Справа № 349/764/18
Провадження № 22-ц/779/1074/2018
Головуючий у 1 інстанції Могила Р.Г.
Суддя-доповідач Малєєв
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області у складі:

судді-доповідача - Малєєва А.Ю.,

суддів: Матківського Р.Й., Фединяка В.Д.,

за участю секретаря - Возняк В.Д., представника апелянта адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в особі його представника - адвоката ОСОБА_3 на ухвалу Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2018 року про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, постановлену головуючим суддею Могила Р.Г. в м. Рогатин, повний текст якої складено 11.07.2018, по справі за клопотанням інспекції Міністерства по податкам та зборам Республіки Білорусь по Гомельській області, заявленим через Головне територіальне управління юстиції в Івано-Франківській області, про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду,

в с т а н о в и в:

1. Клопотання інспекції Міністерства по податкам та зборам Республіки Білорусь по Гомельській області (Клопотання) подано через Головне територіальне управління юстиції в Івано-Франківській області 16.05.2018 (а.с. 1, 2-13).

1.1. Вимогу вмотивовано наступним.

Рішенням суду Єльського району Гомельської області Республіки Білорусь від 28 грудня 2017 року стягнуто з ОСОБА_4, жителя АДРЕСА_1, 14970 рублів 17 коп. митного платежу та 748 рублів 50 коп. державного мита.

Рішення набрало законної сили 30 січня 2018 року.

Рішення іноземного суду в частині стягнення з ОСОБА_4 державного мита не виконано.

1.1.1. Стягувач просить визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення суду Єльського району Гомельської області Республіки Білорусь від 28 грудня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_4 748,50 білоруських рублів державного мита.

1.2. Представник відповідача надав до суду письмові заперечення проти клопотання (а.с. 21-23), обґрунтувавши його тим, що ОСОБА_4 не був повідомлений про розгляд справи судом Єльського району Гомельської області Республіки Білорусь та не знав про існування такого судового рішення. Окрім цього, клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не відповідає вимогам закону, оскільки подане першим заступником начальника інспекції Міністерства по податкам та зборам Республіки Білорусь по Гомельській області.

1.3. Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2018 року про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду задоволено Клопотання інспекції Міністерства по податкам та зборам Республіки Білорусь по Гомельській області про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Єльського району Гомельської області Республіки Білорусь від 28 грудня 2017 року: надано дозвіл на примусове виконання на території України рішення суду Єльського району Гомельської області Республіки Білорусь від 28 грудня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_4 748,50 білоруських рублів державного мита; визначено в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали суму, яка підлягає стягненню з ОСОБА_4, - 9940 грн 08 коп. (а.с. 39-41).

2. Відповідач ОСОБА_4 в особі його представника - адвоката ОСОБА_3 оскаржив вказану ухвалу в апеляційному порядку (а.с. 47-50).

2.1. Обґрунтування апеляційних вимог.

Зі слів апелянта,в матеріалах, поданих до клопотання, відсутній документ, який би належним чином підтверджував, що ОСОБА_4 був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи в суді Єльського району Гомельської області Республіки Білорусь.

Вважає, що довідка судді вказаного суду не є документом, який підтверджує, що ОСОБА_4 було повідомлено належним чином.

Апелянт стверджує, що не міг бути належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, оскільки перебував за межами України, так як постійно проживає та працює в Республіці Польща.

На думку апелянта, без відповідних доказів щодо наявності повноважень в заступника начальника інспекції Міністерства по податкам та Зборам Республіки Білорусь по Гомельській області - ОСОБА_6 на підписання клопотання не є можливим вважати, що таке клопотання подане уповноваженою на це особою.

А згідно ч.4 ст. 466 ЦПК України суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

Апелянт наголошує, що постановою Центрального району м. Гомеля від 03.09.2015 з апелянта стягнуто штраф в дохід держави 900000,00 білоруських рублів без конфіскації транспортного засобу. Штраф ОСОБА_4 оплачено на рахунок Гомельської митниці в повному обсязі.

Вважає, що оскільки клопотання містило ряд недоліків та не було оформлено згідно вимог ст. 466 ЦПК України, то воно не могло бути задоволено судом.

2.1.1. Просять скасувати ухвалу Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2018 року про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, постановити нову, якою в задоволенні клопотання інспекції Міністерства по податкам та Зборам Республіки Білорусь про надання дозволу на примусове виконання рішення суду Єльського району Гомельської області Республіки Білорусь від 28.12.2017 в частині стягнення з ОСОБА_4 державного мита в бюджет Республіки Білорусь в розмірі 748,50 білоруських рублів - відмовити.

2.2. В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта - адвокат ОСОБА_3 вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задоволити з наведених в апеляційній скарзі мотивів.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про причини суд не повідомили.

3. Фактичні обставини, встановлені судами.

3.1. В цивільній справі за позовом Гомельської митниці Державного митного комітету Республіки Білорусь до ОСОБА_4 про стягнення митних платежів судом Єльського району Гомельської області Республіки Білорусь ухвалено рішення від 28 грудня 2017 року, яким стягнуто з ОСОБА_4 14970 рублів 17 коп. митного платежу та 748 рублів 50 коп. державного мита (а.с. 5-7).

Рішення набрало законної сили 30 січня 2018 року і підлягає виконанню, що підтверджується довідкою судді суду Єльського району Гомельської області Республіки Білорусь , який ухвалював дане судове рішення. Згідно довідки рішення на території Республіки Білорусь не виконувалось (а.с. 8 - довідка).

3.2. Згідно довідки судді суду Єльського району Гомельської області Республіки Білорусь, який ухвалював вказане судове рішення, ОСОБА_4 був своєчасно і в установленому законом порядку повідомлений про час та місце розгляду справи і йому була вручена копія позовної заяви (а.с.9 - довідка).

3.3. Копія судового рішення була надіслана ОСОБА_4 для вручення за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується повідомлення про вручення (а.с. 10 - копія повідомлення про вручення).

3.4. Згідно довідки від 29.06.2018 (а.с. 35) та Карти перебування (а.с. 34) від ОСОБА_4 в Польщі проживає в АДРЕСА_2 і працює в фірмі ТОМАР з 13.08.2016.

4. Оцінки апеляційного суду.

4.1. Задовольняючи клопотання стягувача суд першої інстанції обґрунтував рішення тим, що: 1) рішення суду набрало законної сили 30 січня 2018 року і підлягає виконанню; 2) посада заступника начальника державного органу дозволяє підписувати організаційно-розпорядчі документи, а тому доводи представника ОСОБА_4 про невідповідність клопотання вимогам ст. 466 ЦПК України не слід брати до уваги; 3) відповідно до довідки наданої суддею суду Єльського району Гомельської області Республіки Білорусь, ОСОБА_4 був своєчасно і в установленому законом порядку повідомлений про час та місце розгляду справи і йому була вручена копія позовної заяви, а копія судового рішення була надіслана ОСОБА_4 для вручення за адресою: АДРЕСА_1, Україна; 4) обставин для відмови у наданні дозволу на примусове виконання рішення суду, що передбачені ст. 55 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року та ст. 468 ЦПК України, судом першої інстанції не виявлено.

4.2. Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції з таких мотивів.

4.2.1. Правові питання у справі врегульовані положеннями ст. 51, 53 - 55 Конвенції про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам від 22.01.1993 (далі - Конвенція), ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст. 462 - 470 Цивільного процесуального кодексу України.

Щодо питань права спір відсутній, спір існує щодо наявності чи відсутності обставин, які згідно з законом можуть бути підставами для відмови у задоволенні Клопотання.

4.2.2. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що: 1) Клопотання про виконання рішення підписане особою, повноваження якої на цю дію документарно не підтверджені; 2) апелянт не був повідомлений про розгляд справи судом, який виніс рішення; 3) іншим судовим рішенням з ОСОБА_4 вже стягнуто штраф, а тому має місце подвійна юридична відповідальність одного виду.

4.2.3. У матеріалах справи відсутній документ (п. 5 ч. 3 ст. 466 ЦПК України), що посвідчує повноваження представника, який підписав Клопотання.

Водночас стягувачем є державний орган і Клопотання підписала посадова особа, яка вправі здійснювати організаційно-розпорядчу діяльність. Окрім того, відсутність такого документу не є підставою для відмови у клопотанні згідно з приписами ст. 468 ЦПК України.

4.2.4. Щодо подвійної відповідальності.

За ч. 2 ст. 54 Конвенції, Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що

умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. Тому суд апеляційної інстанції не може давати оцінку рішенню іноземного суду і робити висновки, які виходять за межі предмету судового розгляду, а визначає тільки відповідність Клопотання вимогам Конвенції та процесуального закону.

4.2.5. Щодо повідомлення ОСОБА_4 про розгляд справи судом Єльського району Гомельської області Республіки Білорусь.

До клопотання про виконання рішення іноземного суду повинно бути додано документ, який засвідчує, що сторона, яка не брала участь в процесі була належним чином повідомлена про дату час і місце розгляду справи (п. «б» ч. 2 ст. 53 Конвенції, та п. 2 ч. 2 ст. 466 ЦПК України).

За змістом роз'яснень, даних у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» від 24 грудня 1999 року №12, таким документом може бути документ, із якого видно, що сторона, проти якої постановлено рішення і яка не брала участі у процесі, була в належному порядку і своєчасно викликана в суд. Виклик у судове засідання може підтверджуватись оригіналом або засвідченою копією документа, за допомогою якого мав здійснюватися виклик згідно з міжнародним договором або законодавством держави, де розглядалася справа.

У рішенні суду Єльського району (а.с. 5 - 8) зазначено, що згідно даних Єльського РВВС встановлено місцезнаходження ОСОБА_4 в АДРЕСА_1, у зв'язку з чим про день, час і місце розгляду справи він повідомлений належно.

Документ про виклик в суд та вручення ОСОБА_4 копії позовної заяви у справі відсутній.

У матеріалах справи є Довідка судді про належне повідомлення ОСОБА_4 щодо місця, часу судового розгляду та вручення копії позовної заяви. Конкретних даних про те, яким документом, в якому порядку, коли і на який час викликався ОСОБА_4 в суд Єльського району Гомельської області Республіки Білорусь Довідка не містить. Відсутні в справі також і дані про отримання ОСОБА_4 будь-яких повідомлень. Сам ОСОБА_4 категорично заперечує отримання повідомлень і вказує на інше місце постійного проживання в Польщі, що підтверджує довідкою.

Апеляційний суд вважає, що сама по собі Довідка судді, без конкретних даних щодо обставин часу і місця викликів та вручення позовної заяви апелянту в Україні, без копії документу про виклик до суду, за умов, що він має інше постійне місце проживання та праці в Польщі, не може свідчити про належне та своєчасне повідомлення ОСОБА_4 про час, місце розгляду його справи.

Суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені обставини та дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_4 своєчасно і в установленому порядку повідомлений про час та місце розгляду справи і йому була вручена копія позовної заяви.

4.2.6. Окрім того, оскаржувана ухвала не відповідає вимогам обґрунтованості.

За приписами ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставинах, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

До матеріалів справи долучено ряд ксерокопій документів про постійне місце проживання та праці ОСОБА_4 в Польщі, якими він обґрунтовує свої твердження про те, що не був повідомлений і не знав про розгляд справи в суді Республіки Білорусь в силу того, що постійно живе і працює в Польщі.

Ці подані суду і прийняті ним документи жодним чином не знайшли свого відображення в ухвалі суду, хоч на них ґрунтувались заперечення ОСОБА_4 і в силу цього та приписів ст. 12, 76 - 81, 83, 89, 229 ЦПК України суд зобов'язаний був їх дослідити та оцінити.

4.2.7. Отже, відсутність оригінала або засвідченої копії документа, за допомогою якого здійснювався виклик, і наявність доказів про інше постійне місце проживання та праці ОСОБА_4 в Польщі, а не Україні за місцем реєстрації, є підставою для висновку про те, що твердження апелянта щодо неотримання ним повідомлення про судовий розгляд в суді Єльського району Гомельської області Республіки Білорусь залишаються не спростованими.

Рішення суду першої інстанції ухвалене на неповно досліджених (щодо оцінки документів боржника-відповідача) та недоведених (щодо належного повідомлення відповідача про розгляд справи в суді Єльського району) обставинах справи, з-за чого висновки суду не відповідають матеріалам справи. За приписами ст. 376 ЦПК України це є підставою для скасування ухвали та ухвалення нового рішення на підставі оцінки наявних матеріалів.

5. Рішення.

5.1. Згідно з ч. 4 ст. 258 ЦПК України перегляд судових рішень в апеляційному порядку закінчується прийняттям постанови й іншого виду рішення апеляційного суду у таких випадках не передбачено. Тому у даній справі апеляційний суд вважає необхідним прийняти рішення по суті у формі Постанови Іменем України. Окрім того, хоч порядок оскарження постанов апеляційного суду із розглядуваних питань у касаційному порядку і не визначено (ст.353 ЦПК України), водночас існує норма ст. 469 ЦПК України про можливість оскарження ухвали суду у порядку та строки, передбачені цим кодексом, тобто, у загальному порядку.

5.2. Належні докази того, що сторона, проти якої постановлено рішення і яка не брала участі у процесі, була в процесуальному порядку і своєчасно викликана в суд відсутні. Тому є передбачені ч. 2 ст. 55 Конвенції, та п. 2 ч. 2 ст. 468 ЦПК України підстави для відмови у задоволенні Клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду. У протилежному випадку може бути порушено право відповідача на справедливий суд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

5.3. За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду скасувати та постановити рішення про відмову у задоволенні Клопотання інспекції Міністерства по податкам та зборам Республіки Білорусь по Гомельській області 23.02.2018 про надання дозволу на примусове виконання рішення суду Єльського району Гомельської області Республіки Білорусь від 28 грудня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_4 748,50 білоруських рублів державного мита.

5.4. Питання судових витрат перед судом апеляційної інстанції не ставилось.

Керуючись ст. 374, 376, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 в особі його представника - адвоката ОСОБА_3 на ухвалу Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2018 року - задовольнити.

Ухвалу Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2018 року - скасувати.

В задоволенні клопотання інспекції Міністерства по податкам та зборам Республіки Білорусь по Гомельській області, заявленого через Головне територіальне управління юстиції в Івано-Франківській області, про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21.09.2018.

Суддя-доповідач А.Ю. Малєєв

Судді: Р.Й. Матківський

В.Д. Фединяк