Справа № 740/4114/17
Провадження № 2/740/310/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2018 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Ковальової Т.Г.,

за участю секретаря Кононяко С.А.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить встановити режим окремого проживання його з дружиною ОСОБА_2, посилаючись на те, що 15.11.2016 року вони зареєстровали шлюб, мають неповнолітного сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Спільне життя з відповідачем не склалося і разом вони не проживають з вересня 2017 року. Дружина проживає у своєїт матері в с.Шатура, а він проживає в с.Лустівка. Спільного господарства вони не ведуть та мають намір розірвати шлюб. Вважає, що наявні всі умови для встановлення режиму кремого проживанння.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги за викладених в позовній заяві обставин.

Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову та пояснила, що дійсно з вересня 2017 року вони припинили спільне проживання з ОСОБА_1 і в даний час з грудня 2017 року вона проживає однією сім*єю з іншим чоловіком у будинку своєї матері в с.Шатура, вул.Шевченка, 12. Їй відомі правові наслідки режиму окремого проживання відносно того, що майно, набуте в майбутньому, не вважатиметься набутим у шлюбі, і що народжена у неї після спливу десяти місяців дитина, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.119 СК України за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.

У відповідності до ст.120 СК України встановлення режиму окремого проживання не припиняє прав та обов'язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму, а також прав та обов'язків, які встановлені шлюбним договором.

У разі встановлення режиму окремого проживання - майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка.

Як встановлено в судовому засіданні, 15 листопада 2016 року Ніжинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану було зареєстровано шлюб між сторонами по справі, актовий запис №428 (а.с.7).

Від зареєстрованого шлюбу сторони мають спільну дитину: сина Артема, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

З вересня 2017 року вони проживають окремо. Тривалий час сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин, мають окремий бюджет для кожного, стосунки між сторонами стали напружені, у сторін виявились різні погляди на життя, на сімейні відносини, які між ними припинені. Вказані обставини підтвердили у судовому засіданні позивач та відповідач, тому вони не підлягають доказуванню в порядку ч.1 ст.81 ЦПК України.

Аналізуючи зміст ст.119 СК України, суд вважає, що для встановлення подружжю режиму окремого проживання необхідна наявність двох умов: неможливість або небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно і припинення сімейних відносин між подружжям.

Як стверджують сторони, вони з вересня 2017 року проживають окремо один від одного; позивач ОСОБА_1 не бажає проживати разом зі своєю дружиною ОСОБА_2 і бажає встановити для них режим окремого проживання, стверджуючи, що таке рішення відповідає інтересам подружжя (сторін).

Сторони ознайомлені з правовими наслідками встановлення режиму окремого проживання, передбаченими ст.120 Сімейного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 на даний час проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, а відповідач ОСОБА_2 фактично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3.

За таких обставин, оскільки підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно; обидва подружжя (сторони) проживають за різними адресами і сімейні відносини між подружжям припинені, тому підстав для відмови в задоволенні позову в судовому засіданні не встановлено, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення режиму окремого проживання подружжя підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.119 СК України режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.

Керуючись ст.ст. 119-120 Сімейного кодексу України, ст.ст. 81, 89, 263-265, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Встановити режим окремого проживання подружжя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний код НОМЕР_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_7, вул вул.Шевченка,12, ідентифікаційний код НОМЕР_2, які перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 листопада 2016 року Ніжинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області за актовий запис №428.

Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстрації за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддя Ковальова Т.Г.