Справа № 372/3452/18
Провадження № 4-с-47/18
У Х В А Л А

іменем України

27 листопада 2018 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Бондаренко Є.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника скаржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на дії державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області,

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до суду зі скаргою, в якій посилаючись, що 03.11.2008 року Обухівським районним судом Київської області позовні вимоги прокурора Обухівського району в інтересах держави в особі Обухівської районної державної адміністрації, Державного комітету України по водному господарству до ОСОБА_1 про знесення самовільно збудованої споруди, третя особа човно-стоянковий кооператив «Риф» задоволено повністю. 01.03.2011 року заступником начальника ВДВС Обухівського РУЮ ОСОБА_3 відкрито виконавче провадження №26859239 на підставі виконавчого документа №2-1145/08 від 25.09.2009 року виданого Обухівським районним судом Київської області про зобовязання ОСОБА_1 знести самовільно збудований гараж, який розташований на земельній ділянці №208 в межах земельної ділянки, що перебуває в оренді човно-стоянкового кооперативу «Риф» в м. Українка, Обухівського району Київської області. 28.10.2018 року після ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень вважає, що вони прийняті з порушенням чинного законодавства та протиправно обмежують права боржника та підлягають скасуванню, оскільки він не отримав жодних повідомлень, копій постанов про відкриття виконавчого провадження, не був своєчасно та належним чином повідомлений про факти відкриття виконавчого провадження і відповідно не міг виконати судове рішення в добровільному порядку у встановлений державним виконавцем строк. Також не може погодитись з постановою від 20.04.2011 року винесеною органом виконавчої служби, оскільки вона прийнята з порушенням положень чинного на той момент законодавства про виконавче провадження, зважаючи на те, що боржник належним чином не був повідомлений про факт відкриття виконавчого провадження, йому не були розяснені права, на добровільне виконання рішення, тому висновок про те, що боржник не виконав рішення добровільно у встановлений строк є безпідставним, в матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які докази повідомлення боржника, як про відкриття виконавчого провадження та і про строк на добровільне виконання. Вважає винесені постанови державними виконавцями Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 20.04.20111 року, від 23.06.2011 року, від 05.12.2011 року та від 13.01.2012 року про накладення стягнення з боржника в розмірі 170, 00 грн., 340 грн., 340 грн., 680 грн., за невиконання рішення суду протиправними та такими, що підлягають скасуванню, проте матеріали справи не містять доказів, що б свідчили, боржник належним чином повідомлений про наявність відкритого щодо нього виконавчого провадження. Також, вважає постанову заступника начальника відділу ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби Обухівського управління юстиції від 20.04.2011 року про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 100000, 00 грн., що прийнята на підставі Акту державного виконавця, незаконною та безпідставною, оскільки вона прийнята без повідомлення боржника про факт відкриття виконавчого провадження, матеріали виконавчого провадження не містять розрахунку витрат на виконавчого провадження. Постановою Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області від 20.04.2011 року накладено арешт на все майно боржника, підставою накладення на думку державного виконавця є те, що боржник не виконує рішення суду та законні вимоги державного виконавця, а також стягнення з боржника виконавчого збору та витрат на виконавче провадження в сумі 100680, 00 грн., тому просив її скасувати через протиправність накладення арешту на майно боржника, в результаті чого обмежив його у праві власності. Також просив вилучити з-під арешту дачний будинок, загальною площею 44,3 кв.м., розташований за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Українка, «Риф», човно-стоянковий кооператив, будинок 34, реєстраційний номер майна 31; квартиру загальною площею 42,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Українка, проспект. ДніпровськийАДРЕСА_1. та поновити строк на оскарження дій/бездіяльності та постанов Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області у виконавчому провадженні №26859239.

Скаржник, його представник, державний виконавець та стягувач в судове засідання не зявились, будучи повідомленими про час і місце судового розгляду.

Враховуючи обмежені ч.1 ст.449 ЦПК України строки розгляду такої категорії справ суд вважав можливим розгляд скарги провести за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В судовому засіданні встановлено, що 03.11.2008 року рішенням Обухівського районного суду Київської області позов прокурора Обухівського району в інтересах держави в особі Обухівської районної державної адміністрації, Державного комітету України по водному господарству до ОСОБА_1 про знесення самовільно збудованої споруди, третя особа човно-стоянковий кооператив «Риф» задоволено повністю, зобовязано ОСОБА_1 знести самовільно збудований гараж, який розташований на земельній ділянці №208 в межах земельної ділянки, що перебуває в оренді човно-стоянкового кооперативу «Риф» в м. Українка, Обухівського району Київської області; зобовязати ОСОБА_1 привести земельну ділянку №208, якою він користується і яка розташована в межах земельної ділянки, що перебуває в оренді човно-стоянкового кооперативу «Риф» в м. Українка, Обухівського району Київської області у попередній стан, що існував до моменту їх забудови.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 17.04.2009 року рішення Обухівського районного суду Київської області від 03.11.2008 року залишено без змін.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст. 4 Закону України «Про державну виконавчу службу» державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом. У розумінні цієї норми права державний виконавець не є окремим суб'єктом, а є представником влади, який здійснює свої повноваження від імені держави в системі органів державної влади - державної виконавчої служби.

На виконання рішення Обухівського районного суду Київської області від 03.11.2008 року стягувачу видано 29.05.2009 року виконавчий лист №2-1145/08.

01.03.2011 року заступником начальника відділу Обухівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №26859239 за виконавчим листом №2-1145/08 виданим 29.05.2009 року Обухівським районним судом Київської області.

20.04.2011 року заступником начальника відділу Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 680 грн. 00 коп. за невиконання боржником в добровільному порядку рішення суду.

20.04.2011 року заступником начальника відділу Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 винесено постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 170 грн. 00 коп. за невиконане рішення суду.

20.04.2011 року заступником начальника відділу Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 100000 грн. 00 коп., щодо виконання рішення суду по знесенню самовільно збудованої споруди елінгу, який розташований на земельній ділянці №208.

23.06.2011 року заступником начальника відділу Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 винесено постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 340 грн. 00 коп. за невиконання рішення суду.

13.01.2012 року в.о. начальника відділу Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_4 винесено постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 680 грн. 00 коп. за невиконання рішення суду.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про державну виконавчу службу" державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом. У розумінні цієї норми права державний виконавець не є окремим суб'єктом, а є представником влади, який здійснює свої повноваження від імені держави в системі органів державної влади - державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу, як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено її права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

29.05.2009 року Обухівським районним судом Київської області виданий виконавчий лист №2-1145/08 на підставі рішенням від 03.11.2008 року винесений Обухівським районним судом Київської області, що набрало законної сили, у цивільній справі за позовом прокурора Обухівського району в інтересах держави в особі Обухівської районної державної адміністрації, Державного комітету України по водному господарству до ОСОБА_1 про знесення самовільно збудованої споруди, третя особа човно-стоянковий кооператив «Риф».

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У ст. 6 цього ж Закону визначені гарантії прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні: державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб; державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Враховуючи викладене, суд вважає доводи скарги щодо поновлення строку на оскарження постанов державного виконавця у виконавчому провадженні №26859239 непереконливими.

Суд вважає, що скаржник міг дізнатись про порушення своїх прав та оскаржити зазначені у скарзі постанови державного виконавця у визначені законом строки, оскільки був обізнаний із наслідками вирішення судового спору, був обізнаний із виникнення у нього грошових зобовязань перед стягувачем за чинним судовим рішенням, в скарзі представник скаржника зазначивши адресу для листування його довірителя за адресою, зазначеною у виконавчому документі. За таких обставин, направлення боржникові за адресами документів виконавчого провадження узгоджувалось із законом.

Згідно п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно ч.1,2,4 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Враховуючи викладене, чинне судове рішення повинне бути виконане, однак у суду відсутні відомості про будь-які дії ОСОБА_1, як боржника у виконавчому провадженні щодо добровільного виконання судового рішення у визначений законом строк.

15 лютого 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 910/1587/13 вказав, що у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26.12.2003 № 14 роз'яснено, що відповідно до статей 45, 46 Закону № 606-XIV витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово.

За таких обставин, порушень прав чи законних інтересів скаржника, які б підлягали судовому захисту, під час судового розгляду не встановлено.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду справи суд може визнати оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).Таким чином, доводи скарги суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на законі і матеріалах справи, належно не доведені, суперечать фактичним обставинам справи.

Враховуючи викладене, в задоволенні скарги слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 447 - 452 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги представника скаржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на дії державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в пятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 261 ЦПК України.

Суддя М.В.Кравченко