Справа № 349/1590/17
Провадження № 22-ц/779/760/2018
Головуючий у 1 інстанції Могила Р. Г.
Суддя-доповідач Мелінишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Горейко М.Д., Пнівчук О.В.

за участю секретаря Возняк В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рогатинського районного суду в складі судді Могили Р.Г., ухвалене 11 квітня 2018 року в м. Рогатині Івано-Франківської області, повний текст якого виготовлено 20 квітня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування реєстрації права власності та визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом, уточнивши його в подальшому, до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування реєстрації права власності та визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування.

Позов мотивовано тим, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за відповідачами по 1/7 частині за кожним зареєстровано право власності на домоволодіння АДРЕСА_1. Підставою цього послужила виписка з погосподарської книги та рішення Данильченської сільської ради №8 від 10 травня 2017 року про розподіл часток колишнього колгоспного двору. Вважає, що віднесення спірного домоволодіння до групи «колгоспний двір» є помилковим, оскільки його батько ОСОБА_6 не був членом колгоспу. Відповідно, на його думку, вказане домоволодіння належало на праві власності батькам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Внаслідок смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року останньої відкрилась спадщина, яку прийняли він, брат ОСОБА_2 та їхній батько. У зв'язку зі смертю ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1 року) відкрилась спадщина на належне йому майно, яке складалось, в тому числі, із 4/6 частин спірного домоволодіння. Зазначав, що є спадкоємцем за заповітом і прийняв спадщину. Однак, оскільки на спірне домоволодіння відсутні правовстановлюючі документи, нотаріусом відмовлено в оформленні спадщини. Посилаючись на вказані обставини просив скасувати реєстрацію права власності відповідачів кожного на 1/7 частину домоволодіння АДРЕСА_1, визнати за ним право власності на 5/6 частин цього домоволодіння.

Рішенням Рогатинського районного суду від 11 квітня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що документи, які були підставою виникнення права власності відповідачів на спірне домоволодіння не були предметом судового оскарження, тому позов до задоволення не підлягає.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права. Просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно з положеннями Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року №5-24/26, та аналогічних Вказівок №69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім'ї). Особи, які працювали у колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Батько дійсно працював у колгоспі, однак у матеріалах справи відсутні докази того, що він був членом цього колгоспу. Не може слугувати доказом його членства у колгоспі і набуття права на земельну частку (пай). Земельну частку (пай) батько отримав відповідно до п.2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціями» як член сільськогосподарського виробничого кооперативу, в якому працював з 1992 до 2002 року. Окрім того, батько почав працювати у колгоспі з 1971 року, тоді як житловий будинок побудовано у 1967 році. Відтак, віднесення спірного домоволодіння до суспільної групи «колгоспний двір» є помилковим та суперечить вимогам законодавства. Відповідно реєстрація права власності на частки у колгоспному дворі за відповідачами є незаконною.

Відзиву на апеляційну скаргу від учасників справи не поступило.

Згідно п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

У зв'язку з чим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Івано-Франківської області.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник доводи скарги підтримали з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_4 та його представник доводів скарги не визнали посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися повторно будучи належним чином повідомленими про дату,час і місце розгляду справи, що згідно ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи в їх відсутності.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням виконавчого комітету Рогатинської районної Ради народних депутатів від 14 листопада 1984 року №185 ОСОБА_6 (батькові позивача та вітчиму відповідача ОСОБА_2) надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку та господарських споруд для власного господарства на земельній ділянці, виділеній виконавчим комітетом. Згідно додатку до цього рішення фактично передбачено проведення добудови кількістю 3 кімнати житловою площею до 60 кв.м, корисною площею до 90 кв.м, на зареєстрованій земельній ділянці, на склад сім'ї із 5 осіб. Відповідно для забудівника ОСОБА_6 зобов'язання знесення старого будинку не передбачено (а.с.101-102).

Житловий будинок, до якого дозволено провести добудову, та господарські будівлі по АДРЕСА_1, зведено ОСОБА_6 (голова двору) та його дружиною ОСОБА_7 у 1967 році. Наведена обставина підтверджується даними технічного паспорта (а.с. 9-12).

Зі змісту трудової книжки ОСОБА_6 вбачається, що 15 лютого 1971 року його прийнято в члени колгоспу ім. Б.Хмельницького на посаду тракториста. 30 липня 1974 року у зв'язку із об'єднанням та перейменуванням цього колгоспу переведений у колгосп ім. М.Черемшини, де працював на посаді тракториста та помічника бригадира. 15 липня 2002 року ОСОБА_6 звільнено з роботи у зв'язку із виходом на пенсію (а.с.49).

За змістом ст.120 ЦК УРСР в редакції 1963 року (що поширюється на спірні правовідносини) колгоспний двір визначався як сімейно - трудове об'єднання осіб, всі або частина яких були членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. При цьому за змістом ч.2 ст.123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5. В подальшому аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26 та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно змісту Вказівок № 112/5 та № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім'ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників.

У п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що положення ст.ст.17,18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

Згідно із довідкою виконавчого комітету Данильченської сільської ради №41 від 21 лютого 2018 року станом на 15 квітня 1991 року в домоволодінні АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с.135).

Як передбачено п. 43. Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затв. Постановою КМУ від 25 грудня 2015 року № 1127 з наступними змінами) для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, можуть бути подані:

1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об'єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги;

2) виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна вбачається, що 11 травня 2017 року за відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстровано право власності по 1/7 частині домоволодіння по АДРЕСА_1. При цьому підставою для виникнення права власності послужили виписка з погосподарської книги №1 серія та номер 115; рішення Данильченської сільської ради Рогатинського району від 10 травня 2017 року №8 про розподіл часток колишнього колгоспного двору; рішення Жовчівської сільської ради Рогатинського району від 30 грудня 1993 року про передачу земель у приватну власність (а.с. 47-48).

Частиною 2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

З огляду на зазначені обставини, та враховуючи, що документи, які були підставою виникнення права власності відповідачів на спірне домоволодіння не були предметом судового оскарження, суд першої інстанції прийшов до правильного переконання про відсутність підстав для скасування державної реєстрації права власності за відповідачами. Відтак, обґрунтовано відмовив у задоволені позовних вимог ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів, яким судом дана належна правова оцінка.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відтак, оскільки доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржуване рішення постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рогатинського районного суду від 11 квітня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 14 вересня 2018 року.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: М.Д. Горейко

О.В. Пнівчук