Постанова

Іменем України

17 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 587/302/16-ц

провадження № 61-18522св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), ЛеськоА. О., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідачі: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

представник відповідачів - ОСОБА_8,

третя особа - Сумська районна державна нотаріальна контора,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Сумського районного суду Сумської області від 14 грудня 2016 року в складі судді Дашутіна І. В. та рішення Апеляційного суду Сумської області від 02 березня 2017 року в складі колегії суддів: Семеній Л. І., Кононенко О. Ю., Бойка В. Б.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, за участю третьої особи - Сумської районної державної нотаріальної контори, про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності та визнання права власності.

Позовна заява мотивована тим, що вона з 2003 року проживала з ОСОБА_9 однією сім'єю без реєстрації шлюбу до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1.

До травня 2010 року вони проживали в Російській Федерації, після чого переїхали до України й 15 листопада 2010 року придбали за спільні кошти квартиру АДРЕСА_1, на яку 11 січня 2011 року склали заповіти один на одного.

30 грудня 2011 року за спільні кошти вони придбали автомобіль Ssang Yong Korando НОМЕР_2.

ОСОБА_9 після смерті свого батька успадкував земельні ділянки загальною площею 0,28 га та будинок АДРЕСА_2.

ОСОБА_4 зазначала, що спадкове майно є спільною сумісною власністю її та ОСОБА_9, просила визнати за нею право власності на ? частину автомобіля та на 1/3 частину будинку та земельної ділянки.

Також ОСОБА_4 просила встановити факт спільного проживання з ОСОБА_9 з травня 2010 року до дня його смерті.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 14 грудня 2016 року встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_9 з травня 2010 року до ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_9 автомобіль Ssang Yong Korando НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1.

Визнано право власності ОСОБА_4 на ? частину автомобіля Ssang Yong Korando НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1.

Визнано право власності ОСОБА_4 на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_2.

Визнано право власності ОСОБА_4 на 1/3 частину земельних ділянок загальною площею 0,28 га на АДРЕСА_2.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач довела факт спільного проживання з ОСОБА_9 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з травня 2010 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 - дня смерті ОСОБА_9 Автомобіль, придбаний ними в цей період за спільні кошти, є об'єктом права спільної сумісної власності, в якій їхні частки є рівними.

З огляду на встановлення факту спільного проживання, суд першої інстанції також визнав за ОСОБА_4 право власності на 1/3 частину житлового будинку та на 1/3 частину земельних ділянок.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 02 березня 2017 року рішення Сумського районного суду Сумської області від 14 грудня 2016 року в частині задоволення вимог про визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/3 частину житлового будинку та на 1/3 частину земельних ділянок скасовано, в задоволенні позову в цій частині відмовлено.

Рішення суду в частині розподілу судових витрат змінено.

У решті рішення залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що суд першої інстанції не досліджував спадкову справу, отже, не з'ясував, чи приймали відповідачі у встановленому законом порядку спадщину після смерті ОСОБА_9 ОСОБА_4 є спадкоємцем четвертої черги відносно набутого ОСОБА_9 за життя права на будинок та спірні земельної ділянки.

Проте з огляду на положення статті 1258 ЦК України, а також з урахуванням прийняття відповідачами спадщини у встановлені законом строки, ОСОБА_4 права в порядку спадкування на це майно не має.

У касаційній скарзі ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6, ОСОБА_7 просить рішення суду першої інстанції та рішення суду апеляційної інстанції в частині встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_9 з травня 2010 року до ІНФОРМАЦІЯ_1; визнання автомобіля об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_9; визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/2 частину автомобіля скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові в цій частині.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди дійшли помилкового висновку про факт спільного проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_9 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з травня 2010 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 - дня смерті ОСОБА_9, та про те, що автомобіль є об'єктом права спільної сумісної власності, в якій частки ОСОБА_4 та ОСОБА_9 є рівними.

У іншій частині ухвалені в справі рішення не оскаржуються, отже, суд касаційної інстанції їх не переглядає.

ОСОБА_4 надала заперечення на касаційну скаргу, в яких просить касаційну скаргу залишити без задоволення.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд установив, що громадяни Російської Федерації ОСОБА_4 та ОСОБА_9, які проживали однією сім'єю без укладання шлюбу, в травні 2010 року прибули до України з метою постійного проживання.

15 листопада 2010 року ОСОБА_4 та ОСОБА_9 придбали квартиру АДРЕСА_1 у спільну часткову власність, в якій частки кожного із них є рівними та зареєстрували в ній своє постійне місце проживання: ОСОБА_9 - з 20 квітня 2011 року, ОСОБА_4 - з 29 червня 2011 року.

11 січня 2011 року ОСОБА_4 та ОСОБА_9 заповіли, кожен окремо, на випадок своєї смерті один одному належні їм частки цієї квартири.

27 грудня 2011 року за спільні кошти ОСОБА_4 та ОСОБА_9 придбали автомобіль Ssang Yong Korando НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1, який 30 грудня 2011 року зареєстрували на ім'я ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер.

Статтею 74 СК України передбачено, що якщо жінка та чоловік, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлене письмовим договором між ними.

Статтею 3 СК України передбачено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов'язком суду при їх оцінці.

Обставини спільного проживання позивача та спадкодавця, ведення ними спільного господарства, бюджету з травня 2010 року до ІНФОРМАЦІЯ_1, в тому числі й під час придбання спірного автомобіля, підтверджуються показаннями свідків.

Крім того, їхнє спільне проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу визнавалося ОСОБА_9 за життя під час укладення договору купівлі-продажу квартири у м. Сумах, який ним власноручно був підписаний в присутності нотаріуса.

Під час спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_9 у зареєстрованому шлюбі не перебували.

За таких обставин суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність факту спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_9 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з травня 2010 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 - дня смерті ОСОБА_9, тому автомобіль, який був придбаний ними в цей період за їх спільні кошти, є об'єктом їх спільної сумісної власності, в якій їх частки є рівними.

Доводи касаційної скарги про те, що спірний автомобіль є особистою власністю спадкодавця, оскільки був придбаний за його власні кошти, отримані від реалізації в Російській Федерації належного йому автомобіля, є безпідставними, не підтвердженими належними та допустимими доказами.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції в частині встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_9 з травня 2010 року до ІНФОРМАЦІЯ_1; визнання автомобіля об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_9; визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/2 частину автомобіля - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6, ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 14 грудня 2016 року та рішення Апеляційного суду Сумської області від 02 березня 2017 року в частині встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_9 з травня 2010 року до ІНФОРМАЦІЯ_1; визнання автомобіля SsangYong KorandoС200Di, державний номерний знак НОМЕР_1, об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_9; визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/2 частину автомобіля SsangYong KorandoС200Di, державний номерний знак НОМЕР_1, залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

А.О. Лесько

С.П. Штелик