Справа № 373/2299/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 року м. Переяслав-Хмельницький

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Керекези Я.І.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 373/2299/17 за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_2 в інтересах малолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ квартири, яка є обєктом права спільної власності, та визначення порядку користування квартирою,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаною позовною заявою та просить визнати спільною сумісною її та відповідача квартиру №2, загальною площею 47,8 кв. м., житловою площею 35,7 кв. м, з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вул. Сковороди 69 в м. Переяслав-Хмельницький Київської області; визнати за собою та за відповідачем право власності по 1/2 частині спірної квартири за кожним; встановити наступний порядок користування квартирою: виділити їй у користування житлову кімнату №2-7, площею 15,60 кв. м., виділити у користування відповідача житлову кімнату №2-6, площею 13,60 кв. м.; тамбур, кухню, санвузол, коридор, коридор, господарські будівлі та споруди залишити в загальному користуванні.

Посилається на те, що 08.06.2016 між нею та відповідачем було розірвано шлюб. За час шлюбу вони набули майно, а саме спірну квартиру по вул.Сковороди, 69 в м.Переяслав-Хмельницькому Київської області. Зазначену квартиру вони придбали за спільні кошти, уклавши договір купівлі-продажу. З часу розірвання шлюбу вони не можуть дійти згоди щодо користування вказаною квартирою, оскільки у липні 2017 року відповідач повернувся проживати до спірної квартири з новою дружиною та дитиною. Так як у минулому між ними склався усталений порядок користування житловими приміщеннями, тому вона просить виділити їй житлову кімнату № 2-7 площею 15,60 кв.м.

04.05.2018 відповідач ОСОБА_4 направив відзив, в якому не заперечує проти вимог позивача щодо визнання квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю та визнання за ним та за позивачем ОСОБА_2 права власності по 1/2 частині квартири за кожним, проте заперечує щодо вимог позивача про встановлення порядку користування квартирою. Просить встановити наступний порядок користування квартирою: виділити у користування йому з родиною (дружиною та дитиною). житлову кімнату №2-7 площею 15,60 кв.м.; а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виділити у користування житлову кімнату №2-6 площею 13,60 кв.м. та коридор №2-5 площею 6-50 кв.м.; тамбур, кухню, санвузол, коридор, господарські будівлі та споруди залишити в загальному користуванні. Свої доводи обгрунтовує тим, що дійсно він з позивачем за час шлюбу придбали квартиру АДРЕСА_1. Після розірвання шлюбу з позивачем 03.06.2017 він одружився з ОСОБА_5, а 27.12.2017 у них народилася дочка ОСОБА_6. Незадовго до народження другої дочки він вселився з дружиною до зазначеної квартири. Оскільки його новонароджена дитина потребує постійного догляду, гігієни, окремої непрохідної кімнати і склад його сімї налічує три особи він зайняв більшу житлову кімнату №2-7, площею 15.60 кв.м. Прохідна кімната для його грудної дитини взагалі не підходить, оскільки це матиме загрозу інфекційних захворювань і матиме для дитини дискомфорт. Позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 займають житлову кімнату №2-6 площею 13,60 кв.м. та коридор №2-5 площею 6.50 кв.м. Саме тому він просить встановити запропонований ним порядок користування квартирою.

25.05.2018 позивач ОСОБА_2 направила відповідь на відзив, в якому просила відхилити доводи відповідача, що викладені у відзиві, посилаючись на наступне. У спірній квартирі зареєстрована вона та її з відповідачем дочка ОСОБА_3 Вони проживають у даній квартирі з моменту її придбання і з того часу їхня дочка ОСОБА_3 займає кімнату № 2-7, яка була облаштована саме для неї, мебльована дитячим ліжком, письмовий столом, шафою, підвісною полицею для підручників тощо. Спільна квартира сторін є двокімнатною та розрахована для проживання в ній однієї сімї, враховуючи як кількість кімнат, так загальну та житлову площу. Відповідач ОСОБА_4 не зареєстрований в даній квартирі. Після припинення шлюбно-сімейних відносин з нею у 2016 році змінив своє місце проживання, виїхавши з даної квартири. Після розлучення відповідач ніколи не заперечував щодо користування дочкою ОСОБА_7 саме кімнатою № 2-7 площею 15,60 кв.м. і як наслідок дитина звикла до своєї кімнати, вважає її своєю, оскільки прожила в ній більше пяти років. Проте відповідач ОСОБА_4 при повторному вселенні до спільної квартири також незаконно без згоди позивача ОСОБА_2 вселив свою другу дружину ОСОБА_5 до кімнати дочки ОСОБА_3, викинувши речі та меблі, влаштував замок на міжкімнатних дверях та не впускає дочку ОСОБА_7 до її кімнати, що завдає останній моральних страждань, оскільки вона не розуміє причин такої поведінки батька щодо неї та чому друга дочка ОСОБА_8 для нього більш важлива аніж вона. Позивачі вважають, що склад сімї відповідача не може бути взятий до уваги, оскільки не всі особи, що його складають, проживають у вказаній квартирі на законних підставах і для забезпечення належних умов проживання малолітньої ОСОБА_3 та її нормального душевного стану необхідно залишити той порядок користування спільною квартирою, до якого звикла дитина та який сформувався упродовж тривалого періоду проживання. Поява у відповідача інших дітей не повинна бути підставою для звуження та порушення прав його першої дочки ОСОБА_7. Тому позивачі просять виділити їм у користування саме житлову кімнату №2-7. Крім того, відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а згідно зі ст. 50 ЖК України не допускається також заселення квартири, збудованої для однієї сім'ї, двома і більше сім'ями або двома і більше одинокими особами, за винятком випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 54 цього Кодексу. Власник зобовязаний враховувати вказані норми при заселенні до житла. Враховуючи викладені у відповіді на відзив обставини позивачі просять відхилити доводи відповідача, що викладені у відзиві.

В судовому засіданні 29.08.2018 позивач ОСОБА_2 позов підтримала, просила його задовольнити. Також зазначила, що кімната, яку просить відповідач виділити їм з дочкою є прохідною, а та кімната, яку відповідач хоче виділити у користування своєї нової сімї з самого початку була кімнатою їх спільної дочки.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні 29.08.2018 позовні вимоги визнав частково: не заперечує проти визнання спірної квартири обєктом права спільної сумісної власності та визнання права власності за кожним із них по 1/2. Разом з тим, заперечує проти запропонованого позивачем порядку користування квартирою, оскільки має новонароджену дитину, тому йому потрібна ізольована кімната. Також зазначив, що в даній квартирі він не зареєстрований, а зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1. Просить виділити йому ізольовану кімнату, оскільки у нього новонароджена дитина. У тій кімнаті, яку він бажає виділити у користування для своєї нової сімї, раніше жила їх спільна з позивачем дочка ОСОБА_7.

Представник відповідача ОСОБА_9 в судове засідання 29.08.2018 не зявився. В письмовій заяві просив розгляд справи проводити без його участі.

Судом встановлено наступне.

Копія рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08.06.2016 свідчить про те, що шлюб, зареєстрований між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 25.02.2006 року Синьооківською сільською радою Золотоніського району Черкаської області, актовий запис № 1, розірвано (а.с.13).

З фотокопії договору купівлі-продажу квартири від 19.07.2013, посвідченого приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького міського нотаріального округу і зареєстрованого в реєстрі № 550, та документів, на підставі яких вони посвідчувались, вбачається, що з однієї сторони ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які іменовані далі «Продавець» від імені яких діє ОСОБА_12, та з другої сторони ОСОБА_4, іменований далі «Покупець», уклали договір купівлі-продажу квартири, а саме: передали у власність квартиру, а покупець прийняв у власність належну продавцю квартиру АДРЕСА_1. Квартира житловою площею 35,7 кв.м., загальною площею 47,8 кв.м. (а.с.34-67).

Копія заяви ОСОБА_2 від 19.07.2013 свідчить про те, що остання надала згоду своєму чоловікові ОСОБА_4 на купівлю та укладання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Також підтвердила, що гроші, які витрачаються на придбання квартири є її та ОСОБА_4 спільною сумісною власністю, а договір купівлі-продажу, укладається її чоловіком в інтересах сімї на умовах попередньо обговорених ними та відповідає їхньому спільному волевиявленню (а.с.59).

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 90568653 від 26.06.2017 вбачається, що ОСОБА_4 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. Квартира має житлову площу 35,7 кв.м., загальну площу 47,8 кв.м. Підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу від 19.07.2013 (реєстр № 550) (а.с.14-15).

Копія технічного паспорту на квартиру № 2 в індивідуальному (садибному) житловому будинку № 69 по вул.Сковороди в м.Переяслав-Хмельницькому Київської області свідчить про те, що квартира має дві житлові кімнати № 2-6 площею 13,60 кв.м. та № 2-7 площею 15,60 кв.м., а також: кухня № 2-2 площею 17,70 кв.м.; санвузол 2-3 площею 5,40 кв.м.; коридор № 2-4 площею 2,10 кв.м.; коридор № 2-5 площею 6,50 кв.м.; тамбур № 2-1 площею 2,30 кв.м. (а.с.16-19).

З акту обстеження житлово-побутових умов № 177 від 07.12.2017 та за № 78 від 19.04.2018 вбачається, що при обстеженні квартири АДРЕСА_1 встановлено, що в даній квартирі зареєстровані та проживають: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. Також не зареєстровані за даною адресою, але проживають: власник ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 колишній чоловік ОСОБА_2, який зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1, та нинішня дружина ОСОБА_4 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, та їхня донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6. В даний час в квартирі проживають всі вищезазначені громадяни. Кімнату житловою площею 15,50 кв.м. займає колишній чоловік ОСОБА_4 з дружиною ОСОБА_5 В кімнатах площею 7,10 кв.м. та 14,60 кв.м. проживає ОСОБА_2 та донька ОСОБА_4. Всі інші приміщення знаходяться у спільному користуванні (а.с.20, 80).

Копія свідоцтва про шлюбу Серії І-ОК № 217742, виданий Переяслав-Хмельницьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 03.06.2017, свідчить про те, що 03.06.2017 було зареєстровано шлюб між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_5. Прізвище чоловіка та дружини після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_4 (а.с.77).

З копії свідоцтва про народження Серії І-ОК № 369635, виданого Переяслав-Хмельницьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 27.12.2017, вбачається, що 17 грудня 2017 року народилася ОСОБА_6. Батько ОСОБА_4, мати ОСОБА_5 (а.с.78).

Суд приймає до уваги подані сторонами докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи.

Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються нормами глави 26 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності.

Згідно п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

В силу ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Субєктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до вимог ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч.ч.1-3 ст. 372 ЦК України Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до вимог ст.47 ЖК УРСР норма жилої площі встановлюється в розмірі

13,65 квадратного метру на одну особу.

Згідно ч.2 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо

вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ч.4 ст. 156 ЖК УРСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення

сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Згідно п.9 Перехідних положень ЦПК України ( в редакції Закону України № 2147-VII від 03 жовтня 2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Оскільки відповідач у своєму відзиві на позовну заяву та в судовому засіданні визнав позовні вимоги позивача щодо визнання квартири спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та визнав позовні вимоги про визнання за ним, ОСОБА_4 та позивачем ОСОБА_2 права власності по 1/2 частині за кожним на вищевказану квартиру, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Що стосується вимог позивача про порядок користування квартирою № 2 загальною площею 47,8 кв.м., житловою площею 35,7 кв.м., з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташована по вул. Сковороди, 69, м.Переяслав-Хмельницький, Київської області, суд дійшов висновку встановити наступний порядок користування квартирою № 2: виділити у користування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житлову кімнату №2-6, площею 13,60 кв. м., та коридор, площею 6,5 кв.м.; виділити у користування ОСОБА_4 житлову кімнату №2-7, площею 15,60 кв. м.; тамбур, площею 2,3 кв.м., кухню, площею 17,7 кв.м., санвузол, площею 5,4 кв.м., коридор, площею 2,1 кв.м., господарські будівлі та споруди залишити в спільному користуванні сторін, оскільки позивач ОСОБА_2 та її дочка ОСОБА_3 є особами однієї статі та їх сімя складається з двох осіб, а сімя відповідача ОСОБА_4 складається з трьох осіб різної статі: нього, дружини ОСОБА_5 та їх малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка потребує постійного догляду, гігієни і тому, на думку суду, потребує непрохідної кімнати в більшій мірі, зокрема і щоб уникнути загрози інфекційних захворювань .

Враховуючи вищевикладене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_2

В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_4 слід стягнути на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 704 грн. 00 коп., сплачений за позовну вимогу про встановлення порядку користування квартирою.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 355, 356, 361, 368, 369, 372 ЦК України, ст.ст. 47, 64, 156 ЖК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 80, 81, 141, 211, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_2 в інтересах малолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ квартири, яка є обєктом права спільної власності, та визначення порядку користування квартирою, - задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 квартиру № 2, загальною площею 47,8 кв.м., житловою площею 35,7 кв.м., з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташована по вул. Сковороди, 69, м. Переяслав-Хмельницький, Київської області.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири № 2, загальною площею 47,8 кв.м., житловою площею 35,7 кв.м., з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташована по вул. Сковороди, 69, м. Переяслав-Хмельницький, Київської області.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири № 2, загальною площею 47,8 кв.м., житловою площею 35,7 кв.м., з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташована по вул. Сковороди, 69, м. Переяслав-Хмельницький, Київської області.

Встановити наступний порядок користування квартирою № 2, загальною площею 47,8 кв.м., житловою площею 35,7 кв.м., з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташована по вул. Сковороди, 69, м. Переяслав-Хмельницький, Київської області: виділити у користування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житлову кімнату №2-6, площею 13,60 кв. м., та коридор, площею 6,5 кв.м.; виділити у користування ОСОБА_4 житлову кімнату №2-7, площею 15,60 кв. м.; тамбур, площею 2,3 кв.м., кухню, площею 17,7 кв.м., санвузол, площею 5,4 кв.м., коридор, площею 2,1 кв.м., господарські будівлі та споруди залишити в спільному користуванні сторін.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 704 (сімсот чотири) гривні 00 коп. сплаченого судового збору.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХIIІ "Перехідні положення" Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована та проживаюча ІНФОРМАЦІЯ_7;

відповідач: ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_8.

Складання повного рішення вчинено 06 вересня 2018 року.

Суддя Я. І. Керекеза