Провадження № 2/752/532/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31.08.2018 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Якушко Т.А.,

представника відповідачів - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог: Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

ПАТ «Креді Агріколь Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 288/707281 від 20.08.2008 р. в розмірі 5555,71 доларів США та пені в розмірі 44087,84 гривні.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.08.2008 р. між Банком та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір № 288/707281, відповідно до умов якого Позичальник взяла на себе зобов»язання повернути отриманий кредит в розмірі 14369 доларів США згідно графіку погашення суми кредиту та сплачувати відсотки в розмірі 13,2% річних.

З метою забезпечення виконання зобов»язань ОСОБА_2 за кредитним договором між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 288/707291-П, за умовами якого у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником взятих на себе зобов»язань Поручитель і Позичальник несуть солідарну відповідальність перед Банком за Кредитним договором.

В зв»язку з порушенням умов Кредитного договору з боку Позичальника Банк звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором з Позичальника та Поручителя.

Відповідно до рішення Голосіївського районного суду м.Києва позов задоволено та стягнута сума заборгованості за кредитним договором в розмірі 68672,63 гривні.

18.02.2015 р. виконавчі провадження з виконання зазначеного рішення були закінчені в зв»язку з його повним виконанням.

Позивач посилається на те, що наявність судового рішення не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє відповідачів від відповідальності за невиконання ними грошового зобов»язання та не позбавляє банк права на отримання відсотків за користування кредитом і комісії, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту.

Також позивач зазначає про наявність у нього права на отримання 3% річних на суму заборгованості стягнутої за рішенням суду за період з 23.02.2012 р. по 29.06.2016 р.

Відповідно до наданого розрахунку позивач просить стягнути з відповідачів солідарно нараховані відсотки за період з 01.06.2016 р. по 29.06.2016 р. в розмірі 64,3 доларів США, прострочені відсотки в розмірі 4241,08 доларів США за аналогічний період, пеня за несвоєчасне погашення відсотків в розмірі 1772,49 доларів США, що становить 44087,84 гривні за період з 01.07.2015 р. до 24.06.2016 р. та проценти за прострочення виконання зобов»язання, передбачені ст. 625 ЦК України в розмірі 1251,20 гривень.

В зв»язку з відступленням ПАТ «Креді Агріколь Банк» права вимоги за кредитним договором № 288/707281 від 20.08.2008 р. в ході підготовчого провадження судом за заявою нового кредитора була проведена заміна позивача на ТОВ «Росвен Інвест Україна».

ПАТ «Креді Агріколь Банк» залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи у відсутність представника ТОВ «Росвен Інвест Україна».

Представник відповідачів заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що з відповідачів на підставі судового рішення була достроково стягнута заборгованість за кредитним договором, яке виконано в повному обсязі. Після звернення до суду Кредитор не може нараховувати відсотки на суму кредиту, оскільки фактично він змінив строк виконання зобов»язань, а нарахування відсотків після настання строку виконання зобов»язань не передбачено законом. Також представник відповідачів зазначила про те, що після ухвалення Голосіївським районним судом м.Києва рішення про стягнення з відповідачів заборгованості будь-які дії Банком щодо обслуговування кредиту е вчинялись, а тому вимоги щодо нарахування пені за несвоєчасну сплату комісійної винагороди є безпідставними. Відповідачі та представник заявили про застосування судом наслідків пропуску позивачем строків позовної давності для звернення до суду з позовом, а також про припинення поруки ОСОБА_3, оскільки Банк не заявив у встановлений ч.4 ст. 559 ЦК України будь-яких вимог до нього.

Також в ході судового розгляду представник відповідача зазначила, що відповідно до умов укладеного кредитного договору зобо»язання в ньому визначені в доларах США, однак у ТОВ «Росвен Інвест Україна» відсутня ліцензія на здійснення операцій з валютою, а тому і відсутнє право на пред»явлення вимог про стягнення заборгованості в доларах США.

Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся судом належним чином.

Вислухавши представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.08.2008 р. між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір № 288/707281, відповідно до умов якого Банк, як Кредитор, зобов»язався надати кредит в сумі 14369 доларів США, а Позичальник взяла на себе зобов»язання повернути отриманий кредит в розмірі 14369 доларів США згідно графіку погашення суми кредиту та сплачувати відсотки в розмірі 13,2% річних.

Сторонами був погоджений строк користування кредитом до 19.08.2015 р.

З метою забезпечення виконання зобов»язань ОСОБА_2 за кредитним договором між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 288/707291-П, за умовами якого у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником взятих на себе зобов»язань Поручитель і Позичальник несуть солідарну відповідальність перед Банком за Кредитним договором.

В зв»язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 своїх зобов»язань за кредитним договором ПАТ «Креді Агріколь Банк» звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до відповідачів про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 68672,63 гривень.

Відповідно до заочного рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 09.07.2012 р. суд задовольнив зазначені вимоги і стягнув з відповідачів солідарно суму заборгованості за кредитним договором, яка визначена станом на 22.02.2012 р. в розмірі 68672 гривні 63 копійки.

Зазначений борг був сплачений ОСОБА_3 23.01.2015 р. в зв»язку з чим виконавчі провадження з примусового виконання рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 09.07.2012 р. були завершені на підставі постанови державного виконавця від 18.02.2015 р.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти.

Зобов'язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов'язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до п.2.4 Кредитного договору сторони погодили, що нарахування процентів за користування кредитом згідно п.1.4.1 Договору здійснюється з дня списання коштів з рахунку Позичальника, зазначеного в п.п.3.1.1 цього Договору, до моменту погашення кредиту, щомісяця, за період з 26 числа попереднього місяця по 25 число включно поточного місяця, за фактичну кількість днів користування кредитом.

У разі прострочення погашення кредиту, проценти нараховуються на суму заборгованості за кредитом і за період прострочення до моменту повного погашення кредиту.

Однак, Банк звернувся до суду з позовом в лютому 2012 року про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, чим змінив строк виконання зобов»язань за даним договором.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі N 444/9519/12.

З врахуванням зазначених правових позицій, враховуючи, що Банк скористався своїм правом на дострокове стягнення заборгованості в судовому порядку. змінивши в свою чергу строк виконання зобов»язань, його право на нарахування відсотків після звернення з вимогою про дострокове стягнення заборгованості припинилось, а тому вимоги в цій частині є безпідставними і не можуть бути задоволені.

Не підлягають також задоволенню вимоги про стягнення пені за прострочення зобов»язань по сплаті відсотків, оскільки, як встановлено судом у Банку було відсутнє право на нарахування відсотків після пред»явлення вимоги про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором і стягнення її в судовому порядку.

Пеня за своєю правовою природою є штрафними санкціями за невиконання основного зобов»язання.

Пеня - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У разі відсутності основного зобов»язання, відсутнє і право на нарахування пені.

Звертаючись до суду ПАТ «Креді Агріколь Банк» заявив вимоги про стягнення з відповідачів суми 3% річних за період з 16.03.2012 р. до 29.06.2016 р.

Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено судом сума боргу за кредитним договором на підставі рішення суду була погашена в повному обсязі 23.01.2015 р., а тому Кредитор мав право на нарахування зазначених відсотків за період з 16.03.2012 р. до 23.01.2015 р., за інший період дані вимоги не є обґрунтованими.

Відповідачі у справі заявили про застосування судом положень ст. 267 ЦПК України щодо наслідків пропуску строків позивачів звернення до суду з даними вимогами.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

В силу положень ст.257 ЦК України загальна тривалість позовної давності становить три роки.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Зобов»язання щодо сплати 3% річних від суми простроченого зобов»язання за весь період прострочення є самостійними зобов»язаннями відповідно за кожний період прострочення, що вираховується днями прострочення.

Тобто, в даному випадку строк позовної давності повинен застосовуватись до кожного платежу окремо, а тому 3% річних можуть бути стягнути у разі застосування положень ст.ст. 261, 267 ЦПК України лише в межах трьох років з моменту звернення до суду з позовом.

Позивач звернувся до суду з позовом 26.09.2016 р., тобто підлягає стягненню сума 3% річних за період з 27.09.2013 р. по 26.09.2016 р.

Однак, як зазначалось судом вище, в зв»язку з погашенням заборгованості відповідачем ОСОБА_3 23.01.2015 р. в повному обсязі припинилось право на нарахування з зазначеного періоду 3 % річних.

Тобто, Кредитор не позбавлений права заявити вимоги про стягнення 3% річних за період з 27.09.2013 р. по 23.01.2015 р., в іншій частині, а саме за період з 16.03.2012 р. по 27.09.2013 р. зазначені вимоги не можуть бути задоволені в зв»язку з пропуском строків звернення до суду.

Судом встановлено, що 23.12.2016 р. ПАТ «Креді Агріколь Банк» відступило ТОВ «Росвен Інвест Україна» право вимоги за кредитним договором з ОСОБА_5 на підставі Договору відступлення прав вимоги № 13-2016 в розмірі 180927,32 гривні.

Суду не надано будь-яких доказів щодо наявності у відповідачів заборгованості на момент передачі права вимоги в зазначеному розмірі.

Кредитор у зобов»язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (ст.512 ЦК України

Відповідно до положень ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов»язанні в обсязі та на умовах, що були на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту Кредитного договору, укладеного з ОСОБА_2 20.08.2008 р. вбачається, що валютою зобов»язання є іноземна валюта - долари США.

ПАТ «Креді Агріколь Банк» звертаючись до суду, заявив вимоги про стягнення суми заборгованості, яка визначена в іноземній валюті.

ТОВ «Росвен Інвест Україна» в ході судового розгляду не надало суду доказів, які б підтверджували право Товариства на здійснення валютних операцій, а отже і наявності права на стягнення заборгованості в іноземній валюті.

Будь-яких вимог про зміну предмету позову в ході підготовчого провадження позивачем не заявлялось.

Тобто, в даному випадку, ТОВ «Росвен Інвест Україна» не довів своє право на пред»явлення вимог про стягнення грошових коштів в іноземній валюті, в якій визначена сума заборгованості.

З врахуванням викладених обставин в їх сукупності, суд не вбачає підстав для задоволення позову ТОВ «Росвен Інвест Україна в повному обсязі.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України і в зв»язку з відмовою у задоволенні позову, витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог: Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя