23.10.2018 637/991/18
РІШЕННЯ

Іменем України

22 жовтня 2018 року с.м.т.Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - Тордія Е.Н. секретар судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду Харківської області цивільну справу № 637/991/18 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 сільської ради Шевченківського району Харківської області про поновлення строку за для звернення до суду та визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

участь у справі приймали: позивач ОСОБА_2

представник позивача ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2, 06 лютого 2018 року звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про поновлення строку за для звернення до суду та визнання права власності в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_6, померлої 10 травня 2010 року.

В судовому засіданні позивач та його представник, який діє на підставі довіреності, позов підтримали та прохали вимоги задовольнити. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27 січня 1998 року помер його батько ОСОБА_7, 10 травня 2010 року померла мати ОСОБА_6.

Його мати та батько були зареєстровані як чоловік та дружина , та проживали разом. За життя ОСОБА_7 залишив заповіт на імя ОСОБА_6 Після смерті ОСОБА_7, мати спадщину прийняла фактично, але за документальним оформленням спадщини не зверталась. Після смерті матері остання заповіту не залишила. Він як спадкоємець першої черги піісля смерті батьків частину спадкового майна оформив на себе. На решту спадковго майна, а саме: на житловий будинок за №15, розташований в с. Василенкове Шевченківського району Харківської області по вул. Верхній, він спадщину не оформив, в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів які за невідомих обставин було втрачено .Тривалий час знадобився ,щоб відновити технічну документацію на вищезазначений житловий будинок , ним подано оголошення в газету «Краєвид» про втрату свідоцтва про право власності. Окрім нього спадкоємцем першої черги є його сестра ОСОБА_3 яка відмовилася від прийняття спадщини на його користь. Звернувшись до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено в звязку с пропуском строку звернення, відсутності правовстановлюючого документу та рекомендовано звернутися до суду. В адміністративному порядку отримати дублікат втраченого свідоцтва про право на житло виявилося неможливим. Тому позивач звернувся до суду та просить поновити строк за для звернення до суду та визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на вищевказаний житловий будинок, після смерті матері ОСОБА_6, померлої 10 травня 2010 року.

Представник позивача, в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради Шевченківського району Харківської області не зявився, надавши до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у своєї відсутності та проти задоволення позову ОСОБА_2 не заперечує.

Суд заслухавши пояснення позивача, представника позивача, перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено ,що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

З свідоцтва про одруження (серія ІІ-АГ №674691 виданого с.Василенкове Шевченківського району Харківської області від 27 лютого 1975 року) вбачається, що батько та мати позивача одружилися та після реєстрації шлюбу набули прізвища ОСОБА_2.

Свідоцтвом про народження (серія ЯК № 714119, виданого с.Василенкове Печенізького району Харківської області від 3 травня 1954 року ) засвідчено той факт, що 23 листопада 1948 року, народився ОСОБА_2 його батьками в відповідному свідоцтві зазначені відповідно: ОСОБА_7, ОСОБА_6.

Відповідно до свідоцтва про смерть (серія І-ВЛ № 620077 виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 18 січня 2018 року) батько позивача - ОСОБА_7, помер 27 січня 1998 року.

За життя ОСОБА_7 отримав право власності на житловий будинок за №15, розташований по вул . Верхній в с. Василенкове Шевченківського району Харківської області, що засвідчено копією свідоцтва про право власності на житловий будинок видане виконком ОСОБА_4 сільської ради від 14 грудня 1998 року.

26 січня 1998 року ОСОБА_7 було складено заповіт, який посвідчено секретарем Василенківської сільської ради Шевченківського району Харківської обалсті, реєстровий номер 31, за яким останній заповідав у спадок, все своє майно, яке до дня його смерті буде йому належати, і на що по закону він буде мати право, заповідає у власність своїй дружині ОСОБА_6.

Зі свідоцтва ( серія І-ВЛ №260688 виданого ОСОБА_4 сільською радою Шевченківського району Харківської області від 11 травня 2010 року) вбачається, що мати позивача ОСОБА_6, померла 10 травня 2010 року.

З довідки №06 від 04 січня 2018 року ОСОБА_4 сільської ради Шевченківського району Харківської області вбачається, що ОСОБА_7 проживав фактично і був зареєстрованим в ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно запису в погосподарській книзі даної сільської ради №1 (за 1996-2000 р.р.), особовий рахунок №28, та на день своєї смерті 27 січня 1998 року, мав склад сімї дружина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Довідка № 07 від 04 січня 2018 року та довідка №108 від 25 квітня 2018 року засвідчує, факт того, що ОСОБА_6, проживала фактично та була зареєстрованою в ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно запису погосподарської книзі даної сільської ради №1 (за 2006-2010 р.р.), особовий рахунок №31. На день своєї смерті 10 травня 2010 року, в даному домоволодінні значилася прописаною (зареєстрованою) сама і проживала одна.

Згідно рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 29 березня 2018 року за ОСОБА_2 визнано право власності на земельну ділянку площею 4.95 га та право на земельну частку (пай) в розмірі 5.82 га, розташованих на території ОСОБА_4 сілської ради Шевченківського району Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, помрелої 10 травня 2010 року.

Позивачу, ОСОБА_4 сільською радою Шевченківського району Харківської області, надана відповідь за вих №80/02-24 від 02 травня 2018 року в тім, що він не може отримати дублікат втраченого свідоцтва про право власності на житловий будинок №15 розташованого в с.Василенкове Шевченківського району Харківської області по вул.Верхній на імя ОСОБА_7, так як він не є його власником.

З довідці №110 наданої даною сільською радою 25 квітня 2018 року вбачається, що земельна ділянка, на якій знаходиться житловий будинок №15 по вул.Верхній в с.Василенкове Шевченківського району Харківської області, стоїть на балансі ОСОБА_4 сільської ради.

Відповідно до довідки №13 КП «Шевченківське БТІ» Харківської області від 27 квітня 2018 року, за ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності від 14 грудня 1998 року виданого виконкомом ОСОБА_4 сілської ради Шевченківського району

Харківської області (рішення від 08 вересня 1998 року) значиться зареєстроване майно, а саме: житловий будинок за №15 по вул.Верхній в с.Василенкове Шевченківскього району Харківської області, але зі змінами в законодавстві видати дублікат даного свідоцтва неможливо.

Оголошення в місцеву газету «Краєвид» від 18 травня 2018 року, в №№ 39-40 (1865-1866) засвідчує факт того, що вищевказане свідоцтво про право власності на житловий будинок від 14 грудня 1998 року, було втрачено за невыдомих обставин.

З листа за № 39/01-16 приватного нотаріуса Шевченківського районного нотаріального округу Харківської області від 06 лютого 2018 року, вбачається, що позивачу відмовлено в оформленні спадщини після смерті матері ОСОБА_6, померлої 10 травня 2010 року, в звязку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини, та відсутності правовстановлюючого документу на житловий будинок, для вирішення даного питання рекомендовано звернутися до суду.

Лист № 350/01-16 та витягів зі спадкового реєстру наданих приватним нотаріусом Шевченківського районного нотаріального округу Харківської області від 22 жовтня 2018 року засвідчує, що заповіти від імені ОСОБА_6 посвідчені не були, спадкові справи після смерті ОСОБА_6, померлої 10 травня 2010 року не заводилися, відповідні свідоцтва нікому не видавалися.

Згідно до п. 1.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР.

Судом встановлено ,що ОСОБА_7, помер 27 січня 1998 року.

За життя ОСОБА_7 набув права власності на житловий будинок за №15, розташований по вул . Верхній в с. Василенкове Шевченківського району Харківської області.

26 січня 1998 року ОСОБА_7 було складено заповіт, за яким все своє майно, яке до дня його смерті буде йому належати, і на що по закону він буде мати право, заповідає у власність своїй дружині ОСОБА_6.

За правилами ст. 525 Цивільного кодексу УРСР часом відкриття спадщини згідно, визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст.529 Цивільного кодексу УРСР спадкоємцями першої черги за законом є в рівних частинах діти, подружжя, батьки.

Статтею 549 Цивільного кодексу УРСР визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Вказані дії повинні бути здійснені на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини.

Враховуючи що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 були подружжям, на час смерті чоловіка мешкали разом, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_6 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті свого чоловіка ОСОБА_7

Відносини спадкування ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_6 регулюються Цивільним кодексом, який набрав чинність 1 січня 2004 року.

У відповідності до ч.1 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п. 4.15 Наказу Мін'юсту від 22 лютого 2012 року № 296/5 зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вказано, що видача свідоцтва, про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-ІУ, однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду.

Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємиців).

Спадкування за правилами ст.1217 Цивільного кодексу України здійснюється за законом та заповітом.

До складу спадщини за правилами ст. 1217 Цивільного кодексу України входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

Відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилася внаслідок його смерті.

Статтею 1261 Цивільного кодексу України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

Відповідно до ч. 5 ст.1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Виходячи з того, що відповідачами не заявлено про застосування судом строків позовної давності, суд вважає пропуск строку звернення до суду поважним та можливим його поновити.

Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, також враховуючи, що позивач є спадкоємцем першої черги інша спадкоємиця він отримання спадщини відмовилась на користь позивача, визнання за ним права власності не порушає нічиїх законних прав та інтересів, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 133, 200, 223, 247, 258, 259, 268 ЦПК України, ст.ст.524, 529, 533, 548, 549 Цивільного кодексу УРСР (1963 року), ст.ст. 15, 16, 328, 1216, 1217, 1218, 1225, 1261, 1268 Цивільного кодексу України (2004 року),ст. 41,55 Конституції України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 сільської ради Шевченківського району Харківської області про поновлення строку за для звернення до суду та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк для звернення до суду за захистом його не визнаного права.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок №15, розташований по вул.Верхній в с.Василенкове Шевченківського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої 10 травня 2010 року .

Апеляційна скарга на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи,зазначений строк обчислюється з часу виготовлення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадженн

СУДДЯ