Справа № 158/2632/17 Головуючий у 1 інстанції: Корецька В.В.
Провадження № 22-ц/773/103/18 Категорія: 19 Доповідач: Киця С. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2018 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів - Грушицького А.І., Данилюк В.А.,

секретар с/з Вергун Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» про визнання правочину недійсним та застосування реституції за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 29 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом і просить визнати недійсним договір фінансового лізингу № 3922 від 04 жовтня 2017 року, укладений між ним та ТзОВ «Єврокар Україна» та застосувати наслідки недійсності правочину шляхом стягнення з ТзОВ «Єврокар Україна» на користь позивача коштів у розмірі 25 000 грн.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 20 жовтня 2017 року відкрито провадження у даній справі.

27 листопада 2017 року відповідач ТзОВ «Єврокар Україна» звернувся до Ківерцівського районного суду Волинської області з клопотанням про передачу справи на розгляд іншому суду за підсудністю, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 109 ЦПК України в редакції, яка діяла на час постановлення ухвали, позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 29 листопада 2017 року клопотання представника відповідача ТзОВ «Єврокар Україна» - Швачкіна І.В. про передачу справи на розгляд іншому суду за підсудністю задоволено. Позовну заяву ОСОБА_2 до ТзОВ «Єврокар Україна» про визнання правочину недійсним та застосування реституції постановлено направити за підсудністю до Дарницького районного суду м.Києва.

Позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на цю ухвалу, в якій, покликаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зазначає, що основною причиною звернення з позовом є порушення його прав, як споживача, наявність несправедливих умов у договорі та нечесна підприємницька практика відповідача відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів».

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ст. 292 ЦПК України (в редакції, що діяла на час постановлення ухвали) передбачає, що ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 293 цього Кодексу.

Згідно п. 6 ч. 1, ч. 3 цього ж Кодексу, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо, зокрема, передачі справи на розгляд іншому суду.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 звернувся до Ківецівського районного суду з позовом до ТзОВ «Єврокар Україна» про захист прав споживача та визнання недійсним договору фінансового лізингу № 3922 від 04 жовтня 2017 року, укладеного між ним та ТзОВ «Єврокар Україна». Свої вимоги мотивує, в тому числі, тим, що порушено його права як споживача, договір містить несправедливі умови, правочин здійснено з використанням нечесної підприємницької практики з боку відповідача відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів».

За загальним правилом відповідно до ч. 2 ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Ст. 110 ЦПК України визначає підсудність за вибором позивача.

Зокрема, ч. 5 ст. 110 ЦПК України передбачено, що позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Як роз'яснено в п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013р. «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 110 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві (частина чотирнадцята статті 110 ЦПК).

З матеріалів справи встановлено і підтверджується копією паспорта, що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Висновок суду першої інстанції стосовно того, що підстави, на які посилається позивач у своєму позові щодо визнання договору фінансового лізингу недійсним, не стосуються Закону України «Про захист прав споживачів», а предметом позову є стягнення коштів є помилковим, так як зміст позовної заяви свідчить про те, що позивач обґрунтовує свої вимоги саме порушенням відповідачем Закону України «Про захист прав споживачів». Підставами для визнання правочину недійсним є ст. ст. 18, 19 ЗУ «Про захист прав споживачів». А тому, в даному випадку має місце альтернативна підсудність, тобто підсудність за вибором позивача. Предметом позову є визнання правочину - договору фінансового лізингу №3922 від 04.10.2017 року укладеного між сторонами недійсним, і вже, як наслідок, застосування реституції, а саме стягнення коштів.

За таких обставин, ухвала Ківерцівського районного суду Волинської області від 29 листопада 2017 року про передачу справи за підсудністю підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, а справа поверненню до Ківецівського районного суду Волинської області для продовження її розгляду.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 29 листопада 2017 року про передачу справи на розгляд до іншого суду за підсудністю скасувати, а справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» в користь ОСОБА_2 320 грн. судових витрат.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді