САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/2365/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2018 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Ажмяковій Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, -

ВСТАНОВИВ:

03 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу. Позивач посилається на те, що 31.01.2018 року між ним та відповідачем було укладено договір позики на суму 1400000 грн. Договір позики був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_3 До сьогодні борг йому не повернуто. На його неодноразові питання до відповідача ОСОБА_2 з приводу повернення йому суми боргу, остання відповідала відмовою, посилаючись на відсутність грошей. Станом на 23.04.2018 року сума заборгованості ОСОБА_2 перед ним, внаслідок порушення зобовязань з її вини, складає 1449182 грн. 50 коп. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми. Всі ці обставини змусили його звернутися до суду з вказаним позовом за захистом своїх порушених прав. Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму боргу в 1 400 000 грн.

16.05.2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська по справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження (а.с.12).

Позивач та представник позивача в судове засідання не зявилися, від представника позивача до початку судового засідання через канцелярію суду надійшла письмова заява з проханням розглядати справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не зявилися, до початку судового засідання від них через канцелярію суду надійшли письмові заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності, не заперечували проти задоволення позовних вимог.

Приймаючи до уваги позицію позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики від 31.01.2018 року, відповідно до якого позикодавець передав у власність позичальника, а позичальник ОСОБА_2 прийняла грошові кошти у розмірі 1400000 грн. 00 коп., строком до 01.03.2018 року., договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстровано в реєстрі №487 (а.с.5).

Згідно п.3 договору позики повна сума позики, що підлягає поверненню позичальниками позикодавцю, на день остаточного розрахунку має відповідати сумі 1400000,00 (один мільйон чотириста тисяч) грн. 00 коп., що еквівалентно 50000,00 (пятдесят тисяч) доларів США. Відповідно до п.6 в разі неповернення позичальником боргу в сумі і в строки, передбачені цим договором, вона зобовязана сплатити грошову суму прострочення, а також 3 (три) проценти річних від простроченої суми у відповідності до ст.625 ЦК України.

Після підписання договору відповідач не сплатив жодного платежу, сума боргу за договором становить 1400000 гривень.

05.03.2018 року позивач звернувся до ОСОБА_2 з письмовою заявою відповідно до якої нагадував їй про невиконані з її боку зобовязання та необхідність повернення боргу (а.с.38).

Приймаючи рішення по суті заявленого позову суд керується положеннями ч.1 ст.1046 ЦК України, згідно якої, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій сторони (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Враховуючи що відповідачем до теперішнього часу сума боргу не повернута, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача борг позики в розмірі 1400000 гривень.

Відповідно до 141 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Позивачем при пред'явленні позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 8810,00 гривень, який слід стягнути на його користь з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 611, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 6-13, 33-34, 76-81, 83, 141, 206, 258-259, 263-265, 268, 272-273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (м. Дніпро, вул. Луганська, буд.12, іпн.) до ОСОБА_2 (м. Дніпро, вул. Столярна, буд.3, іпн.) про стягнення суми боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 31.01.2018 року в сумі 1400000 (один мільйон чотириста тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 8810,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.П.Румянцев