Номер провадження: 22-ц/785/5673/18
Номер справи місцевого суду: 1519/2-2075/11
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26.10.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області, у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Кононенко Н.А.,

ОСОБА_2,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6,

представника приватного нотаріуса ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_4 про відвід всьому складу суду у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2018 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину недійсними, усунення від спадкування, визнання права власності та визнання заповіту частково недійсним, третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7,

встановив:

06 вересня 2010 року представник позивача ОСОБА_9 - ОСОБА_4 звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, третя особа Пята Одеська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту і свідоцтва про право на спадщину недійсними та визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, 2-й провулок Марата, буд. 4.

В позові ОСОБА_9 вказувала на те, що з 1996р. вона з її матірю проживали у будинку дідуся та бабусі за адресою: м. Одеса, 2-й провулок Марата, буд.4, з дідусем ОСОБА_10 та її нерідною бабусею ОСОБА_11 однією сімєю та вели сумісне господарство. 29 серпня 1997р. помер її батько - ОСОБА_12 та після його смерті фактично її піклувальниками були ОСОБА_10 - дідусь та ОСОБА_11 - нерідна бабуся, оскільки мама була вимушена часто виїздити на заробітки.

11 березня 1998 р. помер дідусь позивача ОСОБА_10, після смерті якого бабуся ОСОБА_11 попросила їх залишитися проживати з нею, оскільки у неї не було власних дітей та онуків. За весь період проживання в 1998р. по 2008 рік бабуся ОСОБА_11 жодного разу не сказала про наслідування спадкового майна після смерті ОСОБА_10, навпаки вона казала, що все майно належить їй тому вона не несла затрат на переоформлення майна після смерті дідуся, однак документів на будинок вона позивачу не показувала, оскільки та була малолітньою.

В 2007 році позивач ОСОБА_9 поступила до Російського державного гідрометеорологічного університету м. Санкт-Петербург, однак на літні канікули приїжджала до ОСОБА_11

18 липня 2010р. вона знову приїхала до бабусі на літні канікули, однак в будинку № 4 по 2-му провулку Марата в м. Одесі проживають сторонні люди, бабуся померла, а вона знята з реєстрації за рішенням суду.

22 липня 2010р. ознайомившись з матеріалами справи Малиновського районного суду м. Одеси №2-6940/08, їй стало відомо, що ОСОБА_11 на підставі заповіту від 28 жовтня 1997р., складеного її померлим дідусем ОСОБА_10 складений на імя ОСОБА_11 та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7

Згідно заповіту ОСОБА_11 успадкувала майно ОСОБА_10 та 24 листопада 1998р. отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії ААР №848362, спадкова справа №397/1998/ин, зареєстроване в реєстрі за №3-4628.

Посилаючись на те, що ОСОБА_10 фізично не міг зробити заповіт на імя ОСОБА_11 у звязку з хворобою - діабетичною комою з порушенням свідомості та у звязку з тим, що його психічний стан постійно погіршувався, позивач, посилаючись на норми ЦК України, просила:

-визнати заповіт ОСОБА_10, посвідчений 28 жовтня 1997р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, недійсним;

-визнати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 24 листопада 1998р. на імя ОСОБА_11 пятою Одеською державною нотаріальною конторою недійсним;

-визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: м. Одеса,

2-й провулок Марата, буд. 4.

В подальшому представник позивача ОСОБА_4 уточнила позовні вимоги позивача ОСОБА_3, та згідно останніх уточнених позовних вимог від 31 липня 2011р. в якості відповідача вказала ОСОБА_5, та в якості третьої особи приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7

В своїй уточненій позовній заяві представник позивача зазначала, що після смерті ОСОБА_10 11 березня 1998р. ОСОБА_11 успадкувала за заповітом все його майно, що складається з:

-2/5 частин житлового будинку загальною площею 58кв.м. та надвірних будівель: «Б» - сараю, «В» - літньої кухні, «Г» - льоху , «Д» - сараю , «Е» - вбиральні, прибудов: а2, а3, «Ж» - гаражу, «З» - сараю, «И» - вбиральні, №1-3 огородження, І мостіння, що знаходиться за адресою: м. Одеса, 2-й провулок Марата, буд. 4;

-автомобіль марки ВАЗ 21063, 1984р.в.

Відповідач, її представник та представник третьої особи заперечували проти задоволення позовних вимог посилаючись на їх недоведеність.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, про визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину недійсними, усунення від спадкування, визнання права власності та визнання заповіту частково недійсним було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання щодо скасування рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2018 року та ухвалення нового рішення про задоволення її позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та просить суд винести мотивовану окрему ухвалу про підготовку та скоєння злочину проти правосуддя та направити її до органів досудового слідства для подальшого розслідування в кримінальному провадженні.

Крім того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 заявляла відвід всьому складу суду, який ухвалою колегії суддів від 28.08.2018 року був визнаний необгрутованим, провадження у справі було зупинено і передано справу до канцелярії суду для визначення судді щодо вирішення питання про відвід складу суду в порядку, встановленому ч.1 ст. 13 ЦПК України (а.с.216-218).

Ухвалою судді апеляційного суду Одеської області Калараш А.А. від 03.09.2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід колегії суддів було відмовлено (а.с.222-223).

У звязку з цим, ухвалою колегії суддів у тому ж складі від 05.09.2018 року провадження у справі було поновлено і призначено розгляд справи на 23 жовтня 2018 року, на 17.00 год. (а.с.224).

В судовому засіданні 23.10.2018 року від ОСОБА_4 знову надійшла заява про відвід всьому складу суду, фактично з тих же самих підстав.

Додатковими підставами було вказано те, що суд не повідомив її про результати розгляду її відводу.

Перевіривши законність і обґрунтованість заявленого відводу заслухавши доповідача, доводи заяви про відвід, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення без розгляду заяви про відвід, виходячи з наступного.

Так, як вбачається із заяви ОСОБА_4 про відвід всьому складу суду, він фактично заявлений з тих самих підстав, що був заявлений нею усно 28.08.2018 року (а.с.202).

Що стосується її доводів про те, що вона не повідомлена про результати її заяви про відвід, то вони не безпідставними, так як в матеріалах містяться всі необхідні докази розгляду її заяви про відвід, як то передбачено ст. 40 ЦПК України.

На думку колегії суддів відвід заявлений з метою затягування розгляду справи і повязаний з тим, що заявник ОСОБА_4 бажає отримати бажаний результат по справі.

У відповідності до ч. 5 ст. 39 ЦПК України якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду.

Керуючись ч.5 ст. 39, ст.ст. 381, 389 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_4 про відвід складу суду залишити без розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 26.10.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_13

ОСОБА_2