10.09.2018 Справа № 337/1590/18
Провадження № 2/337/1057/2018
10 вересня 2018 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя
у складі головуючого судді Кучерук І.Г.
з участю секретаря Коваленко В.С.
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів
20.04.2018 року до Хортицького районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30.03.1974 року вона уклала шлюб з ОСОБА_4, та взяла його прізвище. У шлюбі народилося дві дитини: син - ОСОБА_3, ОСОБА_5. 20.05.1993 року вона розірвала шлюб з ОСОБА_4, та залишила його прізвище 07.06.1996 року уклала новий шлюб з ОСОБА_6, та взяла його. Тобто вона є матір'ю відповідача. В теперішній час мешкає одна, так як другий чоловік ОСОБА_6, помер. Вона отримує не велику пенсію. В останній час здоров'я різко погіршилося, постійно хворіє та вимушена приймати ліки. Тому грошей не вистачає не тільки на продукти харчування, сплату ком.послуг, а навіть на ліки. Тобто вона є непрацездатною, так як є інвалідом II групи, потребує матеріальної допомоги. Відповідач проживає окремо від неї, матеріально не допомагає, не приїздить, не спілкується. Вона неодноразово зверталася до нього по допомогу, благала його, але нічого не отримала. Другий син ОСОБА_5, на відміну від відповідача постійно допомагає чим може. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 з усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, і допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
30.05.2018 року до суду з Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача.
31.05.2018 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, заперечень на позов не надав, від отримання судової повістки відмовився не зявившись до органів пошти за її отриманням. Судові повістки надсилались на останню відому адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, та поверталися у звязку із закінченням встановленого строку зберігання.
Відповідно до ст. 130 ч.9 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.
Відповідно до ст. 131 ч.1 ЦПК України, учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
У судовому засіданні позивачка, представник позивача підтримали позовні вимоги з підстав викладених у тексті позову. Просили розглянути справі за відсутності відповідача з ухваленням заочного рішення.
Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У суду є підстави для ухвалення заочного рішення.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд встановив факти, та відповідні правовідносини.
Відповідно до ст. 51 Конституції України, повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.
Відповідно до ст. 47 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», діти зобов'язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними.
Згідно свідоцтв про народження, одруження, розірвання шлюбу, вбачається, що позивач є матірю відповідача ОСОБА_3М.(а.с.7-11).
Також відповідно до свідоцтва про народження, позивачка має другого сина ОСОБА_5М.(а.с. 12).
Позивачка є пенсіонером, інвалідом 2 групи загального захворювання(а.с.6), отримує пенсію за віком, інших джерел доходів не має.
Згідно довідки № 3475 Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 02.08.2018 року, розмір пенсії позивача з лютого 2018 року становить 1452 грн., щомісячно.
Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні донька, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Таким чином необхідною умовою для виникнення обов'язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків, є наявність двох обов'язкових підстав - непрацездатність батьків, та потреба в матеріальній допомозі.
Непрацездатними визнаються особи, що досягли пенсійного віку, та інваліди I, II та III груп.
Враховуючи обставини справи, а саме те, що позивач є пенсіонеркою та інвалідом 2 групи, тобто є непрацездатною особою, то таким чином, одна із умов на підставі якої виникає право на отримання аліментів позивачем доведена.
Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Свідченням такої потреби є отримання матір'ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо.
За таких обставин вирішального значення набуває доведення факту потреби у матеріальній допомозі.
Відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, встановлено з 1 липня у розмірі 1435 гривень, а з 1 грудня - 1497 гривень, та прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, встановлений у розмірі з 1 липня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1853 гривні.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримує пенсію у розмірі 1452 грн.
Таким чином, ОСОБА_1 отримує пенсію у розмірі, яка не перевищує розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць, та у межах для осіб, які втратили працездатність.
З пояснень позивачки вбачається, що її пенсія не забезпечує їй прожиткового мінімуму, встановленого законом, так як інвалід 2 групи, вона несе витрати, пов'язані, у тому числі, з лікуванням.
Суд приходить до висновку, що позивачка потребує матеріальної допомоги.
Згідно ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків.
Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов'язку утримувати матір, батька.
Судом не встановлено підстав, передбачених ст. 204 СК України щодо звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання матері.
Враховуючи, що у позивачки, ще є син, до якого позивач хоча і не пред'явила позов, проте має можливість отримувати утримання і від нього, а тому, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання у розмірі 1/6 частини доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову.
Сімейне законодавство України не повязує розмір аліментів на батьків з встановленням найнижчої межі, у відсотках від прожиткового мінімуму, на відміну від аліментів на дітей.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,8 грн.
Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст. 81, 89, 141, 229, 263, 264, 274, 279, 280, 282, 354, 430 ЦПК України, ст. 191, 202, 204, 205 Сімейного Кодексу України, суд
Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3(ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн. НОМЕР_1, м. Запоріжжя, вул. Лахтінська/ЕнтузіастівАДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1(ІНФОРМАЦІЯ_2, іпн. НОМЕР_2, АДРЕСА_2) аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку(доходу) щомісяця, починаючи з 20.04.2018 року.
Рішення в цій частині підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3(ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн. НОМЕР_1, м. Запоріжжя, вул. Лахтінська/ЕнтузіастівАДРЕСА_1) на користь держави судовий збір у розмірі 704(сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Запорізької області протягом 30 днів.

Рішення може бути переглянуто Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцятиднів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя:

Повний текст рішення складений 14.09.2018 року.

Суддя: