Ухвала

17 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 501/213/17

провадження № 61-42354ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, яка підписана представником ОСОБА_2, на окрему ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц Україна», приватного підприємства «Приватна Фірма «Мустанг», товариства з обмеженою відповідальністю «Ніагара», треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Мале сільськогосподарське підприємство АЗС «Нива-1», товариство з обмеженою відповідальністю «Свікон», товариство з обмеженою відповідальністю «Свікон Плюс», товариство з обмеженою відповідальністю «Свікон Інвест», приватне підприємство «Косвас», товариство з обмеженою відповідальністю «Цітадель», ОСОБА_5, про розірвання кредитних договорів та визнання припиненими зобов'язань за договором іпотеки та застави,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через засоби поштового зв'язку 10 серпня 2018 року звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, яка підписана представником ОСОБА_2, на окрему ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року, з пропущенням, передбаченого статтею 325 ЦПК України (у редакції Закону України № 2136-VIII від 13 липня 2017 року), строку на касаційне оскарження, оскільки останнім днем строку на касаційне оскарження було 03 січня 2018 року.

У касаційній скарзі особа, яка її подала, порушувала питання про його поновлення, мотивуючи тим, що: у порушення вимог статей 222, 321 ЦПК України (в редакції, чинній на час винесення окремої ухвали) окрему ухвалу не було вручено (надіслано) ані особам, які брали участь у справі, ані судді ОСОБА_1., інтересів якої вона стосується; окрему ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року ОСОБА_1 отримано лише 08 серпня 2018 року, що підтверджується супровідним листом Іллічівського міського суду Одеської області (вих. № 501/213/17/8030/2018) на адвокатський запит від 07 серпня 2018 року.

Однак, ОСОБА_1 не надала будь-яких належних доказів про те, що не була обізнана про наявність окремої ухвали апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року до 08 серпня 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 27 серпня 2018 року вказані підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнано неповажними, а касаційна скарга ОСОБА_1 залишена без руху та встановлено строк для надання особі, яка подала касаційну скаргу, права звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням інших підстав для його поновлення.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 27 серпня 2018 року від ОСОБА_1 надійшла заява про поновлення строку на касаційне оскарження. Заява мотивована тим, що оскаржена окрема ухвала була винесена після закінчення розгляду справи (в порушення частини першої статті 211 ЦПК України), без видалення до нарадчої кімнати (в порушення частини четвертої статті 209 ЦПК України), без її проголошення будь-кому та без направлення або вручення учасникам судового розгляд справи (в порушення статті 222 ЦПК України). Враховуючи те, що оскаржена окрема ухвала взагалі не проголошувалась, то з огляду на положення статті 319 ЦПК України (у редакції, чинній на час її винесення), вона не набрала законної сили, а відтак строк її оскарження не сплинув. В даному конкретному випадку подія - проголошення оскарженої окремої ухвали, з якою закон пов'язує початок перебігу процесуального строку - не відбулась, а значить перебіг цього процесуального строку не почався. В зв'язку з цим, строк, який не почався, не є таким, що закінчився. Таким чином, факт ознайомлення судді ОСОБА_1. зі змістом ухвали навіть під час відповідного реагування з боку голови суду не є з юридичної точки зору вагомим, оскільки цивільний процесуальний закон встановлює певний конкретний порядок набрання законної сили судовим рішенням та строки їх оскарження, виходячи саме з останнього.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Аналіз наданих пояснень на обґрунтування пропуску строку звернення до суду касаційної інстанції зі скаргою свідчить, що вказані підстави не можна вважати поважними. У частині другій статті 211 ЦПК України передбачено, що окрему ухвалу може бути оскаржено особами, інтересів яких вона стосується, у загальному порядку, встановленому цим Кодексом (у редакції, чинній на день постановлення оскарженої ухвали). ОСОБА_1 не вчиняла протягом тривалого часу дій щодо оскарження окремої ухвали. Саме по собі подання касаційної скарги після спливу більш ніж півроку з моменту постановлення оскарженої ухвали суду апеляційної інстанції, підтверджує лише те, що ОСОБА_1 не була заінтересована у оскарженні окремої ухвали.

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (MPP GOLUB v. UKRAINE, № 6778/05, ЄСПЛ, від 18 жовтня 2005 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

Відповідно до частини третьої статті 393, пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Таким чином, оскільки наведені ОСОБА_1 у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження окремої ухвали апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року є неповажними, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 393, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на окрему ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц Україна», приватного підприємства «Приватна Фірма «Мустанг», товариства з обмеженою відповідальністю «Ніагара», треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Мале сільськогосподарське підприємство АЗС «Нива-1», товариство з обмеженою відповідальністю «Свікон», товариство з обмеженою відповідальністю «Свікон Плюс», товариство з обмеженою відповідальністю «Свікон Інвест», приватне підприємство «Косвас», товариство з обмеженою відповідальністю «Цітадель», ОСОБА_5, про розірвання кредитних договорів та визнання припиненими зобов'язань за договором іпотеки та застави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат