Справа № 443/511/17 Провадження № 2/443/601/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" січня 2018 р. Жидачівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої судді Ціпивко І.І.

з участю секретаря судового засідання Башти Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жидачів в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бережницької сільської ради Жидачівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачки - адвокат Гивель В.П. звернувся до суду з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за позивачкою право власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті чоловіка ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Свої вимоги мотивує тим, що житловий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами по АДРЕСА_1, належав колгоспному двору, головою якого був її чоловік ОСОБА_4. Після його смерті у володіння спадковим майном вступила позивачка ОСОБА_1. На випадок смерті чоловік склав заповітне розпорядження належним йому на день смерті майном в її користь. У квітні 2017 року позивачка звернулася до нотаріуса з приводу оформлення спадщини, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок, у зв»язку тим, що він є власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлий не є його останнім членом. Тому позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить визнати за нею право власності на спадкове майно.

Представник позивачки Гивель В.П. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав повністю. Просить позов задовольнити.

Представник Бережницької сільської ради, сільський голова Кухта Г.Г. надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи та докази в їх сукупності, суд приходить до переконання що позовні вимоги слід задовольнити.

Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які бе-руть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2, виданим виконкомом Бережницької сільської ради Жидачівського району Львівської області.

Судом досторівно встановлено той факт, що позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дружиною ОСОБА_4.

Згідно матеріалів спадкової справи № 285 від 23 травня 2016 року, відкритої після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, спадкоємиця за заповітом ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті чоловіка у встановленому законом порядку та отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки площею 0.3793 га, 0.2663 га та 0.8655 га. Постановою нотаріуса № 200/02-31 від 11.04.2017 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 оскільки він є власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померла не є його останнім членом.

Згідно Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 27 січня 1994 року, виданого виконкомом Жидачівської районної ради, цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1, належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4.

Згідно Заповіту, складеного в с. Бережниця Жидачівського району Львівської області 02 листопада 2015 року, ОСОБА_4, все належне йому на день смерті майно заповів ОСОБА_1.

Згідно витягу № 740 від 23 травня 2016 року, з погосподарських книг села Журавків станом на 1990-1991 роки у господарстві по АДРЕСА_1, були зареєстровані та проживали: ОСОБА_4, голова двору, 1958 року народження, помер 04.05.2016 року та ОСОБА_1, 1955 року народження, дружина. Господарство відноситься до суспільної групи "колгоспний двір".

У відповідності до ст. 17 Закону України «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності (із змінами внесеними згідно з Постановою ПВС України №15 від 25.05.1998 року) визначено, що до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відтак, враховуючи те, що станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору були ОСОБА_4 та ОСОБА_1, виходячи із рівності часток усіх членів колгоспного двору, кожному із них фактично належала 1/2 частина колгоспного двору.

Після смерті голови колгоспного двору ОСОБА_4, відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку та господарських будівель і споруд, розташованих по АДРЕСА_1

Судом встановлено та підтверджено документально той факт, що житловий будинок по АДРЕСА_1 є власністю колгоспного двору, частки яких не визначені, позивачка є останнім членом двору, якій належить 1/2 частина майна колгоспного двору, що дає можливість їй належним чином прийняти спадщину після смерті чоловіка, зареєструвати її та отримати свідоцтво про право власності на цілий житловий будинок. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно вимог ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України вбачається, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Оцінюючи докази в справі у їх сукупності, суд вважає, що позивачка є такою, що прийняла спадщину за заповітом після смерті чоловіка, тому за нею слід визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та на 1/2 частину що належить їй як члену колгоспного двору, а в загальному на цілий житловий будинок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4-5,10, 12, 76-80, 89, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що розташовані по АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку А-2, загальною площею 137.8 кв.м., підвалу пд., сараю Б, сараю В, воріт 1, огорожі 2 та колодязя к.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ І.І. Ціпивко