№ 336/5813/18
пр. № 2/336/2959/2018
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року м. Запоріжжя
Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Суркова В.П., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
В позові зазначила, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09 липня 2011 року, від шлюбу мають сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Шлюбні відносини припинені з вересня 2018 року з причин відсутності порозуміння та різних поглядів на сімейне життя, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного.
Позивач вважає, що подальше спільне подружнє життя неможливе, оскільки сімя розпалась остаточно, можливість її встановити втрачена, просить суд розірвати шлюбу, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Гриценко».
Ухвалою від 04.10.2018 року позов прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 23.10.2018 року.
В підготовче судове засідання позивач не зявилася, надала заяву, в якій просить суд розглядати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не зявився, також надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, не заперечує проти розірвання шлюбу.
Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ст. 206 ЦПК України суд приймає заяву відповідача про визнання позову, оскільки визнання позову у даному випадку не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Перевірив матеріали справи, зясувавши всі обставини, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Враховуючи те, що відповідач позов визнав, шлюбні відносини сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть, суд приходить до висновку, що подальше збереження сімї при існуючих обставинах є недоцільним.
У відповідності зі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у вигляді судового збору.
Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Зважаючи на те, що відповідачем подано письмову заяву про визнання позову, позивачу ОСОБА_1 підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору, що складає 352,40 грн.
Керуючись ст. ст. 1105, 110, 112, 113-115 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 200, 206, 247, 265, 354 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 09 липня 2011 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 281.
Прізвище позивачки після розірвання шлюбу залишити без змін «Гриценко».
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Суддя В.П. Суркова