Справа № 303/6103/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 вересня 2018 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого: Собослой Г.Г.,

суддів: Готра Т.Ю., Бисага Т.Ю.,

з участю секретаря: Терпай С.М.

старшого державного виконавця Мукачівського РВДВС ГТУЮ в Закарпатській області - Гаринець О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 26 жовтня 2017 року у справі №303/6103/2017 року (Головуючий: Пак М.М.), -

В С Т А Н О В И Л А :

Зазначеною ухвалою задоволено подання державного виконавця Мукачівського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області - Танинець І.В. та тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зокрема, вказує на те, що відсутні докази ухилення його від виконання зобов'язань.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення державного виконавця Мукачівського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області - Гаринець О.І., який просив апеляційну скаргу віхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що на виконанні у державного виконавця Мукачівського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області знаходилось виконавче провадження №50949165 з примусового виконання виконавчого листа №308/4714/15-ц, виданого Ужгородським міськрайонним судом 23.10.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 заборгованості у розмірі 220 829,96 грн..

В процесі виконання даного судового рішення державний виконавець звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон.

Задовольняючи дане подання, суд виходив з його доведеності та обґрунтованості.

Однак, з даним висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.441 ЦПК України (ст.377-1 ЦПК України, як діяла на момент винесення оскаржуваної ухвали) тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Статтею 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

З аналізу зазначених норм слідує, що саме по собі самостійне невиконання боржником зобов'язань протягом строку, вказаного державним виконавцем в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

При цьому, під поняттям «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази, які б могли підтвердити факт свідомого ухиляння боржника від виконання зобов'язань. Зокрема відсутні докази того, що боржник має реальну можливість виконати своє зобов'язання.

Крім того, державним виконавцем не вжито всіх належних заходів, у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо встановлення наявності у боржника рухомого та нерухомого майна, коштів. А саме по собі посилання на заборгованість за виконуваним судовим рішенням за відсутності відповідних доказів не свідчить про ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення подання державного виконавця, а тому ухвала Мукачівського міськрайонного суду від 26 жовтня 2017 року підлягає скасуванню, з постановленням нової постанови про відмову в задоволенні подання.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 26 жовтня 2017 року скасувати.

У поданні Державного виконавця Мукачівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській ообласті - Танинець І.В. про тимчасове обмеження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, мешканця АДРЕСА_1 у виїзді за межі України до виконання ним своїх боргових зобов'язань - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 20 вересня 2018 року.

Головуючий

Судді: