РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2018 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Мазурок О.В.

при секретарі Колісник Л.В.

за участі представника відповідача ОСОБА_1

представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 України в особі Державної казначейської служби у місті Хмельницькому Хмельницької області, третя особа на стороні відповідача: Головне Управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області про стягнення шкоди у виді утримання податку з доходів фізичних осіб, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 України в особі управління Державної казначейської служби у місті Хмельницькому Хмельницької області, третя особа на стороні відповідача: Головне Управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області про стягнення шкоди шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на її користь 113 542, 30 грн. шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним.

В позовній заяві вказала, що з листопада 2010 року вона, як суддя у відставці отримувала в управлінні Пенсійного фонду України м. Хмельницькому, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, щомісячне довічне грошове утримання.

Відповідно до положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 ст.164 Податкового Кодексу України зазначений орган Пенсійного фонду України, як податковий агент, щомісячно утримував із нарахованого їй довічного грошового утримання судді податок з доходів фізичних осіб.

За період з 01.07.2014 року по 28.02.2018 року включно розмір утриманого податку становить 113542,30 грн., що підтверджується даними довідки ОСОБА_5 управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 23.08.2018 року.

Однак, рішенням від 27 лютого 2018 року №1-р/2018 у справі за конституційними поданнями 48 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців тринадцятого, чотирнадцятого пункту 32 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Податкового Кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» та Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164 статті 164 Податкового Кодексу України (справа про оподаткування пенсій і щомісячного довічного грошового утримання) Конституційний Суд України визнав неконституційним ці положення Податкового кодексу України.

Імперативним приписом ч.3 ст. 152 Конституції України визначено, що матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку. Однак такого закону до цього часу не прийнято.

В силу ст. 1175 ЦК України шкода, завдана фізичній особі в результаті прийняття органом державної влади нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою незалежно від вини посадових і службових осіб цього органу.

Виходячи з цих конституційних норм, положень законів вважає, що внаслідок прийняття Верховною Радою України неконституційного у цій частині Закону щодо оподаткування щомісячного довічного грошового утримання їй було заподіяно матеріальної шкоди у вигляді утриманого податку з доходів фізичних осіб за період з 01.07.2014 року по 28.02.2018 року у розмірі 113542,30 грн.

Позивачка направила до суду заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача ОСОБА_4 України в особі управління Державної казначейської служби у місті Хмельницькому Хмельницької області в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. У письмовому відзиві вказав, що положення ст. 1175 ЦК України підлягають застосуванню лише тоді, коли нормативно-правовий акт органу державної влади визнається незаконним та скасовується. У випадках, коли закони чи інші нормативно-правові акти визнаються Конституційним Судом України неконституційними та у звязку із цим втрачають чинність, вказана норма не підлягає застосуванню. Конституційний суд України в рішенні №1-р/2018 від 27.02.2018 року зазначає, що Положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. ОСОБА_4 казначейська служба України лише виконує рішення суду про стягнення коштів з Державного бюджету України, а не відповідає за зобовязаннями держави або державних органів. Жодних дій, які б порушували права та інтереси позивача відповідачем вчинено не було.

Представник третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_5 управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. В письмовому відзиві на позовну заяву проти задоволення вимог позивача заперечував, оскільки положення Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» щодо оподаткування щомісячного довічного грошового утримання втратили чинність 27.02.2018 року, то утримання за період з 01.07.2014 року по 28.02.2018 року з щомісячного грошового утримання ОСОБА_3 здійснювалось правомірно.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд зробив висновок, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в ОСОБА_5 управлінні Пенсійного фонду України у Хмельницькій області та отримує щомісячне довічне грошове утримання як суддя у відставці. На підставі абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України за період з 01.07.2014 року по 28.02.2018 року було здійснено відрахування в розмірі 113542 гривні 30 копійок, що підтверджується довідкою ОСОБА_5 управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 23.08.2018 р. № 1964/Б-8.

Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2018 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, яким передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати. Положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

У вказаному рішенні Конституційний суд України дійшов висновку, що передбачене оспорюваним положенням Кодексу оподаткування щомісячного довічного грошового утримання суддів зменшує його розмір та знижує досягнутий рівень гарантій незалежності суддів, що не відповідає частині першій статті 126 Конституції України. Крім того, встановлення Верховною Радою України у законодавстві України оподаткування пенсій та зміни суми, з якої починається таке оподаткування, суперечить таким елементам конституційного принципу верховенства права, як правова визначеність, правова передбачуваність, правомірні очікування та справедливість, тому положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Кодексу не відповідає частині першій статті 8 Конституції України.

Таким чином, норми абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2. статті 164 Податкового кодексу втратили чинність з 27 лютого 2018 року, з моменту прийняття Рішення Конституційного Суду України. Суд підтвердив неконституційність норми Податкового кодексу, що існувала з 2014 року.

З огляду на це порушення прав позивача мало триваючий характер і було припинено у березні 2018 року, як вбачається з повідомлення ОСОБА_5 управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області від 23.08.2018 року №1964/Б-8 з 01.03.2018 року відрахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору з пенсії ОСОБА_3 не проводилось.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити в своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону(ч.2.ст.5 ЦПК).

За ч.3 ст.82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Відповідно до ст.ст. 151 152 Конституції України Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність Конституції України (конституційність) закону України за конституційною скаргою особи, яка вважає, що застосований в остаточному судовому рішенні в її справі закон України суперечить Конституції України. Конституційна скарга може бути подана в разі, якщо всі інші національні засоби юридичного захисту вичерпано. Рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов'язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені. Закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку.

За ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно зі ст.1175 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів.

В судовому засіданні судом встановлено, що позивач недоотримав дохід у вигляді утриманого податку з пенсійних виплат, що, зокрема, підтверджується діями третьої особи, що перестала здійснювати відрахування податкових зобов'язань з пенсійних виплат позивача після визнання вищезазначеного акту неконституційним.

Суб'єктом відшкодування завданої шкоди є держава і шкода відшкодовується за рахунок державного бюджету. Статтею 25 Бюджетного кодексу України передбачено, що Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Відповідно до п.п. 4, 35, 38 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ №845 від 03.08.2011 року, визначена судом сума підлягає стягненню за рахунок Державного бюджету України шляхом списання грошових коштів з відповідного рахунку органом Казначейства, а тому слід стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України 113542 гривні 30 копійок шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 22, 56, 152 Конституції України, ст. ст. 16, 22, 1175 ЦК України, статтями 10, 12, 18, 19, 81, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України 113542 гривні 30 копійок шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30 денний строк з дня складання повного судового рішення апеляційної скарги .

Повний текст судового рішення складено 24.10.2018 року.

Позивач: ОСОБА_3, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, ідн. код НОМЕР_1;

Відповідач: ОСОБА_4 казначейська служба у місті Хмельницькому Хмельницької області, знаходиться в м. Хмельницькому по вул. Проскурівській,56, ;

Третя особа Головне Управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, знаходиться в м. Хмельницькому по вул. Герцена,10, .

Суддя: О.В. Мазурок