Справа № 183/3907/18
№ 2-о/183/166/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2018 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Пономаренко О.О.,

розглянувши у судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи - Новомосковська районна державна нотаріальна контора, Орлівщинська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області, -

встановив:

27 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме той факт, що свідоцтво про право власності від 11 квітня 1988 року, видане на підставі рішення виконкому Новомосковської районної Ради народних депутатів Дніпропетровської області №96 від 17 березня 1987 року, на житловий будинок АДРЕСА_1 на ім'я (російською мовою) ОСОБА_2 належало за життя ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначає, що її дошлюбне ім'я ОСОБА_3 (російською мовою - ОСОБА_2), після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_3. Після його смерті залишилося спадкове майно: житловий будинок АДРЕСА_1. Заповіту батько не залишив. У встановлений законом строк, заявник прийняла спадщину, подавши нотаріусу відповідну заяву, інших спадкоємців після смерті батька немає. Однак, 09 лютого 2018 року державним нотаріусом заявнику був виданий лист №200/02-14, в якому їй було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок нотаріус не має можливості. Причиною стало те, що в свідоцтві про смерть батька зазначено його прізвище, ім'я та по батькові - ОСОБА_3, а свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, видане на ім'я (російською мовою) ОСОБА_4, тобто наявні розбіжності у прізвищі та по батькові спадкодавця і власника.

Між тим, заявник вважає, що такі розбіжності пов'язані з неправильним перекладом з російської мови на українську мову прізвища та по батькові її батька. Останнього, за життя, називали і ОСОБА_4 і ОСОБА_4, а за прізвищем і ОСОБА_4 і ОСОБА_4. Житловий будинок належав батькові на праві особистої власності на підставі вищезазначеного свідоцтва, він постійно проживав в цьому будинку, користувався і розпоряджавсь ним як власник. На даний час внести зміни до свідоцтва компетентна особа не має можливості, у зв'язку зі смертю ОСОБА_3, встановлення факту належності правовстановлюючого документу спадкодавцю потрібне заявнику для оформлення належним чином своїх спадкових прав, тому звернулася до суду з зазначеною заявою.

27 червня 2018 року відкрите провадження у справі.

Ухвалою суду від 05 липня 2018 року витребувано з Новомосковської районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3.

Представник заявника ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заяву про встановлення факту підтримала.

Представники заінтересованої особи - Орлівщинської сільської ради в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представники заінтересованої особи - Новомосковської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про час, дату і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3, що стверджується копію свідоцтва про смерть, видане російською мовою (а.с.8).

Після смерті ОСОБА_3 Новомосковською районною державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 401/1994, у відповідності до якої, єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, після смерті ОСОБА_3 являється дочка померлого - ОСОБА_1.

09 лютого 2018 року державним нотаріусом ОСОБА_6 відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1. Як вбачається зі змісту повідомлення нотаріуса, спадкоємцем були представлені свідоцтво про смерть ОСОБА_3 (російською мовою ОСОБА_7) та свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок на ім'я (російською мовою) ОСОБА_4, в яких наявні розбіжності у прізвищі та по батькові спадкодавця і власника (а.с.5).

У відповідності до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім'я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігається з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народженні або паспорті, а ч.2 ст. 315 ЦПК України передбачено можливість втановлення інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суду подано копію свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, видане 11 квітня 1988 року Новомосковською районною радою на підставі рішення виконкому Новомосковської районної ради № 96 від 17.03.1987року на житловий будинок АДРЕСА_1, у відповідності до якого власником вказаного житлового будинку являється (російською мовою) ОСОБА_2 (а.с.7).

У свідоцтві про народження заявника (а.с.9) в графі «батько» записано (російською мовою) ОСОБА_7.

Згідно довідки виконкому Орлівщинської сільської ради Новомосковського району № 349 від 26.02.2018 року гр. ОСОБА_7 (російською), ІНФОРМАЦІЯ_1 (згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1), та гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 11.04.1988 року), який мешкав в АДРЕСА_1, по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3, являється однією і тією ж особою (а.с.11).

Таким чином, аналіз поданих документів, свідчить про наявність розбіжностей в написанні «прізвища» та «по батькові» особи, на ім'я якої видане свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, а саме замість вірного прізвища «ОСОБА_4» було записано (російською) «ОСОБА_4»; замість вірного по батькові «ОСОБА_4» було записано (російською) «ОСОБА_4». Означена невідповідність перешкоджає заявнику у реалізації її права, в тому числі на спадкування, не може бути усунена іншим чином, ніж шляхом встановлення юридичного факту, право заявника не визначається заінтересованою особою, яка не має правових підстав для усунення розбіжностей, в силу вимог діючого законодавства. При цьому, вимоги заявника підтверджуються належними допустимими та достовірними доказами, доданими до заяви та підтверджують обставини, на які посилається заявник.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, заява обґрунтована та підлягає задоволенню, суду доведено факт належності правовстановлюючого документу ОСОБА_7.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 5,12, 77-82, 141, 258, 259, 264-265, 268, 315 ЦПК України, суд , -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1, - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме встановити факт належності ОСОБА_7, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2, правовстановлюючого документу - Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 11 квітня 1988 року Новомосковською районною радою, на підставі рішення виконкому Новомосковської районної ради № 96 від 17.03.1987 року, на житловий будинок АДРЕСА_1, на ім'я (російською мовою) ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суду в тридцятиденний термін після його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Сорока