Справа № 369/9413/18
Провадження №6/369/210/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2018 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Водала А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюк Назара Васильовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року приватний виконавець Павлюк Н.В. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 В обґрунтування вимог зазначив, що у нього на виконанні перебуває виконавчий лист, виданий Києво-Святошинським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 27 січня 2016 року суму боргу в розмірі 6 383,26 доларів США, що еквівалентно 171 645 грн., що складається із суми боргу - 5 251 доларів США, що еквівалентно 141 882 грн., проценти - 955,8 доларів США, що еквівалентно 25 701 грн., 3 % річних - 26,89 доларів США, що еквівалентно 176,46 грн.; витрати на надання правової допомоги в розмірі 11 024 грн.; судовий збір у розмірі 1716,45 грн.. Станом на серпень 2018 року рішення суду не виконао боржником. Вжиті державним виконавцем заходи щодо його виконання, знаходження коштів або майна відповідача результатів не мало. Вказав, що однією з умов виїзду за кордон є наявність коштів на рахунку. Тобто кошти на закордонну поїздку повинні бути, а на повернення боргу - кошти у боржника відсутні. Вищенаведені обставини є ухиленням боржника від виконання судового рішення.

Оскільки державним виконавцем вжито всіх заходів, тому просив суд встановити ОСОБА_2 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України на строк до повного виконання судового рішення, згідно виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 листопада 20017 року №465/2380/16ц.

Порядок вирішення судом питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, передбачено ст. 441 ЦПК України, у відповідності з якою тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

У судове засідання приватний виконавець Павлюк Н.В. не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Направив суду листа про розгляд подання за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, обґрунтування подання та доданих матеріалів, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні подання, виходячи з наступного.

При розгляді справи встановлено, що постановою приватного виконавця Павлюка Н.В. від 07 березня 2018 року відкрито виконавче провадження (ВП №55955038) про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 27 січня 2016 року суму боргу в розмірі 6 383,26 доларів США, що еквівалентно 171 645 грн., що складається із суми боргу - 5 251 доларів США, що еквівалентно 141 882 грн., проценти - 955,8 доларів США, що еквівалентно 25 701 грн., 3 % річних - 26,89 доларів США, що еквівалентно 176,46 грн.; витрати на надання правової допомоги в розмірі 11 024 грн.; судовий збір у розмірі 1716,45 грн..

До подання додано копії чеку про відправлення постанови, копія конверту про повернення за закінченням терміну зберігання. Витяг з сайту Укрпошта також не підтверджує отримання боржником даної постанови, а повернення листа за закінченням терміну зберігання. Інших доказів суду не надано.

Постановою приватного виконавця Павлюка Н.В. від 07 березня 2018 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику, в межах суми стягнення.

Постановою приватного виконавця Павлюка Н.В. від 15 березня 2018 року накладено арешти на грошові кошті, що містяться в банківських установах.

Також приватним виконавцем здійснювались заходи для перевірки майнового стану, які виявились безрезультатними: направлено запити до Регіонального сервісного центру (транспортні засоби не обліковуються), до Головного центру обробки спеціальної інформації щодо перетину кордону, сформовано витяг з Державного реєстру речових прав щодо наявності нерухомого майна.

Як зазначено в узагальнені судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01 лютого 2013 року Верховного Суду України: Цивільний процесуальний кодекс України (далі - ЦПК) доповнено ст. 377-1, якою врегульовано вирішення судом питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України. Правильне застосування судами процесуального законодавства при ухваленні судових рішень з цього питання є визначальним з огляду на дотримання законних прав людини і громадянина та має на меті сприяти ефективному, своєчасному і законному примусовому виконанню рішень судів та інших органів (посадових осіб). Вирішення судами питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному ст. 377-1 ЦПК , та за поданням державного виконавця на підставі п. 18 ст. 11 Закону № 606-XIV у зв'язку з ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні (п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII).

Інструкція з організації примусового виконання рішень, що набрала чинності з 17 квітня 2012 р. та затверджена наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 р. № 512/5 містить окремий розд. XI "Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в'їзду в Україну", в якому передбачено зміст подання державного виконавця при зверненні до суду, що полягає в такому: у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець може звернутися з поданням до суду за місцезнаходженням органу ДВС щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Подання повинно містити: найменування суду, до якого направляється подання; реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні; реквізити виконавчого провадження; прізвище, ім'я та по батькові особи (боржника), дату народження (число, місяць, рік); підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

У поданні мають бути визначені заходи (тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого), найменування органів, які мають їх здійснити. У разі тимчасового обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа зазначаються вид паспортного документа (для громадян України - дипломатичний паспорт, службовий паспорт, паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, посвідчення особи моряка тощо; для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ, що підтверджує громадянство іноземця або посвідчує особу без громадянства), його серія та номер, а також найменування та місцезнаходження державного органу, до якого повинен надсилатися вилучений паспортний документ.

До подання додаються копії виконавчого документа, постанови про відкриття виконавчого провадження та копії інших документів (за потреби). У поданні також можуть зазначатися адреса місця проживання боржника та інші відомості, які відомі про цю особу державному виконавцю.

Про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду державний виконавець повідомляє боржника.

Звертаючись до суду з поданням, державним виконавцем не подано суду доказів направлення боржнику відповідного повідомлення.

За змістом ст.441 ЦПК вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Оскільки, відповідно до ст. 441 зазначеного вище Кодексу, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов'язання заходів визначається судом. Мотивування судового рішення про обмеження права лише двома складовими: наявністю статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашенням боргу в добровільному порядку, що зумовлюють "необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення повного та своєчасного виконання виконавчих документів" не відповідає вимогам законодавства.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У поданні державного виконавця, в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо надання боржнику строку для добровільного виконання рішення, ухилення від виконання рішення суду. Направлення боржнику лише однієї вимоги держаного виконавця, не може бути доказом ухилення боржника. Щодо даної вимоги слід зауважити. Так,03 травня 2018 року призваним виконавцем було направлено вимогу боржнику щодо необхідності з'явлення до виконавця на 17 травня 2018 року, але доказів отримання такої вимоги суду не надано, роздруківка із сайту Укрпошта підтверджує повернення конверту за закінченням терміну зберігання.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону № 606-XIV, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Звертаючись з клопотанням про тимчасове обмеження права боржника на виїзд за межі України, державний виконавець направив до суду подання, копію постанови про відкриття провадження, без надання будь-яких доказів про повідомлення боржника щодо відкриття провадження, про вихід державного виконавця на місце проживання та ухилення його від виконання зобов'язань, тощо. Відповідно до вимог законодавства обов'язок повідомлення боржника покладається на державного виконавця. У матеріалах справи відсутні будь-які відомості, що боржник знає про відкрите виконавче провадження, та ухиляється від виконання судового рішення.

Неповнота вчинення виконавчих дій, відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов'язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Враховуючи вищевикладене, а також враховуючи конституційні права громадянина України щодо його права у виїзді з України та в'їзду в Україну, які у разі задоволення подання можуть бути істотно порушені, суд вважає, що у задоволенні даного подання слід відмовити за відсутністю для цього законних підстав.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

У задоволенні подання подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюк Назара Васильовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня винесення ухвали.

Суддя Н.С.Пінкевич