Справа № 487/2597/17
Провадження № 2/487/207/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2018 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді - Нікітіна Д.Г., при секретарі - Оцабера М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватне акціонерне товариство страхова компанія "Галицька" про відшкодування матеріальної шкоди, яка була завдана внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди яка була завдана в наслідок ДТП, в подальшому позивач подав заяву про збільшення позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 13772 гривень, вартість робіт оцінювача в сумі 3000 гривень, інфляційні витрати в розмірі 1331, 43 гривень, трьох процентів річних в сумі 351, 52 гривень, також просив стягнути моральну шкоду у розмірі 5000 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1280 гривень.

В обґрунтування позову зазначив, що 21.01.2017 року в м. Миколаєві сталося ДТП. 03.02.2017 року Заводським районним судом м. Миколаєва було винесено постанову про те, що ОСОБА_2 є винним в даній пригоді. Цивільно-правова відповідальність винуватого була застрахована в Страховій компанії ПрАТ «Галицька»- номер полісу АК/ 1587405. 31 січня 2017 року Позивач був змушений замовити незалежну оцінку майна з визначення вартості матеріального збитку за власні кошти, звіт № 49/1-17. Оцінювач визначив вартість матеріального збитку в сумі 24 447,33 гривни. Вартість відновлювального ремонту SKODA SUPERB CLASSIC 1.8 д.р.н. BE 0014 АІ складає 40 199,21 гривна. Пошкоджений автомобіль SKODA SUPERB CLASSIC 1.8 д.р.н. BE 0014 АІ було відремонтовано на СТО «АвтоСмайл» за 35 250,00 гривень. Страхова компанія ПрАТ «Галицька» 24.07.2017 року сплатила регламентну виплату в сумі 21 478,00 гривень, лише після надання Страховику оцінки.

В судовому засіданні позивач та його представник, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

В судовому засіданні відповідач та представник відповідача заперечував проти задоволення позову.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Заводського районного суду м. Одеси від 03.02.2017 р., ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Згідно акту виконаних робіт №РА-0000006, вартість ремонту автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП склала 35250 грн.

Дорожньо-транспортна пригода сталася 21 січня 2017 р. приблизно о 13 годині 10 хвилин. Транспортний засіб позивача (SKODA SUPERB CLASSIC 1.8 д.р.н. BE 0014 АІ), який отримав механічні пошкодження, відремонтовано 06.03.2017 р. Ремонтні роботи були здійснені на суму 35250 грн. за кошти позивача, що підтверджується Актом виконаних робіт №РА-0000006 та квитанцією від 06 березня 2017 року.

На підставі положень ч.3 ст.61 ЦПК України обставини щодо наявності вини в діях ОСОБА_2 не підлягають доказуванню, оскільки вони встановлені судовим рішенням у справі про адміністративне правопорушення.

Також з матеріалів справи вбачається, що ПРАТ "Галицька", 24.07.2017 року сплатила регламентну виплату в сумі 21480 гривень.

Моральні страждання полягали в тому, що в результаті дій Відповідача порушилися нормальні життєві зв'язки через неможливість продовження активного громадського життя, позивач на деякий час залишився без свого транспортного засобу, користувався таксі.

Відповідно до ч.І ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків, ч.2 п.1 вказаної статті відносить витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, суд приходить до висновку щодо задоволення вимог про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 13772 грн.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди.

Ч.2 ст.23 ЦК України передбачають, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Частиною 3 вказаної статті передбачено відшкодування моральної шкоди грішми.

Відповідно до ст. 1187 ЦПК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо,що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює,та інших осіб. Шкода,завдана джерелом підвищеної небезпеки,відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.3 п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанова суду з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична особа або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, яка завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями та бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно з п.3 Постанови Пленуму ВСУ „Про судову практику у справах про відшкодування Згідно п.3 Постанови Пленуму ВСУ „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до абз.2 п.5 Постанови Пленуму ВСУ „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року № 4, суд має з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння потерпілому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин діями (бездіяльністю) вони завдані, ступінь вини заподіювана, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі (за правовідносинами, що виникли після 08.06.1993 року) він оцінює пов'язані з ними витрати та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного спору.

Згідно абз. 1 п.9 Постанови Пленуму ВСУ „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Таким чином, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди, та вважає за необхідне стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 3000 грн., яка є співмірною, завданим моральним стражданням позивача.

Щодо вимоги про стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 979 ЦК України договір страхування є правовідношенням, в якому страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Відтак, таке правовідношення є грошовим зобов'язанням.

Позивач (потерпілий), хоча і не є стороною договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного відповідачем, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов'язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. ??

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК зобовязанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

За змістом статей 524 та 533 ЦК грошовим є зобовязання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Така правова позиція підтверджується й практикою Верховного Суду України.

Таким чином, суд приходить до висновку щодо задоволення вимог про стягнення інфляційних витрат у розмірі 1331,41 гривень та трьох процентів річних у розмірі 351,52 гривень.

Також, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на проведення дослідження і отриманням звіту з оцінки вартості матеріального збитку, нанесеного власнику а/м SKODA SUPERB CLASSIC 1.8 д.р.н. BE 0014 АІ, вартість проведення якого склала 3000 грн. згідно квитанції від 31.01.2017 р., сплачених саме позивачем ОСОБА_1, який вказаний як платник і підтверджених документально.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме - 1280 грн..

На підставі викладеного та керуючись: ст. ст. 2,4,13,76-81,95,258-259,263ЦПК України ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватне акціонерне товариство страхова компанія "Галицька" про відшкодування матеріальної шкоди, яка була завдана внаслідок ДТП - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, спричинену внаслідок ДТП, в розмірі 13772 гривень та моральну шкоду в розмірі 3000 гривень, інфляційні витрати у розмірі 1331,41 гривень та три проценти річних у розмірі 351,52 гривень, вартість робіт оцінювача за проведення оцінки у розмірі 3000 гивень.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1280 грн.

Позивач: ОСОБА_1, народився 08.08.1966 р.н, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, народився 22.08.1965 р.н, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2.

Третя особа:Приватне акціонерне товариство страхова компанія "Галицька", м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, 22, Ідентифікаційний код: 22186790.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва.

У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Г. Нікітін