провадження 2-зз/201/102/18
УХВАЛА

23 жовтня 2018 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Дашкевич Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 (49000, Україна, м. Дніпро (Дніпропетровськ), АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_4 (49000, Україна, м. Дніпро (Дніпропетровськ), АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 16 серпня 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2016 року по справі було вжито заходи забезпечення позову.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2016 року виправлено описки допущені в ухвалі судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2016 року про вжиття заходів забезпечення позову щодо обєкта стосовно якого було вжито заходи забезпечення позову замість «трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 110,10 кв.м., право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі рішення апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року» зазначити вірно «трикімнатну квартиру № 122 у будинку № 37 А по вул. Котельникова Михайла у місті Києві, загальною площею 110,10 кв.м., право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі рішення апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року».

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2017 року позовні вимоги залишено без розгляду.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 16 жовтня 2018 року звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Частиною 1 стаття 158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше пяти днів з дня надходження його до суду.

Особи, які брали участь у справі, у судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому з урахувань зазначеного суд вважає можливим розглядати питання про скасування заходів забезпечення позову за відсутності цих осіб.

Згідно ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Частиною 10 статті 158 ЦПК України передбачено, що у такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України: рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Перевіривши матеріали справи і заяви, надані та добуті докази, суд вважає можливим скасувати у повному обсязі вжиті заходи забезпечення позову по справі, а саме: арешт на: паркувальне місце поз. 10, розташоване за адресою: м. Дніпро (Дніпропетровськ), проспект Дмитра Яворницького (ОСОБА_5), буд. 5, загальною площею 12 кв.м, право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно №51189330 від 29.12.2015 року, виданого Дніпропетровським міським управлінням юстиції Дніпропетровської області; трикімнатну квартиру № 122 у будинку № 37 А по вул. Котельникова Михайла у місті Києві, загальною площею 110,10 кв.м., право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі рішення апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року; заборону ОСОБА_4 вчиняти відносно: паркувального місця поз. 10, розташованого за адресою: м. Дніпро (Дніпропетровськ), проспект Дмитра Яворницького (ОСОБА_5), буд. 5, загальною площею 12 кв.м. та трикімнатної квартири № 122 у будинку № 37 А по вул. Котельникова Михайла у місті Києві, загальною площею 110,10 кв.м., право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі рішення апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року наступні дії: у будь-який спосіб відчужувати (продавати, дарувати, міняти), передавати в іпотеку, робити внеском до статутних капіталів юридичних осіб, що вжито ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2016 року, оскільки ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2017 року, яка у встановленому законом порядку набрала законної сили, позовні вимоги залишено без розгляду, також слід зазначити, що вказаним не порушуються інтереси сторін, а тому з урахуванням вище викладеного та зазначеного відсутні передбачені законом підстави для подальшої наявності таких заходів забезпечення позову.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що заява є мотивованою та обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Не може суд прийняти до уваги будь-які заперечення інших осіб щодо зазначеного, оскільки вони спростовуються вищенаведеним, не ґрунтуються на фактичних даних та обєктивно нічим не підтверджені.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість вказаної заяви, оскільки воно ґрунтується на вимогах закону та є передбачені законом підстави для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158, 258, 259, 260-261, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Скасувати у повному обсязі вжиті заходи забезпечення позову по справі, а саме: арешт на: паркувальне місце поз. 10, розташоване за адресою: м. Дніпро (Дніпропетровськ), проспект Дмитра Яворницького (ОСОБА_5), буд. 5, загальною площею 12 кв.м, право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно №51189330 від 29.12.2015 року, виданого Дніпропетровським міським управлінням юстиції Дніпропетровської області; трикімнатну квартиру № 122 у будинку № 37 А по вул. Котельникова Михайла у місті Києві, загальною площею 110,10 кв.м., право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі рішення апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року; заборону ОСОБА_4 вчиняти відносно: паркувального місця поз. 10, розташованого за адресою: м. Дніпро (Дніпропетровськ), проспект Дмитра Яворницького (ОСОБА_5), буд. 5, загальною площею 12 кв.м. та трикімнатної квартири № 122 у будинку № 37 А по вул. Котельникова Михайла у місті Києві, загальною площею 110,10 кв.м., право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі рішення апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року наступні дії: у будь-який спосіб відчужувати (продавати, дарувати, міняти), передавати в іпотеку, робити внеском до статутних капіталів юридичних осіб, що вжито ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2016 року.

Ухвала набрала законної сили 23 жовтня 2018 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.А Антонюк