Ухвала

Іменем України

19 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 757/70276/17-ц

провадження № 61-40781 ск 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду м. Києва від 04 липня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів та стягнення заборгованості зі сплати аліментів,

В с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року ОСОБА_4 звернулася до Печерського районного суду м. Києва з указаним позовом до ОСОБА_5, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 12 вересня 2008 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. У жовтні 2010 року за взаємною згодою подружнє життя припинено. 16 листопада 2010 року між ними укладено Договір про участь у вихованні дитини, за умовами якого визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі, еквівалентній (не меншій від) 500 дол. США на дату передачі суми, щомісячно, до 10 числа включно та передбачено підстави зміни розміру аліментів у випадку зміни матеріального стану сторін. Оскільки матеріальний стан відповідача на думку ОСОБА_4 на даний час з моменту укладення договору значно покращився, просила збільшити визначений Договором розмір аліментів до 2 000 дол. США.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 березня 2018 року позов задоволено частково. Збільшено розмір аліментів, встановлений пунктом 5 Договору про участь у вихованні дитини від 16 листопада 2010 року, платником яких є ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Встановлено їх розмір у сумі, еквівалентній (не меншій від) 2 000 дол. США на дату передачі суми, щомісяця, із дня пред'явлення позову. Інші умови пункту 5 Договору про участь у вихованні дитини залишено без змін. В задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 04 липня 2018 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про збільшення розміру аліментів скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

20 липня 2018 року ОСОБА_4 подала особисто до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду м. Києва від 04 липня 2018 року.

В касаційній скарзі ОСОБА_4 просить суд касаційної інстанції оскаржувану постанову апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Крім того, не в повній мірі враховано фактичні обставини та докази, що мають значення для справи.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваної постанови вбачається, що 12 вересня 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено шлюб, від якого сторони мають малолітню доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У жовтні 2010 року за взаємною згодою сторони припинили вести подружнє життя, а офіційно шлюб розірвано за рішенням Печерського районного м. Києва від 24 січня 2011 року на підставі спільної заяви.

16 листопада 2010 року між сторонами укладено Договір про участь у вихованні дитини, відповідно до пункту 5 якого, батько дитини зобов'язувався надавати матері дитини аліменти у твердій грошовій сумі, еквівалентній (не меншій від) 500 дол. США на дату передачі суми, щомісячно, до 10 числа включно.

Відповідно до пункту 10 вказаного Договору, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення стану здоров'я будь-якого з батьків, якщо сторони погодились, до Договору вносяться зміни шляхом укладення додаткового нотаріально посвідченого Договору.

Згідно з пунктом 11 Договору, при відсутності домовленості між батьками питання зміни чи розірвання цього Договору вирішується в судовому порядку.

Положеннями статті 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Частиною першою статті 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Встановлено, що особистий дохід відповідача за 2017 рік та на час розгляду справи становить 17 793 грн 31 коп.

Крім того, ОСОБА_5 добросовісно сплачує ОСОБА_4 на утримання малолітньої доньки кошти із розрахунку 500 дол. США, щомісячно.

Також встановлено, що місячний заробіток ОСОБА_4 становить 12 000 грн.

Таким чином, апеляційний суд повно та всебічно дослідивши наявні в справі докази і надавши їм належну оцінку дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову, в частині збільшення розміру аліментів, оскільки позивач не довела наявності обставин для збільшення розміру аліментів в розумінні статті 192 СК України, що є процесуальним обов'язком з огляду на вимоги статей 12, 81 ЦПК України.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваної постанови та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України,

Ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду м. Києва від 04 липня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів та стягнення заборгованості зі сплати аліментів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити ОСОБА_4.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає

Судді: В. В. Пророк

В.С. Висоцька

І.М. Фаловська