Провадження № 2/127/2391/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2018 року Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого судді Ан О.В.,

за участю секретаря Мельника А.В.,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по виплаті аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом в якому просила суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість по виплаті аліментів на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 3900 грн, пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 1185 грн, а також суму індексації за прострочення сплати аліментів у розмірі 353,96 грн. Позов мотивований тим, що 26.09.2003 року між сторонами було зареєстровано шлюб в період якого у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. В подальшому шлюб між подружжям було розірвано. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 24.03.2010 року з відповідача було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина у розмірі 300 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На підставі даного рішення було видано виконавчий лист. Відповідач має добрий фізичний стан здоров'я, не є інвалідом або хворим, що дозволяє йому працювали та здійснювати фінансову допомогу своїй неповнолітній дитині. Однак ОСОБА_1 добровільно допомогу на утримання сина не бажає, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість за сплати аліментів, що й стало підставою звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 06.09.2018 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 в частині позовних вимог в частині стягнення неустойки (пені) з заборгованості по сплаті аліментів та суми інфляції - закрито.

Позивач до судового засідання не з'явилась, однак до суду подала заяву в якій просила суд розгляд справи проводити за її відсутності. Також вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав просив суд, відмовити в задоволенні позову, вказавши, що вже є рішення суду про стягнення з нього аліментів, внаслідок чого суд не може стягувати з нього одні і ті самі кошти повторно. Крім того вказав, що на даний час погасив існуючу заборгованість зі сплати аліментів, надавши відповідний доказ.

Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі (на 5 а.с.) в період якого у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (на 4 а.с.).

Ленінським районним судом м. Вінниці видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 300 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття (на 6 а.с.).

Судом встановлено, що відповідач повністю свого обов'язку зі сплати аліментів не виконував, внаслідок чого у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів за період з 01.05.2017 року по 01.03.2018 року, станом на 01.03.2018 року у розмірі 3000 грн (на 10 а.с.).

Відповідачем на підтвердження, своїх тверджень, стосовно сплати ним заборгованості зі сплати аліментів подано до суду відповідний розрахунок державного виконавця, згідно якого переплата становить 200 грн (на 47 а.с.).

За змістом зазначених норм законодавства розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи-підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії, та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби, за власною ініціативою; і інших передбачених законом випадках.

Пунктом 12 розділу Х Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5 встановлено, що виконавець у разі надходження виконавчого документа про стягнення аліментів у день відкриття виконавчого провадження повинен підрахувати розмір заборгованості зі сплати аліментів та разом з постановою про відкриття виконавчого провадження повідомити про нього стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості має бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилася після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості. Згідно розрахунку ( на 10 а.с.) заборгованість ОСОБА_1 перед ОСОБА_2по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини на 01.03.2018 року складала 3000 грн.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. . У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. . У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Згідно виконавчого листа, виданого на підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці ( на 6 а.с.) у відповідача ОСОБА_1 виниколо зобов"язання сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 з 25.01.2010 року до повноліття сина на користь позивача ОСОБА_2

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов?язання - це здійснення боржником на користь кредитора обумовленої дії, яка складає предмет зобов?язання (або утримання від здіснення певної дії)

Отже, зобов"язання виплати аліментів виникло у відповідача перед позивачем з моменту винесення судом рішення про стягнення аліментів з 25.01.2010 року і може бути закінчене повною виплатою аліментів до повноліття ОСОБА_3

Глава 50 ЦК України - «Припинення зобов?язання» чітко встановлюється, що права та обов?язки сторін, які становлять зміст зобов?язання, припиняють своє існування тільки у випадку належного виконання зобов?язання. Отже наявність запборгованості свідчить про неналежне виконання відповідачем зобов"язань, які з визначенням заборгованості не припинились, - тобто заборгованість повинна бути виплдачена. Визначення заборгованості та несвоєчасне виконання зобов"язань не є підставою для припинення зобов"язань. Тому пістав для повторного стягнення заборгованості суд не вбачає. Крім того, діючим законодавством передбачено стягнення заборгованості із сплати аліментів не шляхом ухвалення нового судового рішення, а в межах виконавчого провадження.

Спір щодо розміру заборгованості по сплаті аліментів (а не про стягнення заборгованості) вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом ( ч. 2-3, ч. 4, 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Стягнення заборгованості за аліментами за рішенням суду передбачено . 3 ст. 194 СК України лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника (ст. 187 СК України).

У даному випадку стягнення аліментів на утримання з відповідача відбувалося за рішенням суду. Отже зобов"зання існує і, повторно, визначена державним виконавцем сума заборгованості по сплаті аліментів стягненню не підлягає. Відповідач надав суду розрахунок ( на 47 а.с.), згідно якого заборгованість з моменту відкриття провадження зменьшилась і наразі складає 644 грн 72 коп..

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 141 ЦПК України, згідно якої судові витрати слід компенсувати за рахунок держави оскільки в задоволенні позову було відмовлено, а позивач була звільнена від його сплати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 195, 196 СК України, ст.ст. 4, 7, 12, 13, 81, 89, 141, 244, 263, 273 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по виплаті аліментів - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10.09.2018 року.

Позивач ОСОБА_2, адреса: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_1, адреса: АДРЕСА_2, паспорт НОМЕР_2.

Суддя: