ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/170/18 Справа № 210/272/13- ц Суддя у 1-й інстанції - Ступак С.В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 жовтня 2018 року м.Кривий Ріг

Справа № 210/272/13-ц

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Чубіна А.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Комунальний заклад «Дніпропетровський обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняцивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 02 березня 2018 року, ухваленого суддею Ступак С.В. у місті Кривому Розі, повний текст рішення суду складено 06 березня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального закладу «Дніпропетровський обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про зобов'язання Комунального закладу «Дніпропетровський обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, негайно поновити її порушені права, шляхом проведення об'єктивного повторного медичного огляду щодо встановлення причини її інвалідності та встановлення ступеня втрати професійної працездатності (у процентах) і прийняти відповідне рішення.

В мотивування заявлених вимог зазначила, що вона працювала з 09.10.1959 року по 09.02.1981 року на Криворізькому металургійному заводі «Криворіжсталь», правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». 27 квітня 1962 року, при виконанні трудових обов'язків машиніста крану металургійного виробництва дрібно-сортового стану 250-2 сортопрокатного цеху №1 КМЗ «Криворіжсталь», із нею стався нещасний випадок, в результаті якого вона отримала виробничу травму у вигляді тріщини медіального меніска правого суглобу, у зв'язку з чим їй було призначено лікування. Перебуваючи на лікарняному вона, на прохання майстра, не здавала лікарняні листи та не оформлювала виробничу травму. Посилаючись на залежне становище від керівника, юридичну необізнаність щодо належного оформлення отриманої нею травми, вважає, що була допущена посадова недбалість з боку керівництва підприємства та небажання відповідати за наслідки отриманої нею виробничої травми.

Комісія, призначена наказом від 27.07.2007 року №732 по ВАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг», провела розслідування нещасного випадку та склала акт форми Н-І за №64 від 22 вересня 2007 року. Висновком МСЕК від 12.12.2007 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, яка не пов'язана з виробничою травмою.

На підставі припису Криворізької державної інспекції промислової державної інспекції промислової безпеки та охорони праці в металургії, ВАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг» склав Акт №9 від 20 лютого 2008 року за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві, що стався з позивачем 27.04.1962 року, у якому, у пункті 9 був зазначений діагноз: «тріщина медіального меніску правого колінного суглобу». Позивача було направлено на повторний огляд МСЕК. Висновком МСЕК від 04 березня 2008 року позивачу не встановлено відсотку втрати працездатності.

Позивач вважає, що висновки МСЕК складені із порушенням вимог законодавства, а тому просила суд: визнати недійсним рішення Дзержинської медико-соціальної експертної комісії від 11.12.2007 року (довідка МСЕ-ДНА № 593961) в частині встановлення причини інвалідності ОСОБА_1 - загальне захворювання; скасувати експертне рішення Дзержинської МСЕК м. Кривого Рогу від 11.12.2007 року в частині встановлення причини інвалідності ОСОБА_1 - загальне захворювання; визнати недійсним рішення Дзержинської медико-соціальної експертної комісії м. Кривого Рогу від 04.03.2008 року та Довідку № 2061/61 від 04.03.2008 року про не визнання інвалідом, та відсутності процентів втрати працездатності; зобов'язати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області видати направлення для огляду на МСЕК; зобов'язати Комунальний медичний заклад «Обласний центр медико-соціальної експертизи» негайно поновити її порушені права, шляхом проведення об'єктивного повторного медичного огляду ОСОБА_1 щодо встановлення причини інвалідності ОСОБА_1, а також визначити ступінь втрати професійної працездатності (у процентах) і прийняти відповідне рішення.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 02 березня 2018 року, за заявою позивача, залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення Дзержинської медико-соціальної експертної комісії м. Кривого Рогу від 04.03.2008 року, Довідки № 2061/61 від 04.03.2008 року про не визнання інвалідом та відсутністю даних для встановлення відсотку втрати працездатності.

Після уточнення позовних вимог, в остаточній редакції, позивач просила суд зобов'язати КЗ «Дніпропетровський обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» ДОР негайно поновити її порушені права, шляхом проведення об'єктивного повторного медичного огляду, щодо встановлення причини інвалідності ОСОБА_1, а також встановлення ступеня втрати професійної працездатності (у процентах) і прийняти відповідне рішення на загальних підставах.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 02 березня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із рішенням суду, позивач ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне дослідженням доказів, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог та зобов'язання КЗ «Дніпропетровський обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» ДОР негайно поновити порушені права позивача, шляхом проведення об'єктивного повторного медичного огляду, щодо встановлення причин інвалідності та встановлення ступеня втрати професійної працездатності.

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначила, що судом не взято до уваги, порушення порядку проведення МСЕК, яким не передбачено спільне засідання комісій різного рівня за результатами яких видано довідку МСЕК від 04.03.2008 року, яка є нікчемною. Судом не враховано обов'язок обласної МСЕК здійснити переогляд за заявою позивача. Вважає, що судом першої інстанції невірно визначено предмет спору, який в даній справі є порушення права позивача на переогляд МСЕК, оскільки на її думку 04 березня 2008 року переогляду обласною МСЕК проведено не було.

Судом не застосовано до спірних правовідносин законодавство, яке підлягало застосуванню - Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів від 22 лютого 1992 року №83, яке було діючим під час виникнення спірних правовідносин. Судом не наведено мотиви відхилення доказу щодо відсутності лікаря ОСОБА_4, як порушення порядку проведення огляду.

Крім того, судом першої інстанції порушено вимоги процесуального законодавства в частині роз'яснення порядку оскарження рішення суду, в порушення ст.354 ЦПК України, сторонам надано 10 днів для його оскарження.

Відповідач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо її змісту і вимог до апеляційного суду не направив.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_5, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи,що ОСОБА_1 у період з 09.10.1959 року по 09.02.1981 року працювала на Криворізькому металургійному заводі «Криворіжсталь», правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

27 квітня 1962 року, при виконанні трудових обов'язків машиніста крану металургійного виробництва дрібно-сортового стану 250-2 сортопрокатного цеху №1 КМЗ «Криворіжсталь», із ОСОБА_1 стався нещасний випадок.

Комісія, призначена наказом від 27.07.2007 року №732 по ВАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг», провела розслідування нещасного випадку, що стався 27 квітня 1962 року з ОСОБА_6 під час виконання трудових обов'язків машиніста крану металургійного виробництва дрібно-сортового стану 250-2 сортопрокатного цеху №1 Криворізького металургійного заводу «Криворіжсталь» та склала Акт форми Н-І за №64 від 22 вересня 2007 року.

12 грудня 2007 року ОСОБА_7 була оглянута Дзержинською Медико-соціальною експертною комісією м. Кривого Рогу,за направленням КЗ «Міська поліклініка №4» по діагнозу двобічний післятравматичний гонартроз 3-4 стадії та ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» для визначення відповідно огляду ступеня втрати професійної працездатності у зв'язку з каліцтвом, що сталось 27.04.1962 року за Актом форми Н-1 №64 від 22 вересня 2007 року, де їй було встановлено другу групу інвалідності за загальним захворюванням, про що видано довідку серії МСЕ- ДНА-01 № 593961.

13.02.2008 року Криворізька державна інспекція промислової державної інспекції промислової безпеки та охорони праці в металургії видала припис № 1/6-5 та зобов'язала ВАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг» скласти акт про нещасний випадок відповідно до вимог чинного законодавства.

На підставі вказаного припису, ВАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг» було складено Акт №9 від 20 лютого 2008 року за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві, що стався з ОСОБА_1 27.04.1962 року, у пункті 9 якого зазначений діагноз «тріщина медіального меніску правого колінного суглобу», у зв'язку з чим ОСОБА_1 було направлено на повторний огляд Дзержинською міжрайонною МСЕК.

04.03.2008 року Дзержинською міжрайонною Медико-соціальною експертною комісією м. Кривого Рогута Обласною Медико-соціальною експертною комісією№6 проведено повторний огляд ОСОБА_1, за наслідками якого причина інвалідності не змінена, відсоток втрати професійної працездатності не встановлено, так як відсутні дані про динамічний нагляд за період до 2005 року та ютініко-рентгенологічні дані вказують на множинні дегенеративно-дистрофічні зміни суглобів.

Спір виник з приводу зобов'язання Комунального медичного закладу «Обласний центр медико-соціальної експертизи» провести об'єктивний повторний медичний огляд ОСОБА_1 щодо встановлення причини інвалідності та визначити ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках).

Ухвалюючи рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для проведення повторного медичного огляду ОСОБА_1 та встановлення причини інвалідності, а також встановлення ступеня втрати професійної працездатності, через дійсність на час розгляду справи рішення МСЕК, яке позивачем не оскаржено та не скасовано.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як закріплено в ч. 2 ст. 76 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України).

Порядок встановлення ступеня втрати професійної працездатності у

відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, на момент затвердження Акту форми Н-І за №64 від 22 вересня 2007 року та направлення ОСОБА_7 на огляд до Дзержинської Медико-соціальної експертної комісії м. Кривого Рогу, а також на момент проведення повторного огляду ОСОБА_1 Дзержинською міжрайонною Медико-соціальною експертною комісією м. Кривого Рогута Обласною Медико-соціальною експертною комісією№6, було врегульовано Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 1992 р. N 83, Порядком встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.95 N 212, та Критеріями встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках, особливостей працевлаштування хворих та інвалідів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України 05.08.98 року N 238.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, згідно наданої медичної документації та при огляді на МСЕК у ОСОБА_1 виявлені виражені патологічні зміни в обох колінних суглобах, болісність та обмеження рухів у обох тазостегнових суглобах та суглобах хребта, що дало підставу для встановлення 2 групи інвалідності безстроково, загальне захворювання.

Діючи на підставі та в межах вищевикладених нормативно-правових актів, Дзержинська Медико-соціальної експертної комісії м. Кривого Рогу,не мала правових підстав для розгляду питання встановлення причини інвалідності за трудовим каліцтвом та встановлення відсотку втрати професійної працездатності по Акту форми Н-І за №64 від 22 вересня 2007 року, так як в ньому відсутній діагноз, у зв'язку з чим було складено Акт за ф.Н-1 № 9 від 20.02.2008 року, в якому зазначено діагноз «тріщина медіального меніску правого колінного суглобу» та надане повторне позивачу направлення на МСЕК.

При проведенні повторної медико-соціальної експертизи було детально проаналізована вся представлена у формі 088/0 інформація та проведено огляд хворої (початок експертизи 03.03.08 р., закінчення - 04.03.08 р.), дотриманий обсяг необхідного дослідження, прийнятого при обстеженні хворих з захворюваннями суглобів, зібраний та аналізований анамнез життя та хвороби, проведене об'єктивне обстеження з допомогою звичайних та інструментальних методів, що свідчить про дотримання вимог Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 1992 р. N 83.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було застосовано до правовідносин сторін Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 1992 р. N 83 є необґрунтованими та суперечать змісту оскаржуваного рішення суду.

Зокрема, судом першої інстанції було встановлено, що вищезазначеним положенням присутність лікуючого спеціаліста при проведенні повторної медико-соціальної експертизи не є обов'язковою, та доводи апеляційної скарги щодо відсутності ОСОБА_4 при проведенні цього огляду, не свідчать про порушення порядку його проведення.

Погоджується колегія суддів й з висновками суду першої інстанції про те, що в експертному рішенні МСЕК враховано ту обставину, що по травмі 1962 року термін тимчасової непрацездатності становив 24 дні (з 27.04.62 р. по 20.05.62р., згідно акту №9 від 20.02.08 р.) та, після закінчення тимчасової непрацездатності, ОСОБА_1 продовжувала працювати на тому ж місці роботи за професією машиніст крану металургійного виробництва сортопрокатного цеху до звільнення за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію у 1981 року, тобто допускалась до роботи без обмежень після проходження щорічних періодичних медичних оглядів у цеховій поліклініці.

Згідно ж виписки з амбулаторної картки, позивач звернулась за медичною допомогою до травматолога вперше у 2005 році, та за наслідками обстеження у травматологічному відділенні КЗ «Міська лікарня №2» у період з 12 по 26 жовтня 2007 року їй було встановлено діагноз: післятравматичний двобічний гонартроз 3 ст. зі змішаною контрактурою обох колінних суглобів.

Відповідно до результатів обстеження та рекомендації Українського Державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності (УкрДержНДТ МСПІ), де ОСОБА_1 перебувала з 29.04.08 року по 08.05.08 року, з метою виявлення зв'язку захворювання з виробничою травмою 1962 р., позивачу встановлено діагноз: поліостеоартроз з враженням тазостегнових суглобів, Ro- стадія ІІ-ІІІ, колінних суглобів, Ro-стадія ПІ, genu varum,комбінована контрактура, порушення функції тазостегнових суглобів 1 ступеня, колінних III ступеня, виражене порушення статики та ходи. Поширений остеохондроз, спондилоартроз з переважним враженням поперекового відділу хребта, люмбалгія, порушення функції хребта І ступеня.

Згідно заключення № 2409 УкрДержНДІ МСПІ виявлена в процесі обстеження патологія та ступінь вираженості функціональних порушень з боку опорно-рухового апарату в теперішній час обмежують життєдіяльність ОСОБА_1 у вираженій ступені (самообслуговування II, пересування II) , що дозволяє погодитись з рішенням МСЕК, що встановила ОСОБА_1 другу групу інвалідності від загального захворювання.

Підстав для зміни причини інвалідності та встановлення відсотку втрати професійної працездатності немає. Невстановлення ОСОБА_1 причини інвалідності трудове каліцтво та невстановлення відсотку втрати професійної працездатності обгрунтовано, так як хвороби, наявні у ОСОБА_1, не мають етіопатогенетичного зв'язку з перенесеною у 1962 року виробничою травмою. Не можливо розцінити виявлені у ОСОБА_1 зміни у суглобах як наслідок виробничої травми 1962 року, так як відсутнє ізольоване враження правого колінного суглоба (післятравматичними вважаються зміни, що виникли у ділянці тіла, яка зазнала впливу травмуючого фактора); наявне симетричне, множинне, рівноцінне по вираженості ураження колінних, тазостегневих суглобів та суглобів хребта, яке свідчить про можливу дію на хрящову тканину суглобів організму інших факторів (вік, надлишкова маса тіла, тривале фізичне навантаження, обмінні порушення, гормональні порушення, захворювання сполучної тканини, щитовидної залози, деякі інфекційні, паразитарні захворювання, захворювання крові, шкідливі звички, прийом деяких лікарських препаратів, дія шкідливих хімічних речовин та радіації), які привели до їх дегенеративно-дистрофічних змін.

Згідно Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 1992 р. N 83, у разі незгоди оглянутого з рішенням районної, міжрайонної міської медико-соціальної експертної комісії він протягом місяця має право подати про це письмову заяву до республіканської, Кримської, обласної, центральної міської медико-соціальної експертної комісії або до медико-соціальної експертної комісії, в якій він проходив огляд, чи до відповідного відділу (управління) охорони здоров'я. Комісія, що проводила огляд, або відділ (управління) охорони здоров'я в триденний строк з дня одержання заяви надсилають усі наявні документи разом із заявою на розгляд республіканської, Кримської, обласної, центральної міської медико-соціальної експертної комісії, яка не пізніш як через місяць з дня подання заяви проводить переогляд хворого і приймає відповідне рішення. Рішення республіканської, Кримської, обласної, центральної міської медико-соціальної експертної комісії може бути оскаржене до Міністерства охорони здоров'я України. Міністерство охорони здоров'я України при виявленні фактів порушення законодавства про медико-соціальну експертизу доручає іншому складу обласної або республіканській медико-соціальній експертній комісії з урахуванням усіх наявних обставин повторно розглянути питання, рішення з якого оскаржується, а також вживає інших заходів, що забезпечують дотримання чинного законодавства при проведенні медико-соціальної експертизи. Рішення медико-соціальної експертної комісії може бути оскаржене до суду в установленому порядку.

Аналогічні положення закріплено й у Положенні про медико-соціальну експертизу та Положенні про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затверджених Постановою КМУ від 3 грудня 2009 року №1317, які чинні на теперішній час.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, рішення Дзержинської міжрайонної Медико-соціальної експертної комісії м. Кривого Рогута Обласної Медико-соціальної експертної комісії№6 від 04.03.2008 року є чинним.

Отже, матеріалами справи не підтверджено наявність обставин, які надають суду право зобов'язати КЗ «Дніпропетровський обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» ДОР негайно поновити її порушені права, шляхом проведення об'єктивного повторного медичного огляду, щодо встановлення причини інвалідності ОСОБА_1, а також встановлення ступеня втрати професійної працездатності (у процентах) і прийняти відповідне рішення на загальних підставах

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права та невірного зазначення строків на апеляційне оскарження рішення суду є обґрунтованими, однак не тягнуть за собою скасування рішення суду, оскільки такі порушення не призвели до неправильного вирішення спору.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 02 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 жовтня 2018 року.

Головуючий:

Судді: