Справа № 344/318/18
Провадження № 2-о/344/68/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, в інтересах малолітнього ОСОБА_2, зацікавлена особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, в інтересах малолітнього ОСОБА_2 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з заявою про видачу обмежувального припису, яким заборонити ОСОБА_3 наближатися (проходити на територію) до місця навчання малолітнього ОСОБА_2, а саме Івано-Франківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №25, розташованої за адресою: м.Івано-Франківськ, вул. 24 серпня, 13, стороком на шість місяців. Вимоги заяви мотивував тим, що у нього із ОСОБА_3 народився син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 Малолітній навчається в 3-Б класі Івано-Франківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 25, розташованої за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. 24 Серпня, 13. Під час остаточного припинення відносин спільного проживання між сторонами, було вирішено питання про подальше місце проживання малолітнього ОСОБА_2 разом із заявником. Проживання малолітнього ОСОБА_2 разом із своєю сімєю в помешканні (квартирі) за адресою: Івано-Франківська обл., м. Івано- Франківськ, вул. І. Павла IIАДРЕСА_1, повністю відповідає його найкращим інтересам, думкам та бажанням. Дитина за жодних умов не бажає проживати разом з матірю ОСОБА_3 та не бажає мати зустрічі з нею, про що чітко висловлюється, що зафіксовано у відповідних документах, складених комісією з профільних спеціалістів та уповноважених осіб. Починаючи з січня 2015 року, ОСОБА_3 самоусунулась від виконання своїх батьківських обовязків щодо утримання свого сина ОСОБА_2 до досягнення ним повноліття. Не утримує свого сина вона і сьогодні. За наявної інформації, жодних заяв від ОСОБА_3 про добровільну сплату аліментів на дитину не надходило. Попередню пропозицію укласти договір про аліменти ОСОБА_3 проігнорувала. З початку навчального року, після відвідування школи, ОСОБА_2 почав скаржитися на те, що до нього в школу приходить ОСОБА_3 та переслідує його. Дитина скаржилась на те, що ОСОБА_3 навязує йому неприємні розмови, торкається до нього проти його волі, насильно утримує його біля себе, ловить його у коридорі, а коли він відмовляється з нею розмовляти, стає агресивною. 21.09.2017 року, заявник звернувся до компетентних органів (передбачених Законом України «Про попередження насильства у сімї» та Порядку розгляду заяв та повідомлень про вчинення насильства в сімї або реальну його загрозу, затвердженому Постановою КМУ від 26 квітня 2003 року № 616) з заявою про вчинення насильства у сімї щодо вчинення ОСОБА_3 психологічного насильства та переслідування малолітнього ОСОБА_2, по якій була проведена відповідна перевірка. По результатах перевірки складено відповідні акти, зафіксовані обставини вчинення насильства, зясована думка та стан дитини (психологічний і фізичний) та зроблені відповідні висновки. Згідно відповіді Національної поліції в Івано-Франківській області від 29 листопада 2017 року № 16758/108/46/01-17 «В ході проведення перевірки за даними зверненнями працівниками ювенальної превенції відділу превенції Івано-Франківського відділу ГУПН в області встановлено, що факти, наведені у звернені знайшли своє підтвердження, у звязку із чим громадянці ОСОБА_3 16.11.2017 року було винесено офіційне попередження про неприпустимість вчинення насильства в сімї та постановлено останню на профілактичний облік Івано-Франківського ВП ГУ НП в області, як особу, яка вчинила психологічне насильство відносно свого малолітнього сина ОСОБА_2Р.».

Незважаючи на постановку ОСОБА_3 на профілактичний облік, як особу яка вчинила насильство у сімї та винесення їй офіційного попередження про неприпустимість вчинення насильства в сімї, вона продовжувала і продовжує зараз переслідувати дитину у школі, тим самим продовжуючи психологічне насильство щодо неї. Не застосування заходів тимчасового обмеження прав кривдника відповідним обмежувальним приписом, створює реальну загрозу продовження вчинення переслідування дитини та повторного (неодноразового) вчинення психологічного насильства стосовно дитини. Наслідки таких діянь психологічного характеру ОСОБА_3 відносно свого малолітнього сина ОСОБА_2 є вкрай непередбачуваними (не прогнозованими), а відтак становлять серйозну загрозу для його психологічного та фізичного здоровя. А тому, є абсолютно реальними (наявні) ризики продовження (повторювання) домашнього насильства у формі психологічного насильства щодо малолітньої дитини.

На підставі наведеного, просив заборонити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, наближатися (проходити на територію) до місця навчання малолітнього ОСОБА_2, а саме Івано-Франківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 25, розташованої за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. 24 серпня, 13, строком на 6 місяців.

В судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримала з підстав викладених у заяві, просила задоволити в повному обсязі.

Представник зацікавленої особи, зацікавлена особа в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечили, оскільки, до заяви не долучено жодних доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_3 насильства щодо свого малолітнього сина, а заява містить прохання заборони доступу ОСОБА_3 до місця навчання малолітнього ОСОБА_2, а саме Івано-Франківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 25. Крім цього, на час звернення до суду з заявою, немає жодного протоколу чи постанови про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної чи будь-якої іншої відповідальності за вчинення насильства в сімї. Просили відмовити в задоволенні заяви в повному обсязі.

Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Під час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у них 04.05.2009 року народився син ОСОБА_2 (а.с.35). Після припинення шлюбних відносин між сторонами, малолітній син залишився проживати разом із батьком.

Згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 14.06.2016 року, яке згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.04.2017 року залишено без змін, визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матірю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3

Однак, вказане рішення суду зі сторони заявника не виконується і на даний час, як пояснила в судовому засіданні представник заявника, його виконати не можливо, оскільки, не вказано за якою адресою має проживати дитина з матірю та проти цього заперечує і сам малолітній ОСОБА_2 (а.с. 56-69).

На даний час на розгляді в Івано-Франківському міському суді перебуває справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 у справах дітей Івано-Франківвської міської ради про відібрання дитини та її повернення за місцем проживання матері. Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 13.12.2017 року було забезпечено позов шляхом встановлення зустрічей матері ОСОБА_3 зі своїм сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, кожного понеділка та пятниці, протягом однієї години у вільний від його навчання час в присутності і в кабінеті практикуючого психолога ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2, без присутності будь-яких інших осіб. Зобовязано ОСОБА_1 забезпечити явку малолітнього ОСОБА_2 кожного понеділка та пятниці до кабінету практикуючого психолога ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2, для зустрічей з матірю дитини - ОСОБА_3 (а.с.70).

Однак, як було встановлено в судовому засіданні, жодного разу ухвала суду зі сторони ОСОБА_1 виконана не була.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 1 ЗУ Про запобігання та протидію домашньому насильству домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Статтею 16 вищезазначеного закону передбачено ведення Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі. Єдиний державний реєстр випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі (далі - Реєстр) - це автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, адаптування, зміни, поновлення, використання, поширення (розповсюдження, реалізації, передачі), знеособлення і знищення визначених цим Законом даних про випадки домашнього насильства та насильства за ознакою статі.

До Реєстру вносяться відомості (окремо за кожним випадком насильства). Формування Реєстру здійснюється окремо за кожним випадком домашнього насильства, насильства за ознакою статі шляхом внесення до нього відповідної інформації. Персональні дані про особу, яка повідомила про вчинення насильства, зберігаються у Реєстрі протягом одного року з дня надходження відповідної інформації про вчинення насильства. Персональні дані про постраждалу особу зберігаються у Реєстрі протягом трьох років з дня вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі.

Однак, суду не надано жодних доказів, щодо внесення до Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі відомостей щодо малолітнього ОСОБА_2.

Як вбачається із копії Висновку про результати перевірки за зверненнями ОСОБА_1 від 18.10.2017 року у ході перевірки встановлено, що батьки конфліктують через ОСОБА_2 та визначення його місця проживання. Зі слів дитини, він не має наміру спілкуватись з матірю та при розмові з нею хвилюється та плаче. За результатами відвідування, батькам рекомендовано встановити порядок зустрічей дитини із матірю, а також запропоновано пройти психологічну діагностику на предмет психологічного насильства стосовно дитини. З метою недопущення вчинення насильства відносно ОСОБА_2 з ОСОБА_3 проведено привентивну бесіду, попереджено про відповідальність за вчинення протиправних дій в подальшому та у присутності членів комісії винесено офіційне попередження, яке остання відмовилась підписати (а.с.24-30).

Проте, надана суду ксерокопія Офіційного попередження №165 про неприпустимість вчинення насильства в сімї датоване 16.11.2017 року(тобто через один місяць від вищезазначеного висновку) і складене не комісією, а старшим інспектором у присутності інспектора (а.с.10). Вказана ксерокопія не може бути доказом вчинення такого насильства, оскільки, згідно п.п.4, 5 ч.1 ст. 10 ЗУ Про запобігання та протидію домашньому насильству уповноважені підрозділи органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству у разі виявлення насильства в сімї уповноважені винести терміновий заборонний припис стосовно кривдника, взяти на профілактичний облік кривдника та провести з ним профілактичну роботу в порядку, визначеному законодавством. Винесення офіційного попередження вказаним законом не передбачено.

Доказів, того, що ОСОБА_3 поставлена на профілактичний облік Івано-Франківського ВП ГУНП в області, як особа, яка вчинила психологічне насильство відносно свого малолітнього сина ОСОБА_2 суду не надано.

Згідно копії акту оцінки потреб ОСОБА_2, щодо задоволення потреб дитини рекомендовано здійснити психологічну діагностику на предмет психологічного насильства. Центру практичної психології за згодою батька здійснити психологічну діагностику на предмет психологічного насильства (а.с.11-15).

Вищезазначені факти містяться також і у Акті проведення оцінки рівня безпеки дитини (п.3 Розділ VI (а.с.22). Крім цього, у вказаному акті, а саме Розділі VI (п.1) зазначено, що ознаки небезпеки відсутні, необхідно провести комплексну оцінку потреб дитини та її сімї. У коментарі спеціаліста зазначено, що висновок буде надано після діагностики за згодою батька (а.с.16-23).

Тіж самі факти та рекомендації містяться у Акті зясування обставин вчинення насильства в сімї або реальної загрози його вчинення від 06.10.2017 року комісії представників служби у справах дітей, міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді, центру практичної психології та соціальної роботи, охорони здоровя, правоохоронних органів та шкоди, у якій навчається дитина (а.с.32-34).

Однак, як вбачається із листа Департаменту освіти та науки Івано-Франківської міської ради від 21.12.2017 року №35/48.1-04/2190 Працівники центру практичної психології та соціальної роботи не проводили психологічного обстеження малолітнього ОСОБА_2. Відповідно Департамент освіти та науки не направляв жодної інформації, яка б підтвердила або спростувала факт психологічного насильства (а.с.73).

Вказані обставини, в судовому засіданні підтвердила і представник заявника, так як не довіряє працівникам центру практичної психології та соціальної роботи.

З приводу перешкод, які чинились ОСОБА_3 зі сторони працівників Івано-Франківської ЗШ №25, уповноваженими особами Департаменту було проведено службову перевірку, щодо встановлення факту перешкоджання/не перешкоджання адміністрацією Івано-Франківської ЗШ №25 доступу матері до дитини ОСОБА_2 Рекомендовано адміністрації та педагогам ЗШ №25 дотримуватись чинних нормативно-правових документів щодо забезпечення прав батьків, не позбавлених батьківства, на виховання дитини (а.с.55).

Що стосується копій медичної карточки дитини, то вказані у ній записи не містять причинно-наслідкових звязків із побаченнями дитини з матірю ОСОБА_3

На підставі вищенаведеного, беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи судом не здобуто доказів, того, що ОСОБА_3 будь-яким способом вчинила психологічне насильство щодо свого малолітнього сина.

А тому, суд приходить до висновку, що заява є необгрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ЗУ Про запобігання та протидію домашньому насильству, ст.ст. 350-1-350-8 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1, в інтересах малолітнього ОСОБА_2, зацікавлена особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Пастернак І.А.