Справа № 604/395/16-ц
Провадження № 6/604/4/18
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року смт. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Сташківа Н.Б.

за участі

секретаря судового засідання Гамана В.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Підволочиську подання начальника Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України

В С Т А Н О В И В :

Начальник Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. В обґрунтування подання посилається на те, що на виконанні Підволочиського районного відділу ДВС знаходиться виконавче провадження ВП № 54552510 від 19 серпня 2017 року з виконання виконавчого листа № 2/604/196/16 виданого Підволочиським районним судом Тернопільської області 03 лютого 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 5926,49 грн. Боржник про наявність рішення про стягнення боргу знав та попереджався про необхідність його виконання, проте своїми діями безпідставно не виконує його та перешкоджає державному виконавцю у виконанні судових рішень. Враховуючи наведене, на підставі Закону України "Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України" просить подання задовольнити.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження », ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Державний виконавець в судове засідання не зявився та не повідомив суд про причини неявки.

Розглянувши подання, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку.

Статтею ст. 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст.6 Закону «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну» громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених цією статтею, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Всупереч вимогам вищевказаної норми державним виконавцем не зазначено, яким способом слід обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_1

Подання державного виконавця повинно відповідати вимогам, що визначені листом Міністерства юстиції України від 06.06.2008 року № 25-32/507 Щодо виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобовязання, покладених на них рішеннями судів, а саме: ухилення боржника від виконання своїх обовязків повинно бути обґрунтовано та проведено достатньо заходів примусового виконання рішення, передбачених Законом України Про виконавче провадження у повній мірі з додаванням копій документів виконавчого провадження.

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобовязань, тобто наявність лише самого зобовязання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Окрім того факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець зазначає у поданні.

Державним виконавцем до суду подана постанова про відкриття виконавчого провадження від 19 серпня 2017 року, але відомостей про те, що боржник отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження не надано, також не надано доказів на підтвердження того, що боржник викликався до Підволочиського районного відділу ДВС та інших необхідних документів для вирішення судом питання про необхідність обмеження виїзду ОСОБА_1 за межі України.

Також державним виконавцем не зазначено і не надано жодного доказу на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 має намір виїхати за межі України і що саме обмеження його у виїзді за кордон яким-небудь чином вплине на виконання боржником рішення суду і буде сприяти погашенню ним заборгованості.

Разом з тим, додані до подання копії: виконавчого листа виданого 14 грудня 2016 року Підволочиським районним судом Тернопільської області у справі №2/604/196/16, постанови про відкриття виконавчого провадження від 19 серпня 2017 року, виклику державного виконавця №5392/13-31 від 12 грудня 2017 січня 2017 року, відповіді Пенсійного фонду України від 21 серпня 2017 року, відповіді Державної фіскальної служби України від 22 серпня 2017 року, відповіді управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області №02-02/22163 від 06 жовтня 2017 року, супровідного листа на імя боржника та стягувача, а також акти державного виконавця від06 жовтня 2017 року, 26 грудня 2017 року та акт Скалатської міської ради № 6895 від 18 грудня 2017 року не підтверджується той факт, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Крім того надані матеріали не містять доказів і того, що державним виконавцем вжито всіх достатніх заходів примусового виконання рішення, що передбачені Законом України Про виконавче провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Нормами Цивільного процесуального кодексу України визначено, що наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. При цьому, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання (ст.12 ЦПК України).

Таким чином, в контексті даних норм права, державний виконавець повинен був довести факт свідомого ухилення боржника від виконання зобовязання, який полягає: в утриманні від виконавчих дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; в несвоєчасній явці за викликом державного виконавця за умови належного повідомлення про це і т.і.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Саме самостійне невиконання ОСОБА_1 зобов'язання протягом строку, вказаного державним виконавцем в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про його ухилення від виконання покладених на нього обов'язків

Таким чином, представником Підволочиського районного відділу ДВС не доведено факту ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов'язань, а наведені у поданні обставини, аж ніяк не можуть бути підтвердженням цього.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на неї рішенням суду, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Суд вважає, що вищезазначені обставини не свідчать про те, що ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання зобовязання.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому Протоколі до неї: кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров"я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

З таких підстав, суд приходить до переконання, що в задоволенні подання начальника Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про тимчасове обмеження боржника фізичної особи ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Керуючись ст. 33 Конституції України, Законом України „Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, ст. 441 ЦПКУкраїни суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання начальника Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя підпис

копія вірна:

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_3