Ухвала

19 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 635/8107/15-ц

провадження № 61-36960ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Кузнєцова В. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 25 липня 2017 року у справі за позовомОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Роганська селищна рада Харківського району Харківської області, про визначення порядку користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

21 травня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 25 липня 2017 року,що підтверджується поштовим штемпелем на конверті, тобто з пропуском встановленого законом строку, а також з порушенням вимог статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Відповідно до підпункту 14 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 325 ЦПК України, яка була чинною на момент ухвалення апеляційним судом оскаржуваного судового рішення, касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

У відповідності до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Можливість поновлення строку на касаційне оскарження в разі його пропуску з поважних причин передбачена статтею 390 ЦПК Україниу чинній редакції.

До касаційної скарги ОСОБА_1 додано клопотання, у якому вона просить поновити строк на касаційне оскарження вказаних судових рішень, однак заявником не наведено належних підстав для поновлення цього строку та не надано достатніх доказів на підтвердження поважності причин його пропуску.

Ухвалою Верховного Суду від 02 липня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення вказаних у ній недоліків.Заявникові необхідно було вказати інші підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, надати належні та достатні докази на підтвердження поважності причин його пропуску, а також доплатити судовий збір за подання цієї касаційної скарги.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 02 липня 2018 року ОСОБА_1 надано квитанцію про доплату судового збору у розмірі 390,00 грн, а також заяву, у якій вона наводить підстави для поновлення строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень, що є аналогічними тим, які були зазначені у клопотанні, доданому до касаційної скарги.

ОСОБА_1 повторно посилається на те, що апеляційним судом їй не було вчасно надіслано копії оскаржуваної ухвали у зв'язку з чим вона не мала можливості подати касаційну скаргу у строки, передбачені ЦПК України. Зазначає, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 25 липня 2017 року оприлюднено 08 серпня 2017 року, тобто з порушенням встановленого законом строку. Копію оскаржуваної ухвали апеляційного суду нею отримано 02 травня 2018 року, про що свідчить довідка про отримання листа через поштове відділення. Разом з тим, заявником до касаційної скарги було додано копії заяв від 23 серпня 2017 року та від 06 квітня 2018 року, з якими вона зверталася до Апеляційного суду Харківської області щодо видачі їй копії цієї ухвали.

Наведені заявником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки ОСОБА_1 особисто була присутня в судовому засіданні 25 липня 2017 року під час розгляду її апеляційної скарги, однак, не погоджуючись із прийнятим апеляційним судом рішенням, з касаційною скаргою звернулася лише у травні 2018 року. Заяву про видачу їй копії оскаржуваного судового рішення апеляційного суду ОСОБА_1 вперше направила лише 23 серпня 2017 року, тобто, поза межами встановлено законом строку на касаційне оскарження.

Посилання ОСОБА_1 на те, що звернення з касаційною скаргою неможливе без своєчасного отримання повного тексту оскаржуваного судового рішення, є безпідставними, оскільки ухвала Апеляційного суду Харківської області від 25 липня 2017 року була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 08 серпня 2017 року і вона мала можливість з нею ознайомитись. Разом з тим, чинним ЦПК України, що діє з 15 грудня 2017 року, не передбачена необхідність додання до касаційної скарги судових рішень, що оскаржуються.

Заявник не надала доказів вжиття нею своєчасних та належних мір для того, аби не пропустити строк на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду Харківської області від 25 липня 2017 року. Обставини, якими ОСОБА_1 обґрунтовує поважність причин пропуску процесуального строку, є такими, що не вказують на наявність дійсних істотних перешкод чи труднощів, підтверджених належними доказами, у зв'язку з якими вона звернулася з касаційною скаргою лише у травні 2018 року.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

У рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сама концепція «поважних причин» не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

Враховуючи те, що касаційну скаргу подано більше ніж через дев'ять місяців після закінчення строку на касаційне оскарження, а зазначені заявником причини пропуску строку свідчать про її бездіяльність і не зумовлені особливими і непереборними обставинами, вказані ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження є неповажними, а тому суд не знаходить підстав для відкриття касаційного провадження.

Таким чином, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 25 липня 2017 рокунеобхідно відмовити.

Керуючись пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 25 липня 2017 року у справі за позовомОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Роганська селищна рада Харківського району Харківської області, про визначення порядку користування земельною ділянкою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. О. Кузнєцов