Справа № 364/311/18
Провадження № 2/364/153/18
12.09.2018 р. Володарський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Макаренко Л.А.,
при секретарі судового засідання Кулинич Г.І.,
представника Позивача ОСОБА_1 (довіреність від 28.12.2016 р. № 7895-К-О),
Відповідач не зявилася,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області цивільну справу
за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»)
до ОСОБА_2,
про стягнення заборгованості,
До Володарського районного суду Київської області 14.03.2018 р. надійшла позовна заява ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якій Позивач просить суд стягнути з Відповідача на його користь заборгованість у розмірі 81 611,46 грн. за кредитним договором від 16.01.2012 р. № б/н, яка складається з такого:
1 977,98 грн. заборгованість за кредитом;
71 321,03 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;
3 950,00 грн. заборгованість за пенею та комісією;
500,00 грн. штраф (фіксована частина);
3 862,45 грн. штраф (процентна складова).
На обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач у позовній заяві зазначив, що відповідно до укладеного договору від 16.01.2012 р. № б/н ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між нею та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобовязання за зазначеним договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит у встановленому договором розмірі. Проте Відповідач не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що відображено в доданому до позовної заяви Розрахунку заборгованості за договором, та продовжує ухилятися від виконання зобовязань. У звязку з цим Відповідач за станом на 31.01.2018 р. має перед Позивачем заборгованість на загальну суму 81 611 грн. 46 коп., що складається з наведених вище сум заборгованості за кредитом, відсотками, пенею, комісією і штрафом.
Ухвалою суду від 20.03.2018 р. відкрито провадження в справі, частково задоволено клопотання Позивача та вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, Відповідачеві встановлено строк для подання відзиву з викладенням заперечення проти позову, призначено справу до судового розгляду на 24.04.2018 р., відкладено на 12.06.2018 р. у звязку з неявкою усіх сторін у справі, на 08.08.2018 р. і на 12.09.2018 р. за клопотанням представника Позивача.
У судовому засіданні 12.09.2018 р. представник Позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, надала суду належної якості копію підписаної Відповідачем 16.01.2012 р. анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, копія якої додана до позовної заяви (а.с. 7, 80-81), а також скріншот з електронної бази даних Позивача з фотографією Відповідача з кредитною картою в руках.
Відповідач у судове засідання повторно не зявилася, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлялася в порядку частин сьомої, восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) відповідно шляхом направлення судових повісток (а.с. 48, 55, 70, 78) за зареєстрованою в установленому законом порядку адресою місця її проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначеною у позовній заяві та згідно з наданою суду інформацією органом реєстрації (органом місцевого самоврядування) в порядку статті 187 ЦПК України (а.с. 44), повістки Відповідач отримувала особисто, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями (а.с. 51, 79), а також відстеженнями за ідентифікаторами поштового відправлення (а.с. 63-65, 72-73), про причини неявки суд не повідомляла, клопотань про відкладення засідань, а так само відзиву із запереченнями позовних вимог до суду не подавала.
За наведених обставин, Відповідач вважається належно повідомленою про дату, час і місце розгляду справи за зареєстрованою адресою її місця проживання.
За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою Позивача, викладеною письмово в позовній заяві (а.с. 3), та у клопотанні, доданому до позовної заяви (а.с. 41), а також наданою представником Позивача усно в судовому засіданні, вбачає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.
Суд, заслухавши пояснення представника Позивача, розглянувши позовну заяву і додані до неї документи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого.
Судом встановлено, що 16.01.2012 р. Відповідач з метою отримання банківських послуг звернулася до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та, підписавши відповідну заяву, отримала кредитну карту із встановленим кредитним лімітом на суму 2 000,00 грн., своїм підписом у названій заяві засвідчила також свою згоду на те, що ця заява разом з «Умовами і Правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку» складає договір між нею і банком, а також те, що вона зобовязується виконувати ці «Умови і Правила надання банківських послуг».
За пунктом 2.1.1.5.5 «Умов і Правил надання банківських послуг» Відповідач зобовязалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитратам платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.
Відповідно до пунктів 2.1.1.12.4, 2.1.1.12.6 «Умов та Правил надання банківських послуг» строки і порядок погашення за кредитом (кредитний ліміт) за кредитними картами із встановленим
мінімальним обовязковим платежем, а також овердрафту, що виникає за такими картами, наведені, зокрема, в довідці про умови кредитування, яка є невідємною частиною договору, та встановлюються даним пунктом. Платіж включає в себе плату за користування кредитом, передбачену «Тарифами банку», та частину заборгованості за кредитом. За користування кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому «Тарифами банку», з розрахунку 360 (триста шістдесят) календарних днів на рік. У разі виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн. Клієнт сплачує пеню, розраховану за цим пунктом «Умов та Правил надання банківських послуг».
Згідно з пунктами 2.1.1.5.6, 2.1.1.7.6, 2.1.1.12.11 «Умов та Правил надання банківських послуг» у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку Клієнт зобовязаний виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. При порушенні Клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, він зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій. Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань у цілому або в установленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших зобовязань за договором.
Як встановлено судом з наявних матеріалів справи ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (Позивач) на виконання умов укладеного з Відповідачем договору свої зобовязання виконав в повному обсязі і належним чином, надавши їй кредитні кошти в розмірі 2 000,00 грн. Відповідач проте не виконувала взятих на себе зобовязань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами в строки і порядку, визначених договором. У звязку з цим за станом на 31.01.2018 р. у Відповідача склалася перед Позивачем заборгованість у загальному розмірі 81 611,46 грн., що складається із:
1 977,98 грн. заборгованості за кредитом («тіло» кредиту);
71 321,03 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом;
3 950,00 грн. заборгованості за пенею та комісією;
500,00 грн. штрафу (фіксована частина);
3 862,45 грн. штрафу (процентна складова).
Викладені обставини підтверджуються матеріалами справи, а саме: копією згаданої анкети-заяви з підписами Відповідача (а.с. 7, 80-81); скріншотом з електронної бази даних Позивача (а.с. 82-84) з фотографією Відповідача, яка тримає в руках отриману кредитку «ПриватБанк»; витягом з Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 8); Розрахунком заборгованості за договором від 16.01.2012 р. № б/н, укладеного між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНКОМ» та клієнтом ОСОБА_2, за станом на 31.01.2018 р. (а.с. 5-6); копією витягу з «Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку» (а.с. 9-32).
Відповідно до частини першої статті 509, частини першої статті 525 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку; одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За визначенням частини першої статті 626, частини першої статті 634 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків; договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, при цьому друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
За визначенням частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно з вимогами статті 526, частини першої статті 527, частини першої статті 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України).
Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання (частина друга статті 615 ЦК України).
Зважаючи на усе викладене та встановлені судом обставини, суд вважає, що Відповідач порушила умови кредитного договору від 16.01.2012 р. № б/н, укладеного нею з Позивачем, та не виконала взяті на себе зобовязання, відтак з Відповідача на користь Позивача слід стягнути заборгованість за цим кредитом (1 977,98 грн.) та відсотками за користування кредитними коштами (71 321,03 грн.), що в загальному розмірі складає 73 299,01 грн.
Вирішуючи питання про стягнення з Відповідача штрафних санкцій, суд виходить з такого.
За визначеннями статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобовязання не буде виконано, відтак її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). За змістом статті 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).
Виходячи з аналізу наведених законодавчих норм, сплата неустойки є єдиним видом відповідальності за порушення зобовязання незалежно від виду неустойки (штраф або пеня); пеня й штраф є різновидами неустойки, тому стягнення одночасно двох видів неустойки за несвоєчасне виконання одного й того самого грошового зобовязання суперечить статті 61 Конституції України та загальним засадам цивільного законодавства.
Крім того, на підставі частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання) (пункт 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляді цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»).
Як встановлено судом, розмір основного кредитного зобовязання Відповідача складає 1 977,98 грн., а розмір штрафних санкцій складає загалом 8 312,45 грн. (3 950,00 грн. пеня та комісія; 500,00 грн. штраф, фіксована частина; 3 862,45 грн. штраф, процентна складова), що не співмірно із сумою основного боргу, оскільки перевищує його більш ніж у 4 рази.
Водночас Відповідач, починаючи з 17.01.2012 р. до дня подання позову, здійснила погашення в останнє 26.04.2013 р., після чого лише двічі внесла по 500 грн. 29.09.2017 р. та 15.01.2018 р. (а.с. 5-6), проте доказів того, що Позивач вживав заходів на погашення даної заборгованості Позивачем не надано.
Відповідно до частини другої статті 616 ЦК України суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобовязання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.
Вирішуючи зазначені питання, суд вважає за доцільне застосувати в цій справі до даних правовідносин висновки Конституційного Суду України, викладені в Рішенні від 11.07.2013 р. № 7-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», де Суд, аналізуючи правовідносини зі сплати пені, що виникають між фізичними особами споживачами та банками і іншими фінансовими установами у правовідносинах споживчого кредитування, дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обовязку щодо захисту прав споживачів (стаття 42 Конституції України) вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, повязаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобовязань позичальниками фізичними особами.
Зважаючи на усе викладене, суд дійшов до висновку, що позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості підлягає задоволенню частково, а саме: в частині стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованості за кредитом у розмірі 1 977,98 грн. (основний борг), відсотками за користування кредитними коштами у розмірі 71 321,03 грн., а також неустойкою в зменшеному судом розмірі до 1 977,98 грн., що у загальному розмірі до стягнення складає 75 276,99 грн.
Крім того, на підставі імперативних приписів частин першої, другої статті 141 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача 1 621,04 грн. судових витрат за сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до статей 3, 15, 16, 509, 525, 526, 530, 536, 549, 551, 610-612, 616, 626, 629, 634, 1050, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 2, 3, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 280-284, 288, 289, 351, 352, 354, 355, підпунктами 8, 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, суд
Позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
У задоволенні позову в іншій частині відмовити.
Копію повного заочного рішення суду направити сторонам.
Заочне рішення суду може бути переглянуте Володарським районним судом Київської області за письмовою заявою Відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення цього заочного рішення. Заява про перегляд заочного рішення подається в письмовій формі та повинна відповідати вимогам статті 285 ЦПК України.
Заочне рішення суду може бути оскаржено Позивачем до Апеляційного суду Київської області через Володарський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, обчислюючи цей строк з дня складення повного судового рішення (частина друга статті 288, частина перша статті 354, підпункти 8, 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України).
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо протягом цього строку не було подано заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Копія скороченого рішення суду (вступної та резолютивної частин) може бути видана присутнім у судовому засіданні учасникам справи за їх заявою негайно після проголошення рішення.
Повне рішення суду буде складено не пізніше 17.09.2018 р.
Повне рішення суду складено 14.09.2018 р.
Суддя: Л.А. Макаренко