Справа № 310/55/18
РІШЕННЯ

Іменем України

17 жовтня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Дністрян О.М.,

при секретарі Уставицькій Н.М..,

за участю представників відповідача - ОСОБА_1 та ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку „Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ „Приватбанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який в подальшому уточнили. Свої вимоги мотивували тим, 20.03.2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений Договір б/н (заява позичальника), згідно з умовами договору Банком передано Відповідачу кредитну карту зі строком дії до 01/09, з встановленим кредитним лімітом на суму 1010,00 грн. Відповідач особистим підписом в заяві підтвердив свою згоду про те, що він попередньо був ознайомлений та погодився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були йому надані у письмовій формі, отримав повну інформацію про умови кредитування та підписана ним заява про отримання кредиту разом з запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між банком та відповідачем кредитний договір. Згідно з умовами договору банком передано відповідачу кредитну карту зі строком дії до 01/09 з встановленим кредитним лімітом на суму 1010,00 грн., в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені у Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Згідно з умовами Кредитного договору б/н від 20.03.2007 року відповідач зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені Тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлена відповідальність за порушення строку повернення кредиту та процентів за користування ним. При порушенні відповідачем зобов'язань по погашенню кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 1,9 % на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, однак позичальник в порушення вимог ст.ст. 525, 530, 629, 1054 ЦК України взяті на себе зобов'язання за договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим, розмір простроченої заборгованості відповідача по кредиту перед ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" відповідно до детального розрахунку станом на 29.12.2017 р. складає 1002,03 грн. Згідно умов п.п 5.5.1, 5.5.2 Кредитного договору, при непогашенні кредиту в термін, встановлений п.п. 5.2, 5.3, 5.4 Договору, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на залишок заборгованості з простроченої суми кредиту розрахунок відсотків здійснюється відповідно до п.5.5.2 даного договору з дати виникнення простроченої заборгованості. Розрахунок відсотків за користування кредитом здійснюється з

дати списання коштів з позичкового рахунку до майбутньої дати сплати відсотків, а

також за період, що починається з попередньої дати сплати відсотків по поточну дату сплати відсотків. Розрахунок відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. Нарахування відсотків здійснюється на дату сплати відсотків, при цьому відсотки розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з фактичної кількості днів у році. Так, отримані відповідачем кредитні кошти до теперішнього часу Банку не повернуті, тим самим, враховуючи, що Кредитний договір б/н від 20.03.2007 року, не є розірваним, чи припиненим згідно до правових підстав визначених ст.ст. 599, 651, 654 ЦК України, відповідно до п.4.8 Кредитного договору відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами, оскільки розрахунок заборгованості здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. Просили стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь Банку суму заборгованості по відсоткам нарахованим на прострочену заборгованість за кредитом за період відповідний загальному терміну позовної давності згідно ст. 257 ЦК України, з 29.12.2014 по 29.12.2017рр. за наступним розрахунком: від загального розміру заборгованості за відсотками на дату 29.12.2017 р. віднімаємо розмір заборгованості за відсотками, які були нараховані до 29.12.2014 р, таким чином сума заборгованості по відсоткам за період з 29.12.2014 по 29.12.2017р.р. складає у розмірі - 9491,72 грн. та витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, надали клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представники відповідача - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 позовні вимоги не визнали, просили в позові відмовити. ОСОБА_2 зазначив, що останній платіж було здійснено відповідачем по кредитному договору 11.11.2008 року. Крім того, представник ОСОБА_1 надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що банком не доведено факт укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору, не підтверджено факт видачі позичальнику кредитних коштів, незаконно підвищено процентну ставку. А також надала письмову заяву про застосування строків позовної давності, в якій зазначила, що позовна заява подана Банком з пропуском встановленого строку позовної давності, оскільки загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Статтею 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Вважає, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 6 листопада 2013 року (№ 6-116ц13), 19 березня 2014 року (№ 6-20цс14) та 18 червня 2014 року (№6-61цс14). Крім того зазначила, що в наданій до матеріалів справи копії заяви ОСОБА_3 від 20 березня 2007 року зазначено: строк дії кредитного ліміту - відповідає строку дії карти; порядок погашення заборгованості - щомісячні платежі в розмірі 7 % від суми заборгованості». Отже, в заяві передбачено як щомісячні платежі погашення кредиту так і кінцевий строк повного погашення кредиту. Тому перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки. З наданого до матеріалів справи розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж за кредитним лімітом був здійснений 11 листопада 2008 року. Стосовно зазначення у розрахунку заборгованості платежу від 15 березня 2017 року у сумі 880,12 грн. зауважила, що з наданої Банком виписки по рахунку

НОМЕР_2 вбачається, що дійсно 15 березня 2017 року відбулось часткове погашення заборгованості у сумі 880,12 грн., проте з цієї ж виписки вбачається, що це погашення відбулось за рахунок автоматичного списання коштів з карти 26**41. З цього приводу в постанові Верховного Суду України від 08 листопада 2017 року № 6-2891цс16 викладено наступну правову позицію: «Відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою. Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення». Вважає, що з огляду на вищевикладене та зважаючи на те, що з позовом до суду Банк звернувся лише 18.12.2017 року - строк позовної давності було пропущено. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Представник позивача ОСОБА_5 надіслала відповідь на відзив представника позивача, в якому зазначили, що при оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п.1 ст.30 ЦК України), яким підтверджується, що Позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами, Позичальник підтвердив свою згоду на те, що Заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи складають між ним і Банком Договір про надання банківських послуг. В даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміни цивільних прав та обов'язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заяви, Умови, Правила та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві. Тарифи - розмір винагороди за послуги Банку - є невід'ємною частиною Договору. Перелік може змінюватися і доповнюватися, про що Власник картки повідомляється відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг. Необхідно відзначити, що виконання Позичальником умов кредитного договору засвідчує її волю до настання відповідних правових наслідків передбачених кредитним договором. З моменту оформлення кредитного договору пройшло "11" років, Позичальник в Банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював. Як доказ підтвердження факту виконання умов кредитного

договору та здійснення погашення заборгованості може служити розрахунок заборгованості, виписка по рахунку. Також зауважили, що розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу. Тому Банком надано виписку по рахунку, з якої вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо незнання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. Щодо ознайомлення з УіП та отримання кредитних коштів: позивачем надана до суду копія анкети-заяви на двох сторінках від 20.03.2007 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що ОСОБА_3 висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки "Універсальна" та особистим підписом засвідчила (в), що " Я згодна (єн) з тим, що ця заява, разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомилась (вся) і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді...". Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. Відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правилами надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Щодо відсоткової ставки зазначили, що під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 1,9 в місяць або 22,80 % на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку (додаються). Зазначили, що підвищення процентної ставки відбулося тільки за витратами з певної дати (дата зазначається в наказі), що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що являється суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки по уже наявному боргу. Зокрема, згідно п. 5.3 кредитного договору, Банк має право проводити зміни Тарифів, а також інших умов обслуговування карткового рахунку, про що інформує клієнта шляхом надання виписки по картковому рахунку. При підключенні Держателя до системи INTERNET-banking (Приват24) надання виписок здійснюється через даний комплекс. При підключенні Клієнта до комплексу Mobile-banking Банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунку шляхом використання функції SMS-повідомлень. Таким чином, розмір процентної ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку. Відповідно до п. 6.3. Договору в обов'язки клієнта входить отримувати виписки про стан картрахунку і проведені операції по картрахунку. Неотримання виписки або несвоєчасне отримання не звільняє Держателя від виконання своїх зобов'язань за договором (п. 8.1. Правил). Умови про порядок внесення змін до Тарифів по кредиту були закладені з самого початку, тобто Відповідач перед підписанням кредитного договору мав можливість ознайомитися з його умовами (умовами кредитного договору) і в разі незгоди з запропонованими умовами відмовитися від укладення такої угоди, під час підписання

договору Відповідача влаштовували умови вищевказаного договору, про що свідчить його підпис. Відповідно до п. 6.4 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт зобов'язаний у разі незгоди зі змінами Умов та Правил надання банківських послуг та/або Тарифів Банку надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору і погасити заборгованість, що виникла перед Банком, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення Карток, виданих Власнику і його Довіреним особам. Повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу було направлено 15.12.2012 року, на сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від Відповідача до Банку не надходило. Щодо строку позовної давності зазначили, що згідно ч.ч.1,4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторін від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору і як видно з розрахунку заборгованості, порушення умов договору з повернення кредитних коштів, сплати відсотків стороною, мало місце ще до настання дати останніх щомісячних платежів. У п.п. 3.2.2, 3.2.3, 3.2.9 Умов надання банківських послуг, до яких приєднався відповідач підписуючи Договір (заява), визначено обов'язок позичальника здійснювати погашення кредиту в порядку і строки відповідно до заяви, сплатити відсотки за користування кредитом відповідно з Заявою та п.п. 4.1, 4.2 цих Умов та Тарифів. Повністю повернути кредит до дати, зазначеної в Заяві. У разі не погашення кредиту в строки, зазначені в Заяві, заборгованість в частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється відповідно до п.4.2 Умов з дати виникнення простроченої заборгованості. Отже, датою 31.01.2009р. в Договорі (заяві) визначено дату виконання позичальником дій щодо повернення кредиту за відсутності порушень по сплаті та простроченої заборгованості, а не кінцевий термін закінчення виконання Відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором і припинення зобов'язань в цілому. Згідно з п.п. 4.1, 4.7 Умов, за користування кредитом в період з дати укладення договору до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати платить відсотки в розмірі, зазначеному в Заяві. При не погашенні кредиту в строки, встановлені у Заяві та п.3.2.2 Умов, заборгованість в частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється згідно з п. 4.2 Умов з дати виникнення простроченої заборгованості. Отримані відповідачем кредитні кошти до теперішнього часу банку не повернені, тим самим, враховуючи що Договір (Заява) не є розірваним або припиненим згідно правових підстав визначених ст. ст. 599, 651, 654 ЦК України, відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами. Враховуючи, що сплата відсотків за Договором позичальником повинна здійснюватися щомісяця то і позовна давність за вимогами пов'язаними зі стягненням заборгованості за простроченими щомісячним платежам (відсотків за користування кредитом), повинна обчислюватися за період, відповідний терміну загальної позовної давності з дати звернення до суду, якщо термін не збільшений умовами договору. За правилами ч.1ст.259 ЦК України сторонам дозволено за домовленістю збільшувати встановлену законом як загальну, так і спеціальну позовну давність. Згідно п. 5.5 Умов надання банківських послуг сторони домовилися, що строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів встановлюються сторонами тривалістю 5 років. Виходячи з вищенаведеного, Банк вважає за необхідне захистити свої права в судовому порядку і стягнути з боржника на користь Банку суму заборгованості за нарахованими на прострочену заборгованість відсотками. Відповідно в розрахунку заборгованості вказана загальна заборгованість за кредитним договором, але ціна позову полягає тільки з відсотків на прострочену заборгованість у межах строків позовної давності. Просили суд задовольнити уточнені позовні вимоги Банку у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представників відповідача, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 20.03.2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_3 був укладений Договір б/н (заява позичальника), згідно з умовами договору Банком передано Відповідачу кредитну карту зі строком дії до 01/09, з встановленим кредитним лімітом на суму 1010,00 грн., зі сплатою відстоків 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Позивач свої зобов'язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 6.5. Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідно до кредитного договору - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, своєчасно не надавав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

За розрахунком позивача у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором розмір простроченої заборгованості ОСОБА_3 по кредиту перед ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" відповідно до детального розрахунку станом на 29.12.2017 р. складає 1002,03 грн., а заборгованість по відсоткам нарахованим на прострочену заборгованість за кредитом за період з 29.12.2014 р. по 29.12.2017 р. - 9491,72 грн.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з п.п. 3 та 4 ч. 1 ст. 611 ЦК

України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

З огляду на наведене суд зробив висновок про відсутність правових підстав нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом у цій цивільній справі з огляду на те, що договором встановлений кінцевий термін повернення кредитного договору, що відповідає строку дії картки, а тому після його закінчення банк мав право просити стягнення заборгованості за кредитним договором, що виникла в межах строку кредитування.

За таких підстав враховуючи, що спірним договором б/н від 20.03.2007р. встановлений кінцевий термін повернення кредитного договору, що відповідає строку дії карти (а саме: як зазначено у позові - 01/09), то немає підстав для нарахування відсотків за період після січня 2009 року, тому суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам за період з 29.12.2014р. по 29.12.2017р. у розмірі 9491,72грн. є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 256-258, 526, 527, 530, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 10,76,141, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку „Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк „Приватбанк", місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського,1Д, .

Відповідач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1.

Повний текст рішення складено 22 жовтня 2018 року.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області О. М. Дністрян