АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 766/730/17 Головуючий в І інстанції Прохоренко В. В.
Провадження №22-ц/791/199/18 Доповідач: Воронцова Л. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_6 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 27 жовтня 2017 року у справі за поданням Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про примусове входження до житла,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2017 року старший державний виконавець Корабельного районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області звернувся до суду із поданням про примусове входження до житла боржника ОСОБА_6, яка зареєстрована за адресою: м. Херсон, вул. 2-Західна, буд. 33 з метою проведення опису майна та подальшої його реалізації, посилаючись на те, що на виконанні Корабельного РВДВС м. Херсона перебуває зведене виконавче провадження № 52135485 про стягнення з ОСОБА_6 заборгованості на користь ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у сумі 321 732,13 грн.

В ході проведення виконавчих дій, боржник своєчасно не зявляється на вимогу виконавця, не подала виконавцю декларацію про доходи та майно, яким вона володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України, чим порушила вимоги ч. 5 ст. 19, ст. 76 ЗУ «Про виконавче провадження».

На підставі викладеного, державний виконавець просила суд вирішити питання щодо примусового входження до житлового приміщення ОСОБА_6, яка зареєстрована за адресою: м. Херсон, вул. 2-Західна, буд. 33, за яким знаходиться належне боржнику майно для проведення опису та подальшої його реалізації, про що винести відповідну ухвалу.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27 жовтня 2017 року подання задоволено. Надано дозвіл на примусове входження до житлового будинку № 33 за адресою: м. Херсон, вул. 2-га Західна для проведення виконавчих дій.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходили.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справа розглядається апеляційним судом Херсонської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, колегія суддів вважає її не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні Корабельного РВ ДВС м. Херсон знаходиться виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого напису № 1333 виданого 06.09.2016 приватним нотаріусом ОСОБА_9 про стягнення з ОСОБА_6 заборгованості на користь ОСОБА_7 у сумі 262 500,00 грн. та виконавчого листа № 766/730/17 виданого 08.06.2017 Херсонським міським судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 грошових коштів у розмірі 59 232,13 грн /а. с. 5 6, 8, 10, 15/.

12.09.2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, 14.12.2016 року державним виконавцем направлено попередження, проте що 30.12.2016 року відбудуться виконавчі дії, а саме: проведення виконавчих дій з метою перевірки майнового стану боржника /а. с. 11, 18/.

30.12.2016 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою: 2- га Західна 33, м. Херсон, з метою проведення виконавчих дій з метою перевірки майнового стану боржника, однак до подвіря його не пустили, про що складено відповідний акт /а. с. 19/.

12.01.2017 року державним виконавцем повторно направлено попередження, про те, що 19.01.2017 року відбудуться виконавчі дії, а саме: проведення виконавчих дій з метою перевірки майнового стану боржника /а. с. 20/.

Однак, 19.01.2017 року державним виконавцем провести виконавчі дії виявилося не можливо, у зв'язку із тим, що боржник не надала доступ до приміщення для перевірки майнового стану /а. с. 21/.

Згідно із ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

При цьому суду необхідно встановити наявність у державного виконавця підстав для проникнення до житла боржника, якими у спірних правовідносинах є перебування на примусовому виконанні у останнього судового рішення про стягнення із ОСОБА_6 грошових коштів у розмірі 321 732 грн.13 коп. та передбачений Законом України "Про виконавче провадження" такий спосіб примусового виконання як звернення стягнення на майно боржника, який потребує вирішення питання щодо арешту та опису цього майна.

Враховуючи, що ОСОБА_6 не спростувала обґрунтованість вимог державного виконавця по суті вчинених ним виконавчих дій, а лише заперечувала свою обізнаність щодо необхідності забезпечити державному виконавцю доступ до належного їй на праві власності житлового приміщення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення подання Суворовського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про примусове входження до житла боржника ОСОБА_6

Висновки суду є вмотивованими і відповідають обставинам справи та положенням діючого в Україні законодавства, в тому числі щодо обов'язковості судових рішень, що набрали законної сили, та необхідності їх виконання.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_6 на те, що її відсутність під час здійснення виконавчих дій 30 грудня 2016 року і 19 січня 2017 року за адресою: м. Херсон, вул. 2-га Західна, 33 не є доказом перешкоджання у вчиненні виконавчих дій, а сам по собі факт її відсутності у вказаному будинку не є підставою для проникнення до цього житла, до уваги колегією суддів не приймаються, як такі, що не впливають на висновки суду стосовно наявності підстав для примусового проникнення до її житла як боржника у виконавчому провадженні і не підлягали встановленню та перевірці судом при розгляді відповідного подання державного виконавця, а могли бути підставою для звернення до суду в порядку, передбаченому ст.ст. 383-385 ЦПК України.

Як зазначив Конституційний Суд України в рішенні, ухваленому 31 травня 2011 року у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_10 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв'язку зі статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України (справа №1-18/2011), гарантування кожному прав на повагу та недоторканість житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року (995 015), Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (995 004), Міжнародного пакту про громадські та політичні права 1966 року (995 043). Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України (254К/96-ВР) є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року (995 015), статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (995 004), пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року (995 043) ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункти 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року (995 015), стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (995 004).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, як визначено в Конституції України (254К/96-ВР) і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

З метою гарантування виконання судового рішення та забезпечення прав стягувачів у виконавчому провадженні Законом України "Про виконавче провадження" передбачено як спосіб примусового виконання рішення про стягнення грошових коштів звернення стягнення на майно боржника, його опис та арешт, що здійснюються, в тому числі, за допомогою примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника або особи, у якої знаходиться майно боржника відповідно до ст. 376 ЦПК України.

Виконавче провадження щодо ОСОБА_6 тривалий час перебуває на примусовому виконанні у державній виконавчій службі однак остання не вжила заходів до самостійного виконання рішення суду і не посилається на інший можливий спосіб їх виконання.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що ухвала постановлена судом з додержанням вимог закону і підстави для її скасування та постановлення нового судового рішення про відмову у задоволенні подання державного виконавця відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 27 жовтня 2017 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складання повного судового рішення 12 січня 2018 року.

Головуючий підписОСОБА_1
Судді: підпис підписОСОБА_2 ОСОБА_3

З оригіналом згідно: Копія постанови оформлена 12 січня 2018 року Постанова набрало законної сили 11 січня 2018 року

Суддя Секретар судового засідання ОСОБА_1 ОСОБА_4