Постанова Іменем України

17 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 551/314/16-ц

провадження № 61-12341св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - приватне підприємство «Агроекологія»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу приватного підприємства «Агроекологія» на заочне рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 24 травня 2016 року у складі судді Сиволапа Д. С. та рішення Апеляційного суду Полтавської області

від 18 січня 2017 року у складі колегії суддів: Пікуля В. П., Бутенко С. Б., Обідіної О. І.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного підприємства «Агроекологія» (далі - ПП «Агроекологія») про розірвання договору оренди землі, повернення земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі.

Позовна заява мотивована тим, що 06 травня 2008 року між

ОСОБА_2 та ПП «Агроекологія» було укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,7967 га. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2, ОСОБА_1, як спадкоємець померлої, набув права власності на вказану земельну ділянку. Враховуючи намір самостійно обробляти земельну ділянку, вирішив розірвати договір оренди з відповідачем, оскільки така можливість передбачена умовами договору (пункт 40) та письмово повідомив про свій намір відповідача, написавши відповідну заяву від 28 серпня 2015 року. Проте відповідач відмовив йому в розірванні договору оренди не навівши жодних обґрунтованих підстав. Крім того відповідач тривалий час не виконує свої зобов'язання перед ним по сплаті орендної плати за землю, яка за 2015 рік відповідно умов договору повинна бути виплачена не пізніше 31 грудня 2015 року. При цьому, умовами договору передбачено обчислення орендної плати із застосуванням індексу інфляції, а також сплату орендарем пені у розмірі 120 % облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочки терміну сплати орендної плати.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив розірвати договір оренди землі від 06 травня 2008 року, що зареєстрований відділом у Шишацькому районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області

27 жовтня 2009 року. Зобов'язати повернути йому земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2,7967 га, що знаходиться на території Михайлівської сільської ради Шишацького району Полтавської області. Стягнути з відповідача орендну плату за 2015 рік з урахуванням індексу інфляції та пені, передбаченої договором, за кожен день прострочення станом на день виплати з урахуванням 3 % річних у розмірі

4 923 грн 03 коп. та плату за фактичне користування земельною ділянкою за січень, лютий, березень 2016 року у розмірі 829 грн 24 коп., а також судові витрати.

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 24 травня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено. Договір оренди землі, укладений 06 травня 2008 року між ОСОБА_2 та ПП «Агроекологія», зареєстрований 27 жовтня 2009 року в державному реєстрі земель за

№ НОМЕР_1 Шишацьким районним відділом Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» - розірвано. Зобов'язано ПП «Агроекологія» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,7967 га, яка розташована на території Михайликівської сільської ради Шишацького району Полтавської області. Стягнуто з ПП «Агроекологія» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за землю станом на 04 квітня 2016 року на загальну суму

5 752 грн. 27 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відмовляючи позивачу у розірванні договору оренди або у внесенні до нього змін відповідно до положень пункту 40 договору, а також тривалий час не виконуючи вимоги

пункту 11 щодо вчасної виплати орендної плати за користування землею відповідач істотно порушує умови договору, а отже договір підлягає розірванню судом на підставі частини другої статті 651 ЦК України (істотні порушення умов договору) та частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі». За розрахунком суду загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем по орендній платі за 2015 рік складає

4 968 грн 79 коп., за 2016 рік - 968 грн 01 коп.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 18 січня 2017 року апеляційну скаргу ПП «Агроекологія» задоволено частково. Заочне рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 24 травня 2016 року змінено - виключено з мотивувальної частини посилання на систематичну несплату орендної плати як на підставу розірвання договору. Змінено суму заборгованості по орендній платті за землю станом на 04 квітня 2016 року, що підлягає стягненню з ПП «Агроекологія» на користь ОСОБА_1 на

3 972 грн 62 коп., а також суму судових витрат на 1 036 грн 69 коп., а всього 5 009 грн 31 коп. В іншій частині - рішення залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що наявні підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_2 та

ПП «Агроекологія» на підставі пункту 40 цього договору, у якому сторони при укладенні договору дійшли згоди про можливість його розірвання у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи. Договір оренди землі можливо розірвати лише в разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є істотним порушенням умов договору та не може бути підставою для його розірвання. У цій справі у діях відповідача відсутня систематичність несплати орендної плати, тому несплата орендної плати не може бути підставою розірвання договору.

У липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга

ПП «Агроекологія» у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, воно просило скасувати оскаржувані рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач з юридичної точки зору, за відсутності доказів внесення змін до спірного договору та їх державної реєстрації після оформлення спадщини на земельну ділянку, не набув прав сторони договору оренди землі в порядку та в спосіб, встановленому законодавством України, а тому не мав права на пред'явлення до суду цього позову, проте судами це не взято до уваги, чим порушено норми матеріального права, що потягло ухвалення незаконного рішення.

У травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення ОСОБА_1 на касаційну скаргу ПП «Агроекологія». У запереченні зазначено, що до ОСОБА_1 перейшли всі права спадкодавця, що належали їй у зв'язку з перебуванням у її власності вказаної земельної ділянки. Договір містить пункт 40, який безпосередньо дозволяє розірвати договір у зв'язку із переходом права власності на земельну ділянку до ОСОБА_1

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

05 березня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судами встановлено, що 06 травня 2008 року у селі Михайлики Шишацького району Полтавської області між ОСОБА_2 (орендодавець) та

ПП «Агроекологія» (орендар) укладено договір оренди землі, який зареєстрований 27 жовтня 2009 року Шишацьким районним відділом Полтавської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» за № НОМЕР_1 в державному реєстрі земель.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 померла, а ОСОБА_1, як спадкоємець померлої за заповітом, набув право власності на вищевказану земельну ділянку площею 2,7967 га, що підтверджується свідоцтвом про право власності на спадщину за заповітом, виданим приватним нотаріусом Шишацького районного нотаріального округу Макаренко Н. О. 30 вересня 2015 року за реєстровим номером 711 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень

№ 44810619 від 30 вересня 2015 року.

Листом від 28 серпня 2015 року ОСОБА_1 повідомив орендаря земельної ділянки в особі генерального директора ПП «Агроекологія» ОСОБА_4 про те, що він є спадкоємцем померлої

ОСОБА_2 та в кінці року буде обробляти земельну ділянку самостійно.

Листом від 25 вересня 2015 року № 685 ПП «Агроекологія» відмовило ОСОБА_1 у розірванні договору оренди, пославшись на те, що на земельній ділянці проведено великий обсяг польових робіт щодо підготовки ґрунту до посіву, вказані роботи потребували істотних затрат, а тому розірвання договору спричинить істотні збитки підприємству.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої, другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За змістом частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Встановивши, що сторони договору оренди землі від 06 травня 2008 року пунктом 40 передбачили можливість розірвання цього договору у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, ПП «Агроекологія» відмовляється у добровільному порядку виконати вимоги нового власника - ОСОБА_1, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про законність позовних вимог про розірвання договору оренди землі, витребування земельної ділянки та стягнення невиплаченої орендної плати.

Встановлено, що рішення суду апеляційної інстанції прийнято з додержанням судами норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Доводи касаційної скарги про те, що позивач не набув прав сторони спірного договору, спростовуються свідоцтвом про право власності на зазначену земельну ділянку за заповітом, тому з моменту переходу до нього права власності на цю земельну ділянку, перейшли права та обов'язки попереднього власника земельної ділянки за чинним договором оренди.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами компетенції Верховного Суду (стаття 400 ЦПК України).

Відповідно до частини першої 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного підприємства «Агроекологія» залишити без задоволення.

Заочне рішення Шишацького районного суду Полтавської області

від 24 травня 2016 року в незміненій при апеляційному перегляді частині та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 18 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б.І. Гулько

Є.В. Синельников

С.Ф. Хопта