__________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 4-с/520/12/18
УХВАЛА

17.09.2018 року

Київський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

за участю секретаря Єгорової Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 скаргу Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» на дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, за участю боржника ОСОБА_3, про визнання бездіяльності державного виконавця та скасування постанови про повернення виконавчого листа,

В С Т А Н О В И В :

11 вересня 2017 року до Київського районного суду міста ОСОБА_1 надійшла скарга Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» на дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, за участю боржника ОСОБА_3, про визнання бездіяльності державного виконавця та скасування постанови про повернення виконавчого листа, в якій скаржник просить суд:

- визнати бездіяльність старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 під час примусового виконання виконавчого листа №1512/11312/2012, виданого 29.11.2013 року Київським районним судом міста ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» заборгованості у розмірі 13585 гривень 09 копійок;

- скасувати постанову старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП №50292192 від 24 березня 2017 року.

В обґрунтування вказаної скарги представник скаржника посилається на те, що рішенням Київського районного суду міста ОСОБА_1 від 13 листопада 2013 року по справі №1512/11312/2012 було стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» заборгованість за недораховану електричну енергію в сумі 13585 гривень 09 копійок та судовий збір в сумі 214 гривень 60 копійок.

29 листопада 2013 року на виконання вказаного рішення, Київським районним судом міста ОСОБА_1 були видані виконавчі листи №1512/11312/2012.

24 лютого 2016 року старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №50292192 з примусового виконання виконавчого листа №1512/11312/2012, виданого 29 листопада 2013 року Київським районним судом міста ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» заборгованості за недораховану електричну енергію в сумі 13585 гривень 09 копійок.

24 березня 2017 року старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 в рамках виконавчого провадження ВП №50292192 було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, якою на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ виконавчий лист №1512/11312/2012, виданий 29 листопада 2013 року Київським районним судом міста ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» заборгованості за недораховану електричну енергію в сумі 13585 гривень 09 копійок повернуто стягувачу. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу вказано, що у боржника відсутнє майно на яке слід звернути стягнення та не зареєстровані за ним автотранспортні засоби.

Скаржник зазначив, що не згоден з вказаною постановою, оскільки державним виконавцем не вчинені усі можливі дії з примусового виконання виконавчого листа передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а також інформація щодо відсутності у боржника майна, спростовується наявною у виконавчому провадженні інформаційною довідкою №58686682, згідно з якою вбачається, що боржникові на праві спільної часткової власності належить 1/6 частка квартири АДРЕСА_1, на яку державним виконавцем навіть не винесено постанову про накладення арешту на майно боржника.

У звязку з чим, скаржник був вимушений звернутись до суду з відповідною скаргою.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 12 вересня 2017 року відкрито провадження по справі на підставі вказаної скарги та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У судовому засіданні 17 вересня 2018 року представник скаржника Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» скаргу підтримав та просив суд задовольнити.

Представник Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області в судовому засіданні 17 вересня 2018 року щодо вирішення питання з розгляду скарги поклався на розсуд суду.

Боржник ОСОБА_3 у судове засідання не зявилась, про дату, час і місце проведення якого повідомлена належним чином, що підтверджується підписом боржниці у поштовому повідомленні про вручення поштової кореспонденції, наявним в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомила, відзив на скаргу не надала.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 450 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Заслухавши пояснення представника скаржника та державного виконавця, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа №1512/11312/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Рішенням Київського районного суду міста ОСОБА_1 від 13 листопада 2013 року по справі №1512/11312/2012 позов ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» заборгованість за недораховану електричну енергію в сумі 13585 гривень 09 копійок та судовий збір в сумі 214 гривень 60 копійок.

Судове рішення (постанова, ухвала) це акт судової влади, що здійснює захист порушених або оскаржених прав громадян і організацій шляхом підтвердження наявності або відсутності правовідносин і розпорядженням відповідних дій в майбутньому.

Обов'язок виконувати судове рішення (постанову) випливає не з рішення (постанови) суду як такого, а із санкцій, передбачених нормами права, що були застосовані судом. Навіть у тих випадках, коли закон передбачає відповідальність за невиконання рішень, ця відповідальність має на меті примусити зобов'язану рішенням суду особу виконати розпорядження норми, що застосував суд.

Одними з властивостей судового рішення, що вступило в законну силу є: можливість примусового виконання судового рішення мимо волі зобов'язаної особи та обов'язковість, яка полягає в тому, що судове рішення, що вступило в законну силу, стає обов'язковим для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян і підлягають виконанню на всій території України. Рішення, що вступило в законну силу, є обов'язковим і підлягає точному виконанню. Усі державні органи, посадові особи й окремі громадяни, зобов'язані сприяти виконанню рішення суду, виконуючи вимоги державного виконавця.

Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції України, Судові рішення ухвалюються іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. Серед основних засад судочинства в Україні, згідно з п.9 ч.3 ст.129 Конституції України, є «обовязковість рішень суду».

Також згідно ч.1, 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Обовязковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

29 листопада 2013 року на виконання вказаного рішення, Київським районним судом міста ОСОБА_1 були видані виконавчі листи №1512/11312/2012.

24 лютого 2016 року старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №50292192 з примусового виконання виконавчого листа №1512/11312/2012, виданого 29 листопада 2013 року Київським районним судом міста ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» заборгованості за недораховану електричну енергію в сумі 13585 гривень 09 копійок.

24 березня 2017 року старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 в рамках виконавчого провадження ВП №50292192 було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, якою на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ виконавчий лист №1512/11312/2012, виданий 29 листопада 2013 року Київським районним судом міста ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» заборгованості за недораховану електричну енергію в сумі 13585 гривень 09 копійок повернуто стягувачу. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу вказано, що у боржника відсутнє майно на яке слід звернути стягнення та не зареєстровані за ним автотранспортні засоби.

Стягувач будучи незгодним з вказаною постановою звернувся до суду звідповідною скаргою.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов'язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об'єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів зокрема виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Залучення для проведення виконавчих дій працівників поліції здійснюється за вмотивованою постановою виконавця, яка надсилається керівнику територіального органу поліції за місцем проведення відповідної виконавчої дії. У залученні поліції для проведення виконавчих дій може бути відмовлено лише з підстав залучення особового складу даного територіального органу поліції до припинення групового порушення громадської безпеки і порядку чи масових заворушень, а також для подолання наслідків масштабних аварій чи інших масштабних надзвичайних ситуацій.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Згідно п. 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об'єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановлений законодавством порядку.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувану, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Під час розгляду справи, судом було витребувано з Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження ВП №50292192.

Оглянувши вказані матеріали виконавчого провадження, суд не погоджується з висновком державного виконавця викладеним в оскаржуваній постанові щодо відсутності майна у боржника ОСОБА_3, оскільки з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем неповністю встановлено майновий стан боржника, оскільки державним виконавцем зроблено вказаний висновок лише на підставі отриманих відповідей з Державної податкової інспекції та Управління Пенсійного фонду України.

У той же час у матеріалах виконавчого провадження відсутня інформація, що державним виконавцем здійснювались запити щодо встановлення належності боржнику ОСОБА_3 на праві власності рухомого майна та земельних ділянок.

Також з матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем було отримано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта за №58686682 від 06 травня 2016 року, з якої вбачається, що ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить 1/6 частка квартири АДРЕСА_1.

У звязку з чим судом встановлено, що державним виконавцем встановивши наявність у власності боржника нерухомого майна, не було здійснено жодних дій, у тому числі не здійснені дії щодо накладення арешту на майно боржника ОСОБА_3

Суд також приймає до уваги пояснення представника скаржника щодо того. що боржник ОСОБА_3 є одним з засновників СК «Одеська підприємницька група «Привоз» та здійснює підприємницьку діяльність виду: «Роздрібна торгівля з лотків і на ринках текстильними виробами, одягом і взуттям», що підтверджується наданими представником скаржника витягами з реєстрів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках.

Зі сторони зацікавленої особи до суду не надано доказів на спростування підстав скарги та тверджень заявника.

Таким чином суд погоджується з посиланням заявника на те, що державним виконавцем не було проведено належних дій для вживання передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі вищевикладеного, з огляду на те, що в матеріалах скарги відсутні докази того, що державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області було вчинено всі необхідні виконавчі дії з примусового виконання виконавчого листа №1512/11312/2012, виданого 29.11.2013 року Київським районним судом міста ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» заборгованості у розмірі 13585 гривень 09 копійок, а також відсутність заперечень щодо скарги, суд приходить до висновку, що заявлені у скарзі вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки, судом встановлено порушення права стягувача поверненням йому виконавчого документу.

Виходячи з вищевикладеного та керуючись ст.ст. 81, 352, 354, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» суд,

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» на дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, за участю боржника ОСОБА_3, про визнання бездіяльності державного виконавця та скасування постанови про повернення виконавчого листа задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 під час примусового виконання виконавчого листа №1512/11312/2012, виданого 29.11.2013 року Київським районним судом міста ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» заборгованості у розмірі 13585 гривень 09 копійок.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачеві, винесену 24 березня 2017 року в рамках виконавчого провадження ВП №50292192.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 17 вересня 2018 року.

Головуючий Калініченко Л. В.