АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/8812/15-ц № апеляційного провадження: 22-ц/796/6723/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Шевчук А.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого : судді-доповідача: ПрокопчукН.О.

суддів: Саліхова В.В., Семенюк Т.А.,

розглянувши у порядку ст.369 ЦПК України апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк»

на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 червня 2018 року

в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ :

У липні 2015 року позивач звернувся до суду із даним позовом до відповідача та просив стягнути з нього на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 19 червня 2008 року у загальному розмірі 28 470, 12грн., а також суму сплаченого судового збору у розмірі 284, 70 грн. Посилався на те, що за умовами укладеного договору № б/н від 19 червня 2008 року банк надав ОСОБА_3 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 3.2, 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг, ОСОБА_3 надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає банку право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Разом з тим, відповідач ОСОБА_3 свої обов'язки за вказаним договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, яку банк просив стягнути з відповідача.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04 червня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивача ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позову в повному обсязі. Вважає, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального права. Вказує, що суд першої інстанції надійшов до помилкових висновків щодо ненадання достатніх доказів на підтвердження факту укладення кредитного договору між сторонами, оскільки позивачем до позовної заяви було додано заяву на видачу кредиту «Швидка готівка» в ЗАТ «Акцент-Банк» від 19 червня 2008 року, розрахунок заборгованості за кредитним договором, а також витяг із Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ «Акцент-Банк». Вказані документи є належними доказами на підтвердження наявності між сторонами кредитних правовідносин. Зазначає, що діючим законодавством України не було заборонено отримання кредиту «Швидка готівка» від ПАТ «Акцент-Банк» на карту, відкриту у ПАТ КБ «ПриватБанк», що пояснює надання до суду розрахунку заборгованості, виданого ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України ( у редакції Закону № 2147- VIII від 03 жовтня 2017 року), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIIIапеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із вищевикладеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд вважав позовні вимоги недоведеними.

Колегія суддів погоджуються з такими висновками суду і вважає їх правильними.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом 19 червня 2008 року ОСОБА_3 підписана заява про оформлення на своє ім'я кредиту «Швидка готівка» у А-Банку із кредитним лімітом у 3000 грн.

Згідно інформації, викладеної у вказаній заяві, відповідач підтвердив, що він погоджується із тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Згідно п. 3.1. Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунки, видає клієнту картки, їх вид визначений у заяві та Пам'ятці клієнта, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата відкриття рахунку, зазначена в розділі Заяви «Відмітки банку».

Проте, Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача про ознайомлення з ними.

Позивач стверджує, що відповідач отримав грошові кошти у розмірі 3 000 грн. в кредит та їх своєчасно не повернув, внаслідок чого станом на 26 червня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 28 470, 12 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі - 3000,00 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 14 713, 21 грн.; заборгованості за пенею та комісією у розмірі 8 925, 00 грн.; а також штрафів відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) в сумі - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1331,91 грн.

На підтвердження такому надав лише здійснений ним розрахунок заборгованості та копію анкети-заяви щодо надання відповідачеві послуги &qubl;Швидка готівка&q?нн;.

Разом із цим позивачем не надано належних, допустимих та переконливих доказів на підтвердження відкриття карткового рахунку у ПАТ «Акцент-Банк» відповідачеві, видачі йому картки,строку її дії, надання кредитних коштів, виписки по цьому рахунку про рух коштів та ін.

Надані представником позивача до суду першої інстанції довідки та розрахунок заборгованості (а.с.88-114) не можуть вважатися належними доказами у справі, оскільки вказані довідки видані іншою юридичною особою - ПАТ КБ «ПриватБанк» та з їх змісту убачається, що саме між ПАТ КБ «ПриватБанк», а не ПАТ «Акцент-Банк», та ОСОБА_3 19 червня 2008 року було укладено кредитний договір № б/н, за яким було видано картки, а розрахунок заборгованості ОСОБА_3, що міститься на а.с. 112-114, підписаний представником ПАТ КБ «ПриватБанк», а не представником позивача.

У виписці по рахунку ОСОБА_3, що знаходиться на а.с.90-111, за період з 01.01.1999 по 07.11.2016 року, зазначений зовсім інший договір не &q?ис;Швидка готівка&q?ьк;,а SAMDN.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони справи на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами та обов'язками щодо предмета спору (стаття 13 ЦПК України ), а суд на засадах змагальності сторін може лише сприяти застосуванню таких прав та виконанню обов'язків, ураховуючи при цьому принципи справедливості та рівності учасників процесу перед законом та судом.

Відповідно до частин першої та другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України установлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 77 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У ч. 6,7 ст.81 ЦПК України встановлено, що доказування не може грунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази,що стосуються предмету спору.

З огляду на таке, суд дійшов вірного висновку про недоведеність позовних вимог і доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.268, 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України ,суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного її тексту може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач :

Судді :