П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2018 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 759/7004/18

Апеляційне провадження № 22-ц/796/7666/2018

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І. М., суддів Головачова Я. В., Шахової О. В.,

за участю секретаря судового засідання - Іваницької О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13 липня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Петренко Н. О., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,

в с т а н о в и в :

Згідно п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (зі змінами від 15 грудня 2017 року) апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Виходячи зі змісту пункту 8 ч.1 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) (в редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У травні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною, ОСОБА_4, трирічного віку.

Позовні вимоги мотивувала тим, що з 27 серпня 2011 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У даному шлюбі у них народилось двоє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач ухиляється від матеріального утримання сім'ї, дружини та дітей, участі у вихованні синів також не приймає. Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 28 червня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей в розмірі 1/6 частки на кожну дитину з усіх доходів відповідача, щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 06 травня 2017 року.

Після ухвалення вищевказаного рішення, відповідач обмежився лише виплатою призначеної суми аліментів, жодних оплат комунальних послуг, дитячого садочка, продуктів харчування, ліків, одягу, не здійснював. Більше того, на даний час відповідач звернувся з позовом про поділ майна подружжя.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 13 липня 2018 року (а.с.117) позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання (на утримання дружини) у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 08 травня 2018 року і до досягнення сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку.

Не погоджуючись з вищевказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 10 серпня 2018 року подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13 липня 2018 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, крім того, стягнути з ОСОБА_3 судові витрати.

Апеляційну скаргу, мотивував, зокрема, тим, що суд, розглядаючи дану справу, не описав та не оцінив заперечення відповідача, викладені у додаткових обґрунтуваннях відзиву на позовну заяву з додатковими доказами, не повно з'ясував обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права. Так, позивач, всупереч ч.1 ст.179 СК України використовує аліменти, які він сплачує на дітей, не за їх цільовим призначенням, а саме на свої розваги, гаджети та інше, веде аморальний спосіб життя та не виконує у повному обсязі свої батьківські обов'язки.

В матеріалах справи міститься копія рішення Святошинського районного суду міста Києва від 29 червня 2017 року про відмову позивачу у призначенні аліментів на її утримання з тих же підстав.

Ним, скаржником (відповідачем у справі), документально доведено та надано розрахунки, що він, несучи значні витрати на аліменти на утримання дітей, утримання своєї дружини та сім'ї, сплачуючи за квартиру, не має можливості сплачувати аліменти ще й на дружину.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у ній.

ОСОБА_3 просила апеляційну скаргу відхилити у зв'язку з тим, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Пояснила, що у них з відповідачем двоє дітей, меншому з яких лише 2 роки. Відповідач наразі сплачує кошти за комунальні послуги. Також пояснила, що на даний час вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі, тобто шлюб не розірвано.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення та заперечення сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності та співставленні, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в ході судового розгляду, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу, в якому народилось двоє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4, 5).

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 28 червня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей в розмірі 1/6 частки на кожну дитину з усіх доходів відповідача, щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 06 травня 2017 року (а.с.6).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сторони з лютого 2017 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, на даний час в провадженні суду знаходиться цивільна справа про розірвання шлюбу між сторонами, діти проживають разом з матір'ю, відповідач регулярно сплачує аліменти на утримання дітей та частково кошти на утримання дружини, крім того здійснює оплату комунальних послуг, що підтверджується відповідними квитанціями. Згідно з ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, однак при визначенні розміру аліментів суд враховував, що відповідач сплачує аліменти на утримання двох дітей, а тому вважав за необхідне визначити розмір аліментів на утримання дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу.

Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Встановивши, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, під час перебування у якому народилось двоє дітей, які проживають разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні, а також з урахуванням того, що відповідач сплачує аліменти на утримання дітей, здійснює оплату комунальних послуг, що знайшло своє підтвердження в ході розгляду справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини на підставі статті 84 СК України.

Доводи апеляційної скарги про використання аліментів не за їх цільовим призначенням є припущеннями скаржника, а тому такі доводи відхиляються колегією суддів.

Посилання скаржника на ведення позивачем аморального способу життя та невиконання нею в повному обсязі батьківських обов'язків, є також припущеннями, не підтвердженими в ході розгляду справи, крім того, такі посилання не стосуються суті даної справи.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи, що рішення суду є законним та обґрунтованим, таким, що ухвалене з дотриманням норм процесуального права, правильним застосуванням норм матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13 липня 2018 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 20 вересня 2018 року.

Суддя-доповідач: І.М.Вербова

Судді: Я.В. Головачов

О.В.Шахова