Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А

13 вересня 2018 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Орєхов О. І. розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Державний нотаріус Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про розірвання договору дарування, -

В С Т А Н О В И В:

07 вересня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа Державний нотаріус Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про розірвання договору дарування.

12 вересня 2018 року ОСОБА_1 надано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходів по забезпеченню позову, шляхом встановлення заборони на відчуження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 9/20 житлового будинку, розташованого в м. Біла Церква, ОСОБА_6 Яворницького ( колишній Чапаєвський тупік ), під № 21, загальною площею 109,1 кв.м., житловою площею 66,8 кв.м. та на 527 кв.м земельної ділянки, кадастровий номер: :03:047:0026, загальною площею 0,0938 га, що розташована на території міста ОСОБА_3 Церква, ОСОБА_6 Яворницького ( колишній Чапаєвський тупік ) під № 21.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи ( учасників третейського ( арбітражного ) розгляду).

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає необхідним заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, задовольнити, з таких підстав.

Згідно ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред»явлення позову,та і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов»язання.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначив, що згідно ч.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) .

Відповідно до ч.4 вказаної постанови, суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Частиною 10 вказаної постанови передбачено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Крім того, правова позиція Верховного Суду України ще раз підтверджує необхідність при застосуванні такого способу забезпечення позову, як накладення арешту на нерухоме майно конкретизувати його дію, тобто вказувати саме про заборону на відчуження, що повинно виключити можливість обмеження права користування нерухомим майном у повному обсязі.

Тим самим застосування такого арешту у вигляді заборони на відчуження стосуватиметься конкретного нерухомого майна і поширюватиметься не лише на відповідача, а й усіх «причетних» до його можливого відчуження субєктів, зокрема нотаріусів і БТІ, і зробить неможливим відчуження такого нерухомого майна на час вирішення спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що 11.10.2006 року державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 було посвідчено два договори дарування укладених між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2, а саме: договору дарування частини житлового будинку 9/20 його частин з відповідною частиною господарських та побутових споруд, розташованих в м. Біла Церква, Чапаєвський завулок ( колишній Чапаєвський тупик ) під № 21, загальною площею 51,5 кв.м, житловою площею 31,6 кв.м. До цього житлового будинку із силіконових блоків, позначеного у плані літерою «А»,загальною площею 109,1 кв.м у тому числі житловою площею 66,8 кв.м примикають надвірні будівлі та споруди: сарай з погребом «Б», вбиральня «В», гараж «Г», огорожа «1,2» та договір дарування частини земельної ділянки кадастровий номер: :03:047:0026, площею 527 кв.м, що розташована на території міста ОСОБА_3 Церква, Чапаєвській завулок ( колишній Чапаєвський тупік ) під № 21.

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.09.2017 року відповідачку ОСОБА_2 визнано винною у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Потерпілою в даному кримінальному проваджені є позивачка ОСОБА_1.

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання договорів дарування на підставі приписів ч. 1 ст. 727 ЦК України, оскільки відповідачка умисно вчинила злочин проти здоровя позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 727 ЦК України дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування нерухомих речей чи іншого особливо цінного майна, якщо обдаровуваний умисно вчинив злочин проти життя, здоров'я, власності дарувальника, його батьків, дружини (чоловіка) або дітей.

Встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, власниками частини житлового будинку та частини земельної ділянки, що є предметом спору та розгляду в судовому засіданні, а саме розірвання договорів дарування вищезазначеного нерухомого майна є ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які набули на спірне нерухоме майно право власності 03.02.2015 року. Дарувальником за вказаними договорами дарування є відповідач по цивільній справі ОСОБА_2.

Встановлено, що звертаючись із зазначеною заявою про забезпечення позову у позивача ОСОБА_1 є побоювання, що останні, які є дітьми відповідачки дізнаються про звернення позивачки до суду із позовною завою про розірвання договорів дарування, вчинять відчуження спірного майна, що в подальшому утруднить, ускладнить або унеможливить виконання рішення суду.

Отже, враховуючі, що спірні правовідносини, які склалися між сторонами, стосуються розірвання договорів дарування від 11.10.2006 року посвідченого державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2, а саме: договору дарування частини житлового будинку 9/20 його частин з відповідною частиною господарських та побутових споруд, розташованих в м. Біла Церква, Чапаєвський завулок ( колишній Чапаєвський тупик ) під № 21, загальною площею 51,5 кв.м, житловою площею 31,6 кв.м. До цього житлового будинку із силіконових блоків, позначеного у плані літерою «А»,загальною площею 109,1 кв.м у тому числі житловою площею 66,8 кв.м примикають надвірні будівлі та споруди: сарай з погребом «Б», вбиральня «В», гараж «Г», огорожа «1,2», та 527 кв.м земельної ділянки, кадастровий номер: :03:047:0026, загальною площею 0,0938 га, що розташована на території міста ОСОБА_3 Церква, ОСОБА_6 Яворницького ( колишній Чапаєвський тупік ) під № 21, то суд вважає необхідним заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити, оскільки не вжиття зазначених заходів та у разі подальшого відчуження зазначеного нерухомого майна третіми особами може в подальшому ще більше ускладнить або унеможливить виконання рішення суду.

Слід зазначити, що ухвала суду про забезпечення позову згідно з ст. 258 ЦПК України є видом судового рішення, яке відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 18 ЦПК України є обовязковим для виконання всіма державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами на всій території України.

А відтак, вимогу ст. 157 ЦПК України про те, що ухвала про забезпечення позову виконується в порядку, встановленому для виконання судових рішень, можна цілком обґрунтовано розглядати як загальну вимогу про обовязковість судових рішень, встановлену ст. 124 Конституції України та ст. 18 ЦПК України.

Таким чином, ухвала про забезпечення позову є обовязковою до виконання всіма субєктами, кому вона адресована та кого вона стосується і повинна бути виконана цими субєктами самостійно, тобто без залучення державної виконавчої служби. Це саме стосується державних нотаріальних контор і БТІ, які відповідно до закону в силу своїх повноважень зобовязані виконати ухвалу суду про арешт нерухомого майна, наклавши заборону на його відчуження та внести відомості про обтяження до відповідних реєстрів.

Зокрема, постановивши ухвалу про накладення арешту на нерухоме майно, заборонивши його відчуження, суд, без залучення державної виконавчої служби, має надіслати копії ухвали для виконання до: державної нотаріальної контори для внесення відомостей про арешт (заборону) до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна (ст. 73 Закону України «Про нотаріат»); БТІ для проведення державної реєстрації обмежень речових прав на нерухоме майно у Реєстрі прав власності на нерухоме майно (частина перша ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»).

На підставі викладено та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст. ст. 12, 18, 81, 149, 150, 153, 157, 258, 353, 354 ЦПК України, Конституцією України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Державний нотаріус Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про розірвання договору дарування, - задовольнити.

Вжити заходи по забезпеченню позову, шляхом встановлення заборони на відчуження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 9/20 житлового будинку, розташованого в м. Біла Церква, ОСОБА_6 Яворницького ( колишній Чапаєвський тупік ), під № 21, загальною площею 109,1 кв.м., житловою площею 66,8 кв.м та 527 кв.м земельної ділянки, кадастровий номер: :03:047:0026, загальною площею 0,0938 га, що розташована на території міста ОСОБА_3 Церква, ОСОБА_6 Яворницького ( колишній Чапаєвський тупік ) під № 21.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Київської області через Білоцерківській міськрайонний суд Київської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Особи, які не були присутніми в судовому засіданні при оголошенні ухвали мають право на її оскарження протягом пятнадцяти днів з дня її отримання. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 ( місце проживання: 09117, Київська область, м. Біла Церква, вул. Чернишевського, буд. 11, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 );

Відповідач ОСОБА_2 ( місце проживання: 09111, Київська область, м. Біла Церква, ОСОБА_6 Яворницького, 21, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 );

Третя особа Державний нотаріус Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 ( місце знаходження: 09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Банкова, 5 );

Третя особа ОСОБА_4 ( місце проживання: 09111, Київська область, м. Біла Церква, ОСОБА_6 Яворницького, 21 );

Третя особа ОСОБА_5 (місце проживання: 09111, Київська область, м. Біла Церква, ОСОБА_6 Яворницького, 21 ).

Ухвала надрукована в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяОСОБА_7