ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/362/18 Справа № 210/3504/17 Суддя у 1-й інстанції - Скотар Р.Є. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- судді Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

за участю секретаря судового засідання Кузьміної Н.В.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач -Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу, представника позивача - адвоката ОСОБА_3, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2018 року, ухваленого суддею Скотар Р.Є. у м. Кривому Розі, повний текст судового рішення складений 26 квітня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_3, звернувся у серпня 2017 року до суду позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (банк змінив назву на Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», скорочено АТ КБ «ПриватБанк»), треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, Металургійний відділ державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому просив визнати виконавчий напис №9327 від 24.10.2016 року, виданий приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. щодо стягнення з нього на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») заборгованості за кредитним договором №DNH4KP50320707 від 07.11.2005 у розмірі 60369,30 грн., таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 24.10.2016 видано виконавчий напис №9327 на підставі заяви АТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо стягнення з позивача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором №DNH4KP50320707 від 07.11.2005 у розмірі 60369,30 грн. та витрат за виконавчим написом 1700,00 грн., а всього 62069,30 грн. Позивач, вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки він вчинений нотаріусом без надання АТ КБ «ПРИВАТБАНК» оригіналу кредитного договору та виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення; заборгованість не є безспірною, містить подвійне стягнення неустойки; виконавчий напис виданий після спливу трирічного строку з дня виникнення права вимоги, тому позивач змушений звернутися до суду.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, Металургійний відділ державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області задоволені повністю.

Визнано виконавчий напис №9327 від 24.10.2016 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором №DNH4KP50320707 від 07.11.2005 у розмірі 60369,30 грн. (шістдесят тисяч триста шістдесят дев'ять гривень 30 коп.) та суму витрат, пов'язаних із вчиненням виконавчого напису у розмірі 1700,00 грн. та користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» - таким , що не підлягає виконанню.

Стягнуто з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» в дохід держави судовий збір в сумі 640,00 грн.

Стягнуто з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 72,60 грн. (сімдесят дві гривні 60 коп.).

Не погоджуючись із рішенням суду, представник позивача - адвокат ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права в частині вирішення питання про розподіл судових витрат, зокрема на професійну правничу допомогу, ставить питання про зміну рішення та просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9600 грн.

В мотивування апеляційної скарги зазначає, що суд не взяв до уваги договір про надання правової допомоги №Ф-2017/1 від 18.08.2017, за змістом якого надавати позивачу правничу допомогу зобов'язався Адвокат, а не адвокатське обєднання чи адвокатське бюро, що правнича допомога надавалася Адвокатом, який здійснює свою діяльність індивідуально, тобто є самозайнятою особою, а тому вимоги до ведення господарської діяльності юридичних осіб не поширюються на діяльність цього адвоката. Зазначає, що до матеріалів справи долучені довідки: №Ф-2017/1-Д№1 від 18.08.2017; №8-2017/1-Д№2 від 05.09.2017; Ф-2017/1-Д№3 від 12.09.2017, які підтверджують отримання адвокатом винагороди від позивача у загальному розмірі 9600 грн. Окрім того вказує на те, що суду були надані викопіювання з книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, де містяться записи про отримання готівки у дні, що відповідають довідкам про отримання гонорару від позивача та у розмірах, вказаних у довідках, що є додатковим доказом, якому суд не надав належної оцінки у відповідності з вимогами ч.2 ст.89 ЦПК України.

В відзиві на апеляційну скаргу відповідача, АТ КБ «ПриватБанк» просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а судове рішення першої інстанції без змін, оскільки матеріали справи не містять належних і допустимих доказів отримання адвокатом гонорару від позивача.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вислухавши представника відповідача АТ КБ «ПриватБанк» - Бродька А.І., який заперечував проти задоволення вимог апелянта, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відмовляючи представнику позивача у стягненні з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» судових витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що на підтвердження понесення витрат на правову допомогу, представником позивача надано договір №Ф-2017/1 про надання правової допомоги від 18.08.2017 р., акт про надання правової допомоги від 19.02.2018 р. (загальний обсяг часу - 15 год.); акт про надання правової допомоги від 19.02.2018 р. (загальний обсяг часу - 5 год. 15 хв.); довідка №Ф-2017/1-Д№1 від 18.08.2017 р. про прийняття оплати гонорару (винагороди) готівкою в сумі 3200,00 грн.; довідка №Ф-2017/1-Д№2 від 05.09.2017 р. про прийняття оплати гонорару (винагороди) готівкою в сумі 3200,00 грн.; довідка №Ф-2017/1-Д№3 від 12.09.2017 р. про прийняття оплати гонорару (винагороди) готівкою в сумі 3200,00 грн.; квитанції про відправлення документів учасникам процесу 22,20 грн., 28,20 грн., 22,20 грн.

Суд дійшов висновку, що оскільки журнал реєстрації прибуткових і видаткових ордерів за 2017 рік, оформлений належним чином, касову книгу, яка застосовується для здійснення первинного обліку готівки в касі, у відповідності з Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління НБУ від 15 грудня 2004 року №637 або будь-якого іншого належного документу, що підтверджує оплату витрат на правову допомогу, суду не надано, тому відсутні підстави для відшкодування витрат на правову допомогу.

Колегія суддів не може погодитись із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підтвердження понесення витрат на правову допомогу, представником позивача надано договір №Ф-2017/1 про надання правової допомоги від 18.08.2017 р., акт про надання правової допомоги від 19.02.2018 р. (загальний обсяг часу - 15 год.); акт про надання правової допомоги від 19.02.2018 р. (загальний обсяг часу - 5 год. 15 хв.); довідка №Ф-2017/1-Д№1 від 18.08.2017 р. про прийняття оплати гонорару (винагороди) готівкою в сумі 3200,00 грн.; довідка №Ф-2017/1-Д№2 від 05.09.2017 р. про прийняття оплати гонорару (винагороди) готівкою в сумі 3200,00 грн.; довідка №Ф-2017/1-Д№3 від 12.09.2017 р. про прийняття оплати гонорару (винагороди) готівкою в сумі 3200,00 грн.; квитанції про відправлення документів учасникам процесу 22,20 грн., 28,20 грн., 22,20 грн.

Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов»язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов»язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Згідно матеріалів справи 18 серпня 2017 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 був укладений договір № Ф-2017/1 про надання правової допомоги (а.с.21-22), за умовами якого ОСОБА_3, як адвокат взяла на себе зобов»язання надати клієнту ОСОБА_1 правові послуги. Відповідно до п.3.1 зазначеного договіру за правову допомогу, передбачену цим договіром, клієнт ОСОБА_3 сплачує адвокату ОСОБА_3 гонорар (винагороду) в розмірі 9600 грн. (а.с.22).

З актів про надання правової допомоги від 08.09.2017; 18.02.2018 вбачається, що в них наведено конкретний перелік наданих клієнту послуг та виконаних адвокатом робіт, загальний обсяг яких за часом становить 20 год.15 хв. ( а.с.82, 148).

З довідок: №Ф-2017/1-Д№1 від 18.08.2017, №Ф-2017/1-Д№2 від 05.09.2017, №Ф-2017/1-Д№3 від 12.09.2017 (а.с.83-85) видно, що в зазначені дні клієнт ОСОБА_1 сплатив, а адвокат ОСОБА_3 прийняла оплату гонорару (винагороди), кожен раз готівкою в розмірі 3200,00 грн.

Так, згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як закріплено в ч.2 ст. 76 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України).

У п.п. 47, 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Отже, колегія суддів вважає, що апелянтом доведено і документально підтверджені витрати позивача на правову допомогу, а також підтверджено розрахунок понесених ним витрат, що є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, у зв'язку з чим змінює рішення суду через порушенням норм процесуального права, згідно п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, в частині розподілу судових витрат.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача - адвоката ОСОБА_3, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1, задовольнити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2018 року змінити.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу в розмірі 9600 грн. (дев»ять тисяч шістсот).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 18 жовтня 2018 року.

Головуючий:

Судді: