233 № 233/4932/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року м.Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі :

головуючої судді Бєлостоцької О.В.,

за участю

при секретаря Теліціної О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

21 вересня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідачки в якому зазначила, що є власницею будинку АДРЕСА_1. В зазначеному будинку зареєстрована ОСОБА_2 - донька позивачки, яка в 2014 році з власної волі змінила місце проживання та мешкає в Російській Федерації. Оскільки ОСОБА_2 понад один рік без поважних причин не мешкає в будинку АДРЕСА_1, позивач просить визнати її особою, що втратила право користування жилим приміщенням вказаного будинку, зважаючи на те, що реєстрація відповідачки має наслідком порушення прав позивача як власниці на вільне володіння та розпорядження належним майном та перешкоджає оформити субсидію по сплаті вартості комунальних послуг.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з'явилась, надала заяву, в якій підтримала заявлені позовні вимоги та просила розглянути справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги про визнання її особою, що втратила право користування жилим будинком АДРЕСА_1 визнає.

З*ясувавши позицію сторін по справі, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 05 листопада 1999 року є власницею будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4).

В будинку АДРЕСА_1, окрім власниці ОСОБА_1 та її чоловіка - ОСОБА_3 зареєстрована їх донька - ОСОБА_2, що підтверджується довідкою КП «Служба єдиного замовника» № 3578 від 18 вересня 2018 року (а.с.10).

Як вбачається з копії паспорту відповідачки ОСОБА_2, 06 лютого 2018 року її місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.9).

Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з частиною 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або закону.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Підстави стверджувати, що визнання відповідачкою ОСОБА_2 позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб відсутні; також у суду відсутні обґрунтовані сумніви щодо достовірності визнаних відповідачкою обставин або добровільності їх визнання.

Дослідивши вищевикладені докази у сукупності та з'ясувавши позицію відповідачки ОСОБА_1, яка визнала позовні вимоги, суд дійшов висновку про те, що остання з власної волі змінила своє місце проживання, понад один рік без поважних причин не мешкає в будинку, належному ОСОБА_1, відсутні підстави вважати, що між сторонами по справі є будь-які домовленості щодо збереження права користування житлом, отже ОСОБА_2 слід визнати особою, що втратила право користування жилим приміщенням будинку АДРЕСА_1.

Приймаючи до уваги наведене, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

В силу ст.141 ЦПК України на відповідачку слід покласти витрати по сплаті судового збору.

На підставі ст. ст. 150 ЖК України, ст.ст.317, 319, 391, ч.2 ст.405 ЦК України керуючись ст. ст. 4,19, 200, 259,263, 264, 265 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 особою, що втратила право користування жилим приміщенням будинку АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 23 жовтня 2018 року.

Суддя