Справа № 191/3691/18
Провадження № 2/191/1087/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Твердохліб А.В.

за участю секретаря - Яришевої Н.В.

згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на квартиру та житловий будинок в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

20.09.2018 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до територіальної громади в особі Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на квартиру та житловий будинок в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його дружина ОСОБА_2. Заповіту спадкодавець не залишила. Після її смерті відкрилась спадщина на:

- житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2;

- частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, оскільки вона належить позивачу ОСОБА_1 та спадкодавцю ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Синельниківським ресорним заводом імені Комінтерну та є зареєстрованою в КП «Синельниківське МБТІ» в реєстрову книгу №120, за реєстровим №1989 від 09 грудня 2002 року.

Позивач зазначає, що є спадкоємцем першої черги в порядку спадкування за законом, прийняв спадщину на підставі ст. 1269 ЦК України. 15.01.2018 року він звернувся до Першої Синельниківської держнотконтори із заявою про прийняття спадщини. Інші спадкоємці, які бажали б прийняти спадщину, відсутні.

13.07.2018 року та 10.08.2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав:

-ненадання ОСОБА_1 документів про визначення часток у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1;

-наявності розбіжностей у правовстановлюючих документах загальної та житлової площ житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, з довідкою БТІ.

В зв'язку із викладеним, позивач ОСОБА_1, посилаючись на ст. ст. 368, 370, 372, 375 ЦК України, просить суд:

- визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_2, загальною площею 58,2 кв.м, житловою площею 34,1 кв.м, який складається із: 1-1 - коридору, площею 2,5 кв.м; 1-2 - кухні, площею 7,7 кв.м; 1-3 - ванної, площею 2,5 кв.м; 1-4 - коридору, площею 7,5 кв.м; 1-5 - кухні, площею 3,9 кв.м; 1-6 - кімнати, площею 5,3 кв.м; 1-7 - кімнати, площею 6,6 кв.м; 1-8 - кімнати, площею 12,3 кв.м; 1-9 - кімнати, площею 9,9 кв.м; Б-1 - літньої кухні; В-1 - сараю; Г-1 - сараю; Д-1 - вбиральні; П-1- погребу; К-1 - колодязю; №1-2 - огорожі; №3 - водоколонки;

- визначити, що частка померлої ОСОБА_2 в справі спільної сумісної власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, становила ? частку;

- визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 на ? частку квартири АДРЕСА_1

До початку проведення судового засідання представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 надала суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи без їх присутності.

Представник відповідача ОСОБА_4 до початку проведення судового засідання надала суду заяву про визнання заявлених позовних вимог та розгляд справи без її присутності.

Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого 04 грудня 2017 року Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, підтверджується факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Синельникове Дніпропетровської області ОСОБА_2.

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкоємців за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається із наданої суду Першою Синельниківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області копії спадкової справи №07/2018 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2, із заявою про прийняття спадщини 15 січня 2018 року звернувся її чоловік ОСОБА_5. 07 травня 2018 року сином спадкодавця, ОСОБА_6, подано заяву про відмову від спадщини та 07 травня 2018 року від сина спадкодавця, ОСОБА_7, надійшла заява про відкликання заяви про прийняття спадщини та відмову від її прийняття на користь ОСОБА_5.

13 липня 2018 року та 10 серпня 2018 року, позивачем у справі ОСОБА_1 отримано постанови державного нотаріуса Першої синельниківської державної нотаріальної контори Монич Н.Д. про відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом:

-на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2, у зв'язку з тим, що у правовстановлюючих документах на майно не співпадає загальна та житлова площа житлового будинку з довідкою БТІ від 25.07.2018 року за №807;

-на квартиру АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що свідоцтво про право власності на житло від 14.11.1993 року, видане Синельниківським ресорним заводом ім. Комінтерну, яке належить спадкоємцю та спадкодавцю на праві спільної сумісної власності, не містить визначення часток.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину НОМЕР_3, виданого 20.09.2013 року приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Харченко О.А., спадкодавцю ОСОБА_2 належить на праві приватної власності ? частка житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2. Інша його ? часта також була успадкована ОСОБА_2, про що приватним нотаріусом Харченко О.А. видано 30.08.2017 року за №522 відповідне свідоцтво про право на спадщину (а.с.16, 21, 17, 18).

Надані суду копії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.09.2013 року та від 30.08.2017 року містять інформацію про те, що загальна площа будинку АДРЕСА_2, становить 58,7 кв.м., що не узгоджується із даними зазначеними у довідці від 25.07.2018 року за №807 КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області, де вказано, що дана нерухомість має загальну площу 58,2 кв.м та житлову 34,1 кв.м.

Так, судом з'ясовано, що підставою виявлених розбіжностей є зменшення загальної площі на 0,50 м.кв. (вірно 58,2 кв.м) та збільшення житлової площі на 5.5 кв.м (вірно 34,1 кв.м), яке відбулося за рахунок демонтажу печі у кухні (1-9) та переобладнано її під кімнату (1-9 площею 9,9 кв.м), а також переобладнання житлової кімнати (1-5) під кухню 1-5 площею 3,9 кв.м. з улаштуванням печі, і згідно інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 року №127, зареєстрованої в Мін'юсті України 10.07.2001 року за №582/5773, зі змінами та доповненнями, не відноситься до категорії самочинного переобладнання спорудження, та рішення виконкому не вимагається.

Викладені обставини дають суду підстави для висновку, що спадкодавцю ОСОБА_2 на відповідній правовій підставі належало право власності на будинок АДРЕСА_2, загальною площею 58.2 кв.м, житловою площею 34.1 кв.м, який є предметом спадкування і наявність у ньому проведених внутрішніх переобладнань не може перешкоджати у реалізації спадкових прав позивача.

Окрім того, в матеріалах справи наявна копія свідоцтва про право власності на житло від 14 листопада 1993 року, видане Синельниківським Ресорним заводом ім. Комінтерну на підставі наказу від 21 жовтня 1993 року №275, про належність на праві власності ОСОБА_5, ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1, яка зареєстрована Синельниківським бюро технічної інвентаризації 19 грудня 2002 року (а.с12). Дана квартира набута ОСОБА_1, ОСОБА_2 в період шлюбу, що вбачається із наданої суду копії свідоцтва про одруження Серії НОМЕР_2 від 09 грудня 1959 року (а.с.8).

Так, згідно ч.ч. 1, 3 ст. 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

З огляду на зазначене, суд вважає належність нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, співвласникам ОСОБА_5, ОСОБА_2 в рівних частках на праві спільної сумісної власності, тобто по 1/2 частці кожному.

З огляду на викладені вище обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, а тому підлягають задоволенню, шляхом визнання за ним права приватної власності на нерухоме майно, в порядку спадкування за законом після смерті 28.11.2017 року ОСОБА_2

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року зазначено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, ч. 4 ст. 206, ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 368, 370, 1217, 1218, 1220, 1221, 1261 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Вимоги позивача задовольнити.

Визнати за ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у х. Роздолля Синельниківського району Дніпропетровської області, право приватної власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2, (житловий будинок А-1, загальною площею 58.2 кв.м, житловою площею 34,1 кв.м, який складається з: 1-1 - коридору, площею 2,5 кв.м; 1-2 - кухні, площею 7,7 кв.м; 1-3 - ванної, площею 2,5 кв.м; 1-4 - коридору, площею 7,5 кв.м; 1-5 - кухні, площею 3,9 кв.м; 1-6 - кімнати, площею 5,3 кв.м; 1-7 - кімнати, площею 6,6 кв.м; 1-8 - кімнати, площею 12,3 кв.м; 1-9 - кімнати, площею 9,9 кв.м. Б-1 - літньої кухні; В-1 - сараю; Г-1 - сараю; Д-1 - вбиральні; П-1- погребу; К-1 - колодязю; №1-2 - огорожі; №3 - водоколонки), в порядку спадкування за законом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2.

Визначити, що частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 в праві спільної сумісної власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, становила ?.

Визнати за ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 на х. Роздолля Синельниківського району Дніпропетровської області, право приватної власності на ? частку квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: А. В. Твердохліб