провадження № 61-24758св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» в особі філії Южне головне регіональне управління акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 січня 2017 року у складі судді Загороднюка В. І. та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 04 квітня 2017 року складі колегії суддів: Гайворонського С. П., Журавльова О. Г., Кононенко Н. А.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», банк), про зобов'язання усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні грошовими коштами, що знаходяться на її картковому рахунку № НОМЕР_1, та надання письмового повідомлення про розблокування її карткового рахунку; зобов'язання видати їй готівкою грошові кошти, що знаходяться на її рахунку в розмірі 87 532,74 грн, стягнення з банку на її користь 3 502,96 грн пені, 1 295 грн збитків, 2 625,98 грн 3 % річних, 87,53 грн інфляційних втрат; розірвання договору, укладеного нею з банком на відкриття золотої картки для виплати № НОМЕР_1 з видачею довідки про закриття карткового рахунку, що відкритий на її ім'я.

Позовна заява мотивована тим, що вона є власником банківської платіжної картки для виплат АТ КБ «ПриватБанк» карткового рахунку № НОМЕР_1, імітованої на її ім'я. 03 червня 2016 року картку було заблоковано без попередження більш ніж на сім днів, в зв'язку з чим вона позбавлена можливості користуватися своїми грошовими коштами. Банк незаконно користується чужими грошовими коштами та позбавив її можливості розпоряджатися своєю власністю.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 січня 2017 року позов задоволено частково. Зобов'язано АТ КБ «ПриватБанк» усунути перешкоди ОСОБА_4 для використання коштів на картковому рахунку № НОМЕР_1, відкритому на її ім'я, та надати письмове повідомлення про розблокування цього карткового рахунку. Зобов'язано АТ КБ «ПриватБанк» видати ОСОБА_4 наявні на картковому рахунку № НОМЕР_1 грошові кошти готівкою в розмірі 87 532,74 грн. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 3 502,96 грн пені. Розірвано договір, укладений між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 на відкриття золотої картки для виплати № НОМЕР_1, та зобов'язано видати довідку про закриття карткового рахунку, відкритому на її ім'я. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що АТ КБ «ПриватБанк» безпідставно заблокувало рахунок позивача, внаслідок чого вона позбавлена можливості вільно розпоряджатися власними коштами.

Ухвалою апеляційного Одеської області від 04 квітня 2017 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 січня 2017 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції при розгляді заяви не допустив неправильного застосування норм матеріального та порушень норм процесуального права.

У касаційній скарзі, поданій 21 квітня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 Посилається на порушення судами норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивовананаявністю у банку права прийняти рішення про зупинення здійснення операцій з використанням певного електронного платіжного засобу за наявності обставин, що можуть свідчити про незаконне використання цього засобу, що не може порушувати прав клієнта, який використовує картку із порушенням умов договору та закону. Судами не досліджено правову природу перерахованих на рахунок позивача грошових коштів, що призвело до помилкового висновку суду про зловживання наданими банку повноваженнями, внаслідок чого порушено права та інтереси позивача. Окрім того, судами задоволено вимогу позивача про розірвання договору, нехтуючи тим, що така вимога була вчинена шляхом безпосереднього її пред'явлення до суду, що порушує публічний порядок розірвання договорів.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано її матеріали з Приморського районного суду м. Одеси.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК Українисудом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

11 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

На час розгляду справи Верховним Судом заперечень/відзивів на касаційну скаргу не надійшло.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди встановили, що ОСОБА_4 є власником банківської платіжної картки для виплат АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1.

03 червня 2016 року даний рахунок заблоковано на підставі проведеного банком аналізу руху коштів на рахунку ОСОБА_4 та висновків про те, що позивач використовує платіжну картку для отримання грошових коштів та їх переказу в рамках функціонування протиправної схеми переведення грошей в готівку.

На момент здійснення блокування платіжної картки залишок грошових коштів по картці складає 87 532,74 грн.

04 червня 2016 року ОСОБА_4 звернулася із заявою до Голови Правління АТ КБ «Приватбанк» з проханням розблокувати картку № НОМЕР_1.

13 червня та 07 липня 2016 року на адресу ОСОБА_4 банк надіслав листи з проханням надати документи, що підтверджують походження грошових коштів, які надійшли на її рахунок за період з 01 січня 2016 року по 03 червня 2016 року.

30 червня ОСОБА_4 звернулася до суду з цим позовом.

Згідно з частинами першою-третьою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунку), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Положенням частини першої статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунку.

Відповідно до статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Таким чином, дії АТ КБ «ПриватБанк» щодо зупинення фінансових операцій за рахунком клієнта мають, зокрема, відповідати усім вимогам Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1702-VII «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (далі - Закон № 1702-VII).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 5 Закону № 1702-VII банки є суб'єктами первинного фінансового моніторингу.

Згідно з частинами першою-третьою статті 17 Закону № 1702-VII суб'єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), яка (які) містить (містять) ознаки, передбачені статтями 15 та/або 16 цього Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті дій, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, та зобов'язаний зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо її учасником або вигодоодержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, пов'язаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій), і в день зупинення повідомити спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку (такі) фінансову (фінансові) операцію (операції), її (їх) учасників та про залишок коштів на рахунку (рахунках) клієнта, відкритому (відкритих) суб'єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), та у разі зарахування коштів на транзитні рахунки суб'єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочі дні з дня зупинення (включно).

Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій), здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до п'яти робочих днів, про що зобов'язаний негайно повідомити суб'єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Спеціально уповноважений орган у разі виникнення підозр може прийняти рішення про зупинення видаткових фінансових операцій на строк до п'яти робочих днів, про що зобов'язаний негайно повідомити суб'єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. У такому разі суб'єкт первинного фінансового моніторингу зобов'язаний в день отримання, але не пізніше 11 години наступного робочого дня після отримання відповідного рішення повідомити спеціально уповноваженому органу про залишок коштів на рахунку клієнта, фінансові операції (кошти) за яким були зупинені, та у разі зупинення фінансових операцій на транзитних рахунках суб'єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум.

Частиною 5 статті 17 Закону № 1702-VII передбачено, що в разі прийняття рішення відповідно до частин другої і третьої цієї статті спеціально уповноважений орган протягом строку подальшого зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) або зупинення видаткових фінансових операцій проводить аналітичну роботу, збирає необхідну додаткову інформацію, обробляє, перевіряє, аналізує її та у разі, якщо за результатами перевірки: ознаки легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, або вчинення іншого злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, не підтверджуються, спеціально уповноважений орган зобов'язаний негайно скасувати своє рішення про подальше зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) або зупинення видаткових фінансових операцій та повідомити про це суб'єкту первинного фінансового моніторингу; є мотивовані підозри, - спеціально уповноважений орган приймає рішення про продовження зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) (видаткових фінансових операцій), готує і подає відповідний узагальнений матеріал або додатковий узагальнений матеріал правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, та в день прийняття такого рішення інформує відповідного суб'єкта первинного фінансового моніторингу про дату закінчення строку зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції). Строк зупинення відповідних фінансових (фінансової) операцій (операції) продовжується спеціально уповноваженим органом з наступного робочого дня після подання відповідного узагальненого матеріалу або додаткового узагальненого матеріалу за умови, що загальний строк такого зупинення не перевищуватиме 30 робочих днів.

Строки зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій) суб'єктами первинного фінансового моніторингу та спеціально уповноваженим органом, зазначені у частинах першій - п'ятій цієї статті, є остаточними та продовженню не підлягають.

Відповідно до пункту 91 постанови Правління Національного банку України від 26 червня 2015 року № 417 «Про затвердження Положення про здійснення банками фінансового моніторингу» банк зобов'язаний інформувати визначені законодавством України правоохоронні органи за місцем розташування банку про фінансові операції, стосовно яких є підстави підозрювати, що вони пов'язані, стосуються або призначені для фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, та їх учасників у день виявлення, але не пізніше наступного робочого дня з дня реєстрації таких фінансових операцій.

АТ КБ «ПриватБанк» належним чином не обґрунтувало правомірність блокування карткового рахунку, відкритого на ім'я позивача, не надало доказів звернення із заявою до правоохоронних органів про незаконні, на думку банку, дії клієнта, не довело порушення позивачем вимог законодавства, за наслідками порушення яких було заблоковано її картковий рахунок, порушило строки зупинення фінансових операцій, передбачені Законом № 1702-VII.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно зі статтею 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

Суди встановили, що укладаючи договір банківського рахунку, ОСОБА_4 розраховувала безперешкодно користуватися своїм рахунком, однак безпідставно була позбавлена такої можливості.

Отже, висновок судів про розірвання договору на відкриття позивачу золотої картки для виплати та видачу довідки про закриття карткового рахунку, відкритого на її ім'я, є обґрунтованим.

Правильно встановивши обставини справи, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги щодо відсутності порушення прав Олтянової С. О. внаслідок блокування її карткового рахунку спростовуються матеріалами справи та обґрунтованими висновками судів першої та апеляційної інстанції, згідно з якими статтею 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» щодо зупинення банком фінансових операцій клієнта встановлена відповідна процедура та строки, які банком дотримано не було, у зв'язку із чим порушено права клієнта.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 січня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 червня 2017 року, у зв'язку із залишенням цього рішення без змін необхідно поновити його виконання.

Керуючись статтями 400, 401, 416,436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 04 квітня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 січня 2017 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В. І. Крат