ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2018 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Ковалевської Л.М.,за участі секретаря Омельчук С.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

29.08.2018 позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також на її утримання до досягнення сином 3-х річного віку.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18 лютого 2002 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого у них народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. 24 серпня 2007 року шлюб між ними був розірваний. 25 лютого 2016 року між сторонами знову було зареєстровано шлюб, від якого у них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. На даний час відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати сина, відмовляється добровільно надавати кошти на його утримання. Позивач знаходиться у декретній відпустці, коштів на належне утримання дітей не вистачає, інших джерел доходу немає. Крім того, позивач, також, потребує утримання від чоловіка, як дружина, з якою проживає дитина до досягнення сином 3-х річного віку.

Ухвалою від 12 вересня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання з викликом сторін.

В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги, просила закрити провадження щодо стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, оскільки вже є виконавче провадження , але наполягала на стягненні аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини усіх видів доходів. Позовні вимоги про стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини просила залишити без змін та задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, уточнені позовні вимоги визнав та не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини від його заробітку та на утримання дружини в розмірі 1/6 частини його заробітку.

Враховуючи подані позивачем уточнення позовних вимог, суд, відповідно до п.5 ч.1 ст.255 ЦПК України вважає за необхідне, провадження, в частині позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_4 закрити у зв»язку з відмовою позивача від цієї вимоги.

Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 лютого 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, про що зроблений відповідний актовий запис № 35 /а.с.3/.

Від спільного подружнього життя сторони мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3,що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК №339295, виданим 07.10.2016 року Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області /а.с.5/.

Відповідно до довідки Веприцької сільської ради №471 від 23.08.2018 ОСОБА_1 постійно проживає без реєстрації за адресою: с. Веприк, вул. Дачна, 76, Фастівського району, Київської області, до складу сімї входять: ОСОБА_1 мати, ОСОБА_4 донька, ОСОБА_5 син та ОСОБА_6 син, діти знаходять на повному утриманні матері /а.с.7/.

Згідно довідки Веприцької сільської ради №469 від 23.08.2018 ОСОБА_2, проживає окремо, участі у вихованні доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 не приймає /а.с.6/.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі ( ст. 181 Сімейного кодексу України).

Як зазначено у ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Передбачених законом підстав для звільнення ОСОБА_2 від обов'язку утримання неповнолітнього сина судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини та порядку сплати аліментів не досягнуто.

З огляду на наведене, суд вважає, що визначений позивачкою розмір аліментів у частковому відношенні не перевищує засад розумності та виваженості, відповідає встановленим судом фактичним обставинам по справі, тому, враховуючи наведені обставини, суд встановлює аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі однієї шостої частини від заробітку (доходу) його батька ОСОБА_2.

Крім того, позивач знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, яка не досягла 3-х річного віку, потребує матеріальної допомоги, оскільки додаткових джерел прибутку не має.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду України, при визначенні розміру аліментів суд, разом з тим, відповідно до ст. 182 СК України ураховує матеріальне положення платника аліментів і приходить до висновку про те, що відповідач є молодою працездатною особою і спроможний платити аліменти як на утримання дитини, так і дружини у розмірі 1/6 частини його заробітку щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

У разі зміни обставин сторони не позбавлені можливості і мають право ставити вимоги в суді про збільшення чи зменшення присудженого розміру аліментів.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 76 ЦПК України докази в їхній сукупності, суд визнає, що ОСОБА_2 не виконує в повному обсязі у відношенні своєї неповнолітньої дитини передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки з її утримання, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до положень частини 1 статті 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць, згідно вимогам статті 430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи зазначене, відповідно до статей 180-183,191 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 4, 11-13,76 141, 255 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, РНОКПП НОМЕР_2, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9, аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду (29 серпня 2018 року) і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7,на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, РНОКПП НОМЕР_2, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9,аліменти на її утримання, у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня звернення до суду (29 серпня 2018 року) і до досягнення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 трирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь держави 704,80 грн. судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 закрити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області за правилами, встановленими в ст.ст. 354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. ХIIІ «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя Л.М.Ковалевська