Ухвала

24 жовтня 2018 року

місто Київ

справа № 201/15305/14-ц

провадження № 61-14268св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

відповідачі: ОСОБА_3, Приватне підприємство

«ОРГА-ЦЕНТР», Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2016 року у складі судді Антонюка О. А. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2016 року у складі колегії суддів: Кочкової Н. О., Григорченка Е. І., Каратаєвої Л. О.,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

(далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», банк) у липні 2010 року звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, Приватного підприємства «ОРГА-ЦЕНТР»

(далі - ПП «ОРГА-ЦЕНТР»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» (далі - ТОВ «УФА «Верус») про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2010 року позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено. Судом стягнуто на користь банку солідарно з ПП «ОРГА-ЦЕНТР», ОСОБА_3 та ТОВ «УФА «Верус» заборгованість у сумі 5 527 697, 70 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2016 року відмовлено ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області, Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3, ПП «ОРГА-ЦЕНТР», ТОВ «УФА «Верус») у задоволенні заяви про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку на пред'явлення виконавчих листів до виконання у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3, ПП «ОРГА-ЦЕНТР», ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» про стягнення заборгованості.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2016 року ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій у травні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просило скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2016 року, передати вирішення питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2016 року відкрито касаційне провадження, ухвалою від 05 вересня 2016 року справу призначено до судового розгляду.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, далі - ЦПК України) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справу разом з матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду 21 березня 2018 року.

Оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання не підлягають касаційному оскарженню з таких підстав.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Порядок та підстави касаційного оскарження судових рішень врегульовано у главі 2 розділу V ЦПК України 2004 року, чинного на момент оскарження судових рішень та відкриття касаційного провадження у справі.

Особливість касаційного провадження полягає перш за все у специфічних об'єктах оскарження.

Законодавець у частині першій статті 324 ЦПК України 2004 року як об'єкти касаційного оскарження закріпив: 1) рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, рішення і ухвали апеляційного суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 1, 3, 4, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 20, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 31-33 частини першої статті 293 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку і ухвали апеляційного суду, якщо вони перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Згідно з пунктом 19 частини першої статті 293 ЦПК України 2004 року окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

З огляду на те, що нормами ЦПК України (пункт 19 частини першої статті 293) передбачено право сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов'язки, апеляційного оскарження ухвал суду першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, проте право оскарження у касаційному порядку таких ухвал після їх перегляду в апеляційному порядку положеннями цього Кодексу не встановлено, слід дійти висновку про те, що законом (положення пункту 2 частини першої статті 324 цього Кодексу) визначено, що ухвали суду першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання після їх перегляду в апеляційному порядку касаційному оскарженню не підлягають.

Такий же правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1482цс15, підстав відступити від якого Верховний Суд не встановив.

Подібний за змістом правовий висновок щодо застосування аналогічних норм ЦПК України в чинній редакції викладений у постанові Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 337/5253/13-ц (провадження

№ 61-10084сво18).

Зважаючи на наведене, Верховний Суд вважає, що касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2016 року в частині вирішення питання про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання відкрито помилково.

Оскільки згадані судові рішення у зазначеній частині не підлягають оскарженню в касаційному порядку відповідно до вимог статей 324 ЦПК України 2004 року та 389 ЦПК України, касаційне провадження у відповідній частині підлягає закриттю як помилково відкрите.

Керуючись статтею 324 ЦПК України 2004 року, статтею 389 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» в частині вирішення питання про поновлення строку пред'явлення виконавчих листів до виконання закрити.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді В. О. Кузнєцов

С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик