Ухвала

25 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 187/4103/17

провадження № 61-45451ск18

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 та представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 21 червня

2018 року та постанову апеляційного суду Миколаївської області від

11 вересня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Центру з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, Третьої миколаївської державної нотаріальної контори, третя особа - ОСОБА_4, про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

11 жовтня 2018 року ОСОБА_2 та її представником - ОСОБА_3 до Верховного Суду подано касаційну скаргу на рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 21 червня 2018 року та постанову апеляційного суду Миколаївської області від 11 вересня 2018 року.

Подана касаційна скарга, яка підписана представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3 не може бути прийнята до розгляду, оскільки не відповідає вимогам пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України.

Частиною третьою статі 131-2 Конституції України у редакції Закону України від 02 червня 2016 року № 1401-VІІІ, який набув чинності 30 вересня

2016 року, передбачено, що виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Підпунктом 11 пункту 16-1 «Перехідні положення» Конституції України у редакції Закону України від 02 червня 2016 року № 1401-VІІІ, який набув чинності 30 вересня 2016 року, встановлено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 Конституції України виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року.

Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

У статті 8 Конституції України встановлено, що ОСОБА_5 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Враховуючи, що провадження у вказаній справі було розпочате після

30 вересня 2016 року, у зв'язку з чим представництво сторін у Верховному Суді має здійснюватися адвокатами.

У відповідності до частини першої статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.

Частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що документами, які посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Касаційну скаргу, яку подану до Верховного Суду 11 жовтня 2018 року, підписано особисто ОСОБА_2 та її представником - ОСОБА_3 за довіреністю від 04 жовтня 2016 року.

Згідно даних Єдиного реєстру адвокатів України відомості про те, що ОСОБА_3 має статус адвоката відсутні.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо касаційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Оскільки касаційна скарга підписана ОСОБА_3, відомості про статус якої як адвоката у Єдиному реєстрі адвокатів України відсутні, а будь-яких належних доказів про те, що вона є адвокатом, ? суду касаційної інстанції не надано, у зв'язку з чим відповідно до пункту 1 частини четвертої статті

393 ЦПК України касаційна скарга представника ОСОБА_2 -

ОСОБА_3 не приймається до розгляду і повертається заявнику.

Подана 11 жовтня 2018 року касаційна скарга ОСОБА_2 не може бути прийнята Верховним Судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги, посилаючись на те, що є малозабезпеченою особою та додає копію відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів ОСОБА_2 за період 01 січня 2018 року по 30 червня 2018 року, згідно яких інформації про доходи ОСОБА_2 немає та додає копію довідки від 05 жовтня 2018 року № 1164, згідно якої ОСОБА_2 навчається на ІІІ курсі історичного факультету Миколаївського національного університету

імені В. О. Сухомлинського, стипендію не отримує, знаходиться в академічній відпустці з 01 вересня 2018 року по 31 серпня 2020 року.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік умов, за наявності яких суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У статті 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

При вирішенні питання про відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов'язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

Наведені у клопотанні доводи ОСОБА_2 та надані у їх підтвердження докази не можна визнати такими, що унеможливлюють чи утруднюють сплату судового збору, оскільки заявником не надано належних доказів на підтвердження складного матеріального стану, не зазначено умови, які відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути підставою для звільнення від сплати судового збору, а безпідставне звільнення від сплати судового збору є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом.

З огляду на викладене, клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги задоволення не підлягає, а тому заявник має сплатити судовий збір у розмірі, визначеному підпунктом 7 пунктом 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.

На момент звернення ОСОБА_2 із позовом до суду першої інстанції у серпні 2017 року, судовий збір у вказаній справі за вимогу немайнового характеру складав 640,00 грн. Таким чином, заявнику за подання касаційної скарги слід сплатити 1 280,00 грн (640,00 грн х 200 %) судового збору.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у

Печер. р-ні/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: 6007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 21 червня 2018 року та постанову апеляційного суду Миколаївської області від 11 вересня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Центру з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, Третьої миколаївської державної нотаріальної контори, третя особа - ОСОБА_4, про зобов'язання вчинити певні дії, повернути заявнику.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 21 червня

2018 року та постанову апеляційного суду Миколаївської області від

11 вересня 2018 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 21 червня 2018 року та постанову апеляційного суду Миколаївської області від 11 вересня 2018 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 15 листопада

2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило