Постанова

Іменем України

17 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 674/706/16-ц

провадження № 61-11978св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Європа-Транс ЛТД»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 26 липня 2017 року у складі колегії суддів: Костенка А. М., Гринчука Р. С., Грох Л. М.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Європа-Транс ЛТД» (далі - ТОВ «Європа-Транс ЛТД») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення збитків у розмірі 11 013,21 грн.

Свої вимоги ТОВ «Європа-Транс ЛТД» обґрунтовувало тим, що автомобілями MAN, державний номер НОМЕР_1/НОМЕР_2, НОМЕР_3/НОМЕР_4, НОМЕР_5/НОМЕР_6 які належать ТОВ «Європа-Транс ЛТД», під керуванням ОСОБА_4 здійснювалися перевезення вантажу з 01 січня по 31 квітня 2015 року за маршрутами: Україна - Європа (Угорщина, Словенія, Італія) - Україна, згідно з подорожними листами від 06 лютого 2015 року № 488105, від 24 лютого 2015 року № 488084, від 16 квітня 2015 року № 488281 та від 27 березня 2015 року № 488232. Відповідача направляли у відрядження згідно з наказами від 06 лютого 2015 року № 2878/в, від 24 лютого 2015 року № 2923/в, від 27 березня 2015 року № 3001/в, від 16 квітня 2015 року № 3060/в. Під час виконання відряджень, відповідач перетинав кордони вказаних вище країн, де є багато платних доріг, за проїзд яких із водіїв стягується певна плата. Щоб водії під час відряджень не сплачували за автомобільні дороги готівковими коштами, ТОВ «Європа-Транс ЛТД» укладений договір від 15 грудня 2010 року № 4800043 з фірмою «ТІМЕКС С.А. (Польща)» про користування сервісними картками UTA для сплати безготівковими коштами за платні автомобільні дороги. За допомогою такої картки водії безготівково сплачують певну суму коштів за певну відстань дороги. Після повернення із відряджень за період із 01 січня по 31 квітня 2015 року відповідач здав звіти, що підтверджується картками палива по ШЛ від 21 лютого 2015 року № 488105, від 18 березня 2015 року №488084, від 29 квітня 2015 року №488281 та від 16 квітня 2015 року №488232. Отримавши від «ТІМЕКС С.А. (Польща)» акти виконаних робіт із розшифруванням транзакцій, які виконувались відповідачем за період із 01 лютого по 31 квітня 2015 року стало відомо, що відповідач під час сплати за певний відрізок платної дороги, в один день сплачував карткою UTA декілька разів за один відрізок платної дороги. Відповідач під час виконання рейсів за період із 01 січня по 31 квітня 2015 року за допомогою картки UTA виконував декілька транзакцій: одна транзакція ? сплата за платну дорогу для проїзду транспортних засобів державні номера НОМЕР_7/НОМЕР_9 НОМЕР_10/НОМЕР_11, НОМЕР_5/НОМЕР_12, якими керував відповідач, кошти за інші транзакції за один і той же відрізок дороги - відповідач сплачував не зрозуміло за що. Цими діями відповідач завдав матеріальні збитки позивачу. Після з'ясування цих обставин, 29 липня 2015 року відповідач відправив на адресу позивача заяву у якій зазначив, що його заборгованість перед позивачем складає 31 080,00 грн та просив із кожного зданого ним звіту утримувати по 3 000,00 грн у рахунок погашення вищевказаної заборгованості. Перед направленням відповідача у відрядження, позивач видав відповідачу картку UTA, яку він отримав згідно з актами приймання-передачі транспортних засобів від 06 лютого 2015 року, 24 лютого 2015 року, 27 березня 2015 року. Усього за період з 01 січня по 31 квітня 2015 року відповідачем переплачено грошових коштів у розмірі 25 593,21 грн. Відповідач частково сплатив суму боргу у розмірі 14 580,00 грн. За таких обставин, сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 11 013,21 грн.

Враховуючи наведене, ТОВ «Європа-Транс ЛТД» просило суд стягнути на свою користь із ОСОБА_5 збитки у розмірі 11 013,21 грн та сплачений судовий збір у розмірі 1 378,00 грн.

Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 04 травня 2017 року позов ТОВ «Європа-Транс ЛТД» задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ТОВ «Європа Транс ЛТД» 956,96 грн у відшкодування заподіяної шкоди. Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ТОВ «Європа Транс ЛТД» 119,75 грн. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що підстави для матеріальної відповідальності відповідача у повному розмірі відсутні. Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, що укладений із ОСОБА_5, є нікчемним і не тягне юридичних наслідків, оскільки посада водія не входить до переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, затвердженим постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальним питанням № 447/24 від 28 грудня 1977 року (далі - Перелік).За таких обставин, відповідач несе матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середньомісячного заробітку.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 26 липня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «Європа-Транс ЛТД» задоволено. Рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 04 травня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позов ТОВ «Європа-Транс ЛТД» задоволено. Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ТОВ «Європа-Транс ЛТД» у відшкодування заподіяної майнової шкоди грошові кошти у розмірі 11 013,21 грн. Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ТОВ «Європа-Транс ЛТД» 2 893,80 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що суд першої інстанції, встановивши усі обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права до оспорюваних правовідносин. Відповідач несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з його вини підприємству, оскільки майно одержане ним під звіт за разовим документом.

У серпні 2017 року ОСОБА_5 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 26 липня 2017 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив суд скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга ОСОБА_5 мотивована тим, що суд першої інстанції правильно встановив, що посада водія не передбачена у Переліку, а тому відповідач не несе відповідальність за договором про повну матеріальну відповідальність. Ухвалюючи рішення, суд апеляційної інстанції вийшов за межі заявлених вимог, хоча позивач під час розгляду справи своїх вимог та підстав позову не змінював.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 02 січня 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано цивільну справу.

Станом на час розгляду справи у Верховному Суді від учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_5 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_5 із 06 серпня 2014 року по 07 вересня 2015 року працював на посаді водія автотранспортних засобів із виконанням функцій експедитора у ТОВ «Європа-Транс ЛТД».

06 серпня 2014 року ОСОБА_5 та ТОВ «Європа-Транс ЛТД» уклали договір про повну матеріальну відповідальність, за умовами якого у випадку незабезпечення з вини працівника збереження ввірених йому матеріальних цінностей, виявлення нестачі переданих йому під звіт матеріальних цінностей, грошових засобів він зобов'язується відшкодувати нестачу грошових засобів.

Згідно з наказами від 06 лютого 2015 року № 2878/в, від 24 лютого 2015 року № 2923/в, від 27 березня 2015 року №3001/в, від 16 квітня 2015 року № 3060/в ОСОБА_5 відряджено на вантажних автомобілях державні номери НОМЕР_7, НОМЕР_10, НОМЕР_5 до Італії.

Під час виконання відряджень у країни Європи водій проїжджав транзитом інші країни Європи, у яких є платні дороги, по яких здійснюється рух автотранспорту і за проїзд по яких має сплачуватися плата.

З метою уникнення видачі водіям готівкових коштів для оплати проїзду по платним дорогам ТОВ «Європа-Транс ЛТД» укладено договір № 4800043 від 15 грудня 2010 року з фірмою «ТІМЕКС С.А. (Польща)» про користування сервісними картками UTA для сплати безготівковими коштами за платні автомобільні дороги. За допомогою такої картки, водії безготівково сплачують суму коштів за певну відстань дороги.

За певний відрізок платної дороги водій, якому видано цю картку, повинен виконати одну транзакцію із урахуванням сервісного збору, який нараховується «ТІМЕКС С.А. (Польща)» на кожну транзакцію. Також, підтвердженням цього є інформація з сайту про платні дороги http://www.dars.si/Vsebina/Cestnine.aspx?id menu=44#f.

Перед відрядженням позивач за актом прийому-передачі поряд із іншими документами під звіт отримав також сервісну картку UTA, на яку позивачем перераховано кошти для здійснення безготівкової оплати проїзду на платних автомобільних дорогах.

Після повернення з відряджень відповідач повинен здавати звіти за відрядження.

Під час перебування у відрядженнях і в період із 01 лютого по 31 квітня 2015 року, керуючи транспортними засобами державні номера НОМЕР_1/НОМЕР_2, НОМЕР_13/НОМЕР_14, НОМЕР_15/НОМЕР_16, ОСОБА_5 здійснив транзакції за оплати за певний відрізок платної дороги, із використанням сервісної картки UTA безготівковим розрахунком, які повторювалися декілька раз в один день за один відрізок дороги, а саме:

1) 18 лютого 2015 року (курс НБУ - 1 євро = 30,591828 грн):

а) за відрізок дороги в «DARS Tepanje» - 26,40 євро * 30,591828 грн = 807,62 грн;

б) за відрізок дороги в «DARS Vransko» - 12,62 євро * 30,591828 грн. = 386,06 грн;

в)за відрізок дороги в «DARS Ljubljana-Zahod» - 37,74 євро * 30,591828 грн = 1 154,53 грн;

г)за відрізок дороги в «DARS Kompolje» - 16,57 євро * 30,591828 грн = 506,90 грн;

д)за відрізок дороги в «DARS Dragotinci» - 36,67 євро * 30,591828 грн = 1 121,80 грн, а всього за 18 лютого 2015 року зайво сплачено коштів: 3 976,91 грн.

2) 01 березня 2015 року (курс НБУ -1 євро = 31,419523 грн):

а)за відрізок дороги в «DARS Tepanje» -26,40 євро * 31,419523 грн = 829,47 грн;

б)за відрізок дороги в «DARS Vransko» - 12,62 євро * 31,419523 грн = 396,51 грн;

в) за відрізок дороги в «DARS Ljubljana-Zahod»-37,74 євро * 31,419523 грн = 1 185,77 грн;

г) за відрізок дороги в «DARS Kompolje» - 16,57 євро * 31,419523 грн = 520,62 грн;

д) за відрізок дороги в «DARS Dragotinci» - 36,67 євро * 31,419523 грн. = 1 152,15 грн, а всього за 01 березня 2015 року зайво сплачено коштів 4 084,52 грн.

3) 30 березня 2015 року (курс НБУ -1 євро = 25,449314 грн):

а) за відрізок дороги в «DARS Dragotinci»- 160,35 євро * 2 * 25,449314 грн = 8 161,59 грн, а всього за 30 березня 2015 року зайво сплачено коштів: 8 161,59 грн.

4)08 квітня 2015 року (курс НБУ - 1 = 25,496994 грн):

а) за відрізок дороги в «DARS Tepanje» - 26,73 євро * 25,496994 грн = 681,53 грн;

б) за відрізок дороги в «DARS Vransko» - 12,77 євро * 25,496994 грн = 325,59 грн;

в) за відрізок дороги в «DARS Ljubljana-Zahod»- (38,20 євро + 108,22 євро) * 25,496994 грн = 3 733,26 грн;

г) за відрізок дороги в «DARS Kompolje» - 16,57 євро * 25,496994 грн = 422,48 грн;

д) за відрізок дороги в «DARS Dragotinci» - 37,12 євро * 25,496994 грн = 946,44 грн, а всього за 08 квітня 2015 року зайво сплачено коштів: 6 109,30 грн.

5) 28 квітня 2015 року (курс НБУ - 1 євро = 24,780827 грн):

а) за відрізок дороги в «DARS Tepanje» - 26,73 євро * 24,780827 грн = 662,39 грн;

б) за відрізок дороги в «DARS Vransko» - 12,77 євро * 24,780827 грн = 316,45 грн;

в) за відрізок дороги в «DARS Ljubljana-Zahod»- 38,20 євро * 24,780827 грн = 946,62 грн;

г) за відрізок дороги в «DARS Kompolje» - 16,77 євро * 24,780827 грн = 415,57 грн;

д) за відрізок дороги в «DARS Dragotinci» - 37,12 євро * 24,780827 грн = 919,86 грн, а всього за 28 квітня 2015 року зайво сплачено коштів: 3 260,89 грн.

Згідно з умовами договору «ТІМЕКС С.А. (Польща)» два рази на місяць виставляє позивачу акти виконаних робіт за пересування автотранспорту останнього платними дорогами. Після отримання актів виконаних робіт за період із 01 січня по 31 квітня 2015 року, ТОВ «Європа-Транс ЛТД» сплатила виставлену суму «ТІМЕКС С.А. (Польща)».

Із наведеного вбачається, що відповідач під час виконання рейсів за період із 01 січня по 31 квітня 2015 року за допомогою картки UTA виконував декілька транзакцій: одна транзакція - сплата за платну дорогу для проїзду транспортних засобів, державні номера НОМЕР_7/НОМЕР_9 НОМЕР_10/НОМЕР_4, НОМЕР_17/НОМЕР_6 якими керував відповідач, кошти за інші транзакції за один і той же відрізок дороги сплачувались безпідставно.

Таким чином, за період із 01 лютого по 31 квітня 2015 року відповідачем за допомогою картки UTA виконано транзакції зі сплати за платну дорогу для проїзду автомобілями, за один і той же відрізок дороги на загальну суму 25 593,21 грн, чим заподіяно позивачу матеріальну шкоду.

В липні 2015 року ОСОБА_5 подав керівництву ТОВ «Європа-Транс ЛТД» заяву, в якій просив вираховувати з кожного зданого ним звіту 3 000,00 грн у рахунок погашення, заподіяної ним шкоди, чим фактично визнав заподіяння матеріальної шкоди позивачу, і таким чином частково сплатив у відшкодування спричиненої ним шкоди 14 580,00 грн. Залишок невідшкодованої суми складає 1 1013,21 грн.

Відповідно до положень статті 130 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) працівники несуть відповідальність за шкоду заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права та законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбаченому законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (діяннями) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 134 КЗпП України працівники несуть відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації у випадку, коли майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншим разовим документом.

Судами встановлено, що отримавши під звіт за актом прийому-передачі сервісну картку UTA, відповідач винними протиправними діями заподіяв позивачу матеріальну шкоду, що проявляється у недостачі матеріальних цінностей.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції, обґрунтованого виходив із того, що відповідач повинен нести матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі пункту 2 частини першої статті 134 КЗпП України у зв'язку з отриманням ним під звіт за разовим документом матеріальних цінностей.

Враховуючи наведене, доводи заявника у касаційній скарзі про відсутність підстав для покладення на нього матеріальної відповідальності у повному розміру є помилковими, так як мотивовані нікчемністю договору про повну матеріальну відповідальність, тоді як така підстава закріплена у пункті 2 частини першої статті 134 КЗпП України.

Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення, вийшов за межі позовних вимог, є безпідставними, оскільки апеляційний суд вирішив тільки ті вимоги, про які заявляв позивач.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанцій ? без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 26 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак

С. О. Погрібний

Г. І. Усик