Справа № 1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2018 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Деметрадзе Т.Р., ознайомившись із заявою Дурукан Юміт та ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом Дурукан Юміт, ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю спільне українське-канадське підприємство «Міст-Тур», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Дурукан Юміт та ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до ТОВ спільне українське-канадське підприємство «Міст-Тур», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у розмірі 136 830 грн. загалом.

Одночасно, з метою забезпечення позову, позивачі подали заяву, в якій просять: накласти арешт на суму 136 830 гривень на розрахунковому рахунку №0445, МФО 325321 в Західному Головному регіональному управлінні Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», м. Львів.

Заяву про забезпечення позову обґрунтовують тим, що предметом спору є стягнення матеріальної та моральної шкоди з відповідача у розмірі 136 830 гривень, а оскільки останній в позасудовому порядку відмовився добровільно відшкодувати заподіяну шкоду, просять забезпечити позов шляхом накладення арешту на рахунок відповідача у розмірі заявленої ними ціни позову.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову, суд вважає, що така не підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Так, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (частини 1, 2 статті 150 ЦПК України).

Пунктом 1 частини 1 статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

Як розяснено у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Подана заява не містить належного обґрунтування необхідності забезпечення позову у справі, а небажання відповідача самостійно в позасудовому порядку повернути кошти, отримані за не виконання договору на туристичне обслуговування та відшкодувати моральну шкоду не може бути належною та достатньою умовою для вжиття такого заходу забезпечення позову.

Також суд не може лише на цій підставі накладати арешт на грошові кошти відповідача, оскільки такий вид забезпечення позову може перешкоджати господарській діяльності юридичної особи та заблоковати таку діяльність відповідача, що призведе до порушення дисбалансу рівності учасників процесу перед законом.

Крім того, позивачем не доведено відкриття та функціонування рахунку відповідача у вказаній фінансовій установі належними довідками банку, які б містили печатку та підпис відповідальної особи.

За таких обставин, на підставі викладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, та вважає, що позивачем не зазначено обставин, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому, натомість вжиття такого заходу забезпечення може перешкоджати господарській діяльності відповідача, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст.149, 150, 153, 157, 260-261, 353-355 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Дурукан Юміт та ОСОБА_1 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом пятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Т.Р. Деметрадзе