Справа № 750/146/17 Провадження № 22-ц/795/1081/2018 Головуючий у I інстанції - Логвіна Т. В. Доповідач - Мамонова О. Є.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Мамонової О.Є.,

суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.,

із секретарем: Зіньковець О.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_2, який є правонаступником

ОСОБА_3,

відповідач: Чернігівська міська рада,

особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 лютого 2017 року (повний текст судового рішення складено 05 березня 2017 року) у справі за позовом ОСОБА_2, який є правонаступником ОСОБА_3, до Чернігівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

У С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Чернігівської міської ради, в якому просив:

- визнати право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 за ним у порядку спадкування за законом після померлого батька ОСОБА_6;

- визнати право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 за ним у порядку спадкування за законом після померлого брата ОСОБА_5

Позов обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько - ОСОБА_6, який з 1987 року був членом ЖБК № 44 та, виплативши у 1986 році кошти за спірну квартиру, став її власником, але не отримав правовстановлюючий документ.

Позивач та його брат ОСОБА_5 на час смерті батька проживали з ним, тобто як спадкоємці першої черги за законом прийняли спадщину, але не оформили її.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер брат позивача - ОСОБА_5, після смерті якого спадщину прийняли іще один брат ОСОБА_4 шляхом подання заяви до Першої чернігівської державної нотаріальної контори, за якою була заведена спадкова справа, та позивач, оскільки на час смерті брата ОСОБА_5 проживав разом з ним.

Постановою від 19 грудня 2016 року державний нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.02.2017 позов ОСОБА_5 задоволено; визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого батька ОСОБА_6; визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого брата ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач ОСОБА_5 помер (а.с. 123).

31.07.2017 ОСОБА_4 (брат померлого позивача), який не брав участі у справі, звернувся з апеляційною скаргою на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.02.2017, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення не звернув уваги на факт існування інших спадкоємців померлого батька, а саме заявника ОСОБА_4 та на той факт, що позивач у даній справі ОСОБА_5 позбавив життя батька - ОСОБА_6, за що поніс кримінальне покарання у вигляді 7 років позбавлення волі за ч. 2 ст.121 КК України, а тому відповідно до ч. 1 ст.1224 ЦК України не може бути спадкоємцем частки майна померлого батька.

Протокольною ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 21.11.2017 до участі у справі залучено ОСОБА_2 як правонаступника померлого позивача ОСОБА_5 (а. с. 147)

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 07.12.2017 рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.02.2017 скасовано; у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 27.06.2018 рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 07.12.2017 скасовано, справу передано на новий розгляд до цього суду.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 13 серпня 2018 року справу було призначено до розгляду в відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи на 15:00 год. 28 серпня 2018 року (а.с. 210).

Судова повістка, направлена ОСОБА_2 про виклик у судове засідання на 28.08.2018 за адресою АДРЕСА_7, повернулася із зазначенням, що адресат «не проживає».

Протокольною ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 28.08.2018 розгляд справи було відкладено на 10:00 год. 14 вересня 2018 року.

Судова повістка, направлена ОСОБА_2 про виклик у судове засідання на 14.09.2018 за адресою АДРЕСА_7, повторно повернулася із зазначенням, що адресат «не проживає».

Матеріали даної цивільної справи, а саме копія спадкової справи, заява від ОСОБА_2 про відкладення справи від 07.12.2017, повістка про виклик у судове засідання 07.12.2017, заява про видачу копії судового рішення від 13.12.2017, його касаційна скарга, містять інформацію щодо місця проживання ОСОБА_2 саме за адресою АДРЕСА_7 ( а.с. 135, 150, 152, 161, 173-176). Будь-яка інформація щодо іншого місця проживання ОСОБА_2 у справі відсутня.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 під час провадження у справі не повідомляв суду іншої адреси свого проживання ніж АДРЕСА_7, а судові повістки направлені за вказаною адресою повернуті до суду із зазначенням «не проживає», апеляційний суд в силу приписів ч. 1 ст. 131 ЦПК України розглядає справу за відсутності ОСОБА_2

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_8, який просив задовольнити апеляційну скаргу, представника Чернігівської міської ради Сахарової К.О., яка підтримала апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Пунктом 4 частини 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_5 довів наявність підстав для визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_6 та брата ОСОБА_5

Однак з таким висновком районного суду не погоджується апеляційний суд через порушення норм процесуального права при його ухваленні.

Як вбачається із листа ОЖБК м. Чернігова №1-07/102 від 10.02.2017 членом кооперативу № 44 за адресою: АДРЕСА_1 згідно ордеру № 15715 від 23.01.1971 була ОСОБА_10. Згідно рішення виконкому № 349 від 07.12.1987 наступним членом кооперативу став ОСОБА_6. Початок виплати кооперативу - 1971 рік та повністю кооператив виплачений в 1987 році. (а.с. 60) Зазначена інформація вказана також у довідці ОЖБК № 449 від 01.12.2016 (а.с. 12).

Згідно інформаційної довідки КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 4176 від 08.12.2016 станом на 31.12.2012 в м. Чернігові право власності на квартиру АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с. 9).

ОСОБА_10, мати позивача ОСОБА_5, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_6 (а.с.7 зворот, 30, 84). Відповідно до довідки ОЖБК м. Чернігова № 4338 від 09.12.2016 на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 з ним були зареєстровані: син ОСОБА_3 та син ОСОБА_5 (а.с.11).

За вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 4 квітня 2002 року, який набрав законної сили 04.07.2002, ОСОБА_3 (позивача) було визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України і призначено покарання в вигляді 7 років позбавлення волі, у зв'язку з заподіянням ОСОБА_6 (батьку) тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок яких настала смерть останнього (а.с. 111-115).

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер брат позивача ОСОБА_5 (а.с. 8, 83).

Відповідно до довідки № 4353 від 12 грудня 2016 року за даними ОЖБК м. Чернігова ОСОБА_5 був зареєстрований за адресою спірної квартири з 11.07.1995 по 19.08.2004. На день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 з ним був зареєстрований брат ОСОБА_3 (а.с. 10).

16 квітня 2004 року ОСОБА_4 звернувся до Першої чернігівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті брата ОСОБА_5 (а.с.29).

На підставі заяви ОСОБА_4 Першою чернігівською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 814/2016 до майна померлого ОСОБА_6 та спадкова справа №661/2004 до майна померлого ОСОБА_5 (а.с. 28-53).

16.12.2016 ОСОБА_3 звернувся до Першої чернігівської нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6 та після смерті брата ОСОБА_5 (а.с.36, 43).

19.12.2016 постановами державного нотаріуса Першої чернігівської державної нотаріальної контори Чуприненко О.В. № 5951/02-31 та № 5952/02-31 відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири, що знаходить за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 41 зворот-42, 51-52).

Після смерті позивача ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3) за заявою ОСОБА_2 від 26 травня 2017 року, на ім'я якого позивач склав заповіт щодо належної йому частини спірної квартири, приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Р.О.Тарасенко заведено спадкову справу № 6/2017 до майна померлого ОСОБА_3 (а.с. 134-141).

Згідно зі ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно роз'яснень, викладених в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч.2 ст. 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину, і лише за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Крім того, в роз'ясненні акцентується увага судів на необхідність при розгляді цих справ перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Положеннями частини 1 ст. 4, ст. 12, 13 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Залучення до участі у справі співвідповідачів, заміна неналежного відповідача можливі лише при розгляді справи у суді першої інстанції за клопотанням самого позивача (ст. 51 ЦПК України).

Оскільки розгляд справи покладається на суд першої інстанції, а в апеляційному порядку здійснюється перевірка судового рішення, яким закінчено провадження в справі, під час апеляційного перегляду справи позивач не вправі змінювати позовні вимоги шляхом їх збільшення, апеляційний суд не може залучати до участі в справі іншого чи додаткового відповідача, зміни у складі учасників процесу можуть мати місце на відповідній стадії процесу лише у прямо передбачених цивільним процесуальним законом випадках, зокрема, при правонаступництві, що відповідає приписам ст. 23-24, 43, 49-51, 55 ч. 1, 367, 368 ч. 1 ЦПК України.

Таким чином, по захист своїх порушених прав особа може звернутися до суду не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом, правомірній вимозі відповідає обов'язок належного відповідача усунути порушення права.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції витребувавши спадкові справи після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та маючи відомості про наявність спадкоємця ОСОБА_4, який є, відповідно, сином та братом померлих, розглянув справу до неналежного відповідача - Чернігівської міської ради.

Враховуючи, що районний суд розглянув справу до неналежного відповідача, залишивши поза увагою наявність спадкоємця за законом ОСОБА_4, а апеляційний суд не має процесуальних повноважень щодо заміни первісного відповідача належним відповідачем, або залучення до участі в справі іншої особи як співвідповідача, колегія суддів апеляційного суду позбавлена можливості вирішувати питання про їх права та обов'язки шляхом ухвалення нового рішення, у зв'язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 лютого 2017 року скасуванню з ухваленням постанови про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2, який є правонаступником ОСОБА_5

Відповідно до ч. 13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв'язку із задоволенням апеляційної скарги із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за апеляційний розгляд справи в сумі 606,32 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 лютого 2017 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2, який є правонаступником ОСОБА_3, до Чернігівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_7, РНОКПП - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1) 606 (шістсот шість) грн 32 коп. судового збору за апеляційний розгляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 вересня 2018 року.

Головуючий:Судді: