Ухвала

22 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 754/9225/16-ц

провадження № 61-45489 ск 18

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Сімоненко В. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову апеляційного суду м. Києва від 21 серпня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ :

18 липня 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків.

Позов мотивовано тим, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. 21 червня 2013 року її квартиру було залито водою з вини відповідача, яка є власником квартири НОМЕР_1, що знаходиться на два поверхи вище. Відповідно до висновку спціаліста від 19 серпня 2013 року ТОВ «АЕЛЄКОН», розмір матеріального збитку, завданого внаслідок залиття квартири, з урахуванням фізичного зносу, становить 5514,38 грн. Вартість робіт з оцінки матеріального збитку становить 800,00 грн. Загальний розмір шкоди становить 6314,38 грн. Позивач зазначала також, що внаслідок залиття їй було заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює у 2000,00 грн.

Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що відповідач відмовилась добровільно відшкодувати завдану шкоду, позивач просить задовольнити її вимоги та стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 6134,38 грн., моральну шкоду в розмірі 2000 грн., а всього 8314,38 грн., а також судові витрати.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 05 травня 2018 року в задоволені позову відмовлено.

Постановою апеляційного суду м. Києва від 21 серпня 2018 року рішення районного суду від 05 травня 2018 року скасовано та постановлено нове, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки 4148 грн. майнової шкоди, 2000 грн. моральної шкоди та 2204 грн. 80 коп. витрат на оплату судового збору за подачу позову та апеляційної скарги. В іншій частині вимог про відшкодування майнової шкоди відмовлено.

08 жовтня 2018 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову апеляційного суду м. Києва від 21 серпня 2018 року разом із клопотанням про звільнення її від сплати судового збору.

У клопотанні ОСОБА_2 посилається на те, що не має змоги сплатити судовий збір, так як не працює, на її утриманні знаходиться дитина - інвалід та новонароджена дитина, на даний час знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, що підтверджується відповідними документами доданими до касаційної скарги.

Враховуючи обставини, викладені ОСОБА_2 у поданому клопотанні, вважаю за можливе звільнити її від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев'ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено що з 1 січня 2018 році прожитковиймінімум на одну працездатну особу становить 1 762,00 грн.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження) та які фактично можна поділити на: справи, у яких ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності з ціною позову, що не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, у яких не можливо встановити ціну позову (немайнові вимоги), за виключеннями відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України та пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Предметом позову в даній справі є вимога про відшкодування на користь позивача 4148 грн. майнової шкоди та 2000 грн. моральної шкоди, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і є справою незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Таким чином ця справа є малозначною.

Крім того, відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

У цій справі обставин, передбачених частиною першою статті 411, частиною четвертою статті 274 або пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, статтею 390 пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

КлопотанняОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги задовольнити.

Звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову апеляційного суду м. Києва від 21 серпня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову апеляційного суду м. Києва від 21 серпня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко